Кримінальне провадження №1-кп/760/317/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007716 від05.07.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Київ, з вищою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, дітей не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2017 приблизно о 11 годині 56 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним, не завантаженим вантажним транспортним засобом марки "Mercedes-Benz Sprinter", д.н.з. НОМЕР_1 . здійснював рух проїзною частиною просп. Повітрофлотського в третій смузі для руху в напрямку від пл. Севастопольської в напрямку вул. Смілянської. Під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, що розміщується поблизу буд. № 54 по просп. Повітрофлотському у місті Києві, що позначений дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР та встановленими дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 ПДР України, ОСОБА_6 не звернув уваги та не надав значення транспортним засобам, що зменшували швидкість чи зупинялись перед нерегульованим пішохідним переходом в другій смузі для руху в попутному напрямку. Продовжуючи рух у вказаному напрямку водій ОСОБА_6 на вказаному нерегульованому пішохідному переході здійснив наїзд на пішохода, що вже знаходився на розмітці пішохідного переходу та подолав крайню праву та другу смуги для руху в попутному із ним напрямку і вже вступив у третю смугу для руху. Пішохід здійснював рух із права на ліво відносно напрямку руху водія ОСОБА_6 . Внаслідок наїзду пішохід - ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження різного виду та був госпіталізований до КМКЛ № 17.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1184/Е від 14.08.2017 встановлено, що у ОСОБА_7 були виявленні тілесні ушкодження у вигляді:
-садна задньої поверхні грудної клітки;
-закрита травма лівого плечового суглобу: вивих голівки плечової кістки;
-закрита травма таза: перелом тіла верхньої гілки лонної кістки зі зміщенням та сідничної кістки зліва без зміщення уламків, перелом бокової маси крижа зліва.
Відповідно п.п. 4.6. та 2.2.1./в «Правил», зазначені тілесні ушкодження відносяться до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.
Виявлені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя.
Характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок травматичної дії тупими предметами, що могло бути при транспортній травмі (травма при зіткненні автомобіля, який рухався, з пішоходом), за давністю можуть відповідати терміну, зазначеному у постанові.
Згідно висновку судової авто-технічної експертизи № 12-1/1776 від 22.08.2017 в ситуації, що склалась на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспорною пригодою, водій транспортного засобу марки "Mercedes-Benz Sprinter", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 повинен був керуватися вимогами пункту 18.4 ПДР України. В даній дорожній ситуації в діях водія транспортного засобу марки "Mercedes-Benz Sprinter", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.4 ПДР України. Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія транспортного засобу марки "Mercedes-Benz Sprinter", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , вимогам пункту 18.4 ПДР України.
Під час керування транспортним засобом марки "Mercedes-Benz Sprinter", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , допустив порушення вимог наступних пунктів Правил дорожнього руху України:
-п. 1.5 ПДР України, згідно якого «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
-п. 2.3.6) ПДР України, згідно якого «Дія забезпечення безпеки
дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
-п. 18.4 ПДР України, згідно якого: «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.»
Порушення водієм транспортного засобу марки "Mercedes-Benz Sprinter", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 18.4 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Потерпілим від кримінального правопорушення є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Потерпілим пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 на суму 64 061 грн. про відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з витратами на лікування, та щодо відшкодування моральної шкоди на суму 1 000 000 грн.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому правопорушенні визнав, щиро розкаявся у вчиненому, повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини та зобов`язався в подальшому бути уважнішим. Просив суд не позбавляти його права керування транспортними засобами. Також, повністю визнав цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, однак не визнав цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам пред`явленого обвинувачення.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає надані докази належними і допустимими, а вину ОСОБА_6 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України доведеною.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про цивільний позов, суд виходив з наступного.

Цивільний позивач ОСОБА_7 в судовому засіданні позов повністю підтримав та просив його задовольнити.

Цивільний відповідач ОСОБА_6 позов визнав частково. Вказав, що повністю визнає цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, однак не визнав цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки, на його думку зазначена сума є суттєво завищеною.

