КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

13 січня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0001665 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року, щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, раніше неодноразово судимого, зокрема 03.07.2019 вироком Вишгородського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (роки) 3 (три) місяці.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного обвинуваченому покарання суд частково приєднав не відбуту частину покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 03.07.2019 у виді позбавлення волі строком на 1 (один