На підтвердження витрат на лікування суду надані копії виписки з історії хвороби стаціонарного хворого, акт-прийому передачі робіт (надання послуг) МРТ плечового суглобу, копії касових чеків на ліки та лікарські послуги, тощо.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права захищаються законом і є непорушними (ст. 21 Конституції України).

Тому обов`язок відшкодування моральної шкоди виникає із самого факту протиправної поведінки щодо потерпілого і надання додаткових доказів не потребує. Цілком зрозуміло, що протиправна поведінка обвинуваченого по відношенню до потерпілого викликала в нього обурення, фізичні та душевні страждання, що підтверджує сам потерпілий.

Цивільний позивач вказує, що всі перераховані обставини в їх сукупності постійно його пригнічують та негативно впливають на психоемоційний стан, викликають душевні страждання через неможливість гідно утримувати себе та свою сім`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 в заподіянні потерпілому ОСОБА_7 необережного середнього ступеню тяжкості тілесного ушкодження встановлена в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд з`ясував, що за своїм характером правопорушення вчинене у формі прямої дії, що виражається у завданні тілесного ушкодження потерпілому.

Глибина фізичних страждань позивача, на думку суду, є відчутною, оскільки завдання середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження суттєво вплинуло на його стан здоров`я та самопочуття. Фізичні здібності позивача частково погіршилися, оскільки він, як сам зазначив в цивільному позові, часто відчуває незручності після проведеного лікування, а тому не може жити нормальним активним життям.

Визначаючи ступінь вини заподіювача, суд визначив, що порушення є необережним, оскільки обвинувачений не мав умислу на порушення Правил Дорожнього руху шляхом наїзду на потерпілого.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд врахував матеріальний стан відповідача, який офіційно не працює та не має постійного джерела доходів.

Виходячи із вищезазначеного, керуючись вимогами розумності і справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди відповідачем, із врахуванням розміру, заявленого позивачем, повинен бути встановлений судом на рівні 20 000 грн.

Також, суд проаналізував, те, що керований обвинуваченим ОСОБА_6 автомобіль був у технічно справному стані, під час досудового слідства та судового розгляду обвинувачений беззастережно визнав свою вину, щиро розкаявся та активно сприяв у розкритті злочину, повністю визнав цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди. Суд врахував характер й обсяг допущених обвинуваченим порушень ПДР, його ставлення до вчиненого злочину під час досудового слідства під час з`ясування всіх обставин у справі та на стадії судового розгляду, з поведінки та ставлення обвинуваченого вбачається розуміння останнім скоєного злочину та його наслідків для самого обвинуваченого та потерпілої особи. Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності за порушення правил ПДР не притягувався.

А тому, суд не вбачає необхідності у застосуванні до ОСОБА_6 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Сукупність цих обставин свідчить про те, що обране покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами очевидно сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху обвинуваченим.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів слід покласти на обвинуваченого.

Доля речових доказів визначається ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 100, 122, 124, 128, 129, 314, 315, 349, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України та на підставі ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 3400 грн. без позбавлення права керування транспортним засобом.
Речові докази:
- Транспортний засіб марки "Mercedes-Benz Sprinter", д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 , колір жовтий залишити у власника транспортного засобу.

- CD-R диск, № НОМЕР_4 , із надписом чорнилами чорного кольору «ДТП, 04.07.2017, просп. Повітрофлотський, № 54», упакований в паперовий конверт білого кольору, що містить 1 відеофайл: «саm134_04-07- 2017 11-56-18», що відображає запис подій 04.07.2017 близько 11 години 56 хвилин за адресою: просп. Повітрофлотський, буд. № 54, у місті Києві залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 64 061 грн. (шістдесят чотири тисячі шістдесят одну грн. 00 коп.) відшкодування матеріальної шкоди, та 20 000 грн. (двадцять тисяч грн. 00 коп.) відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів 3161,14 грн.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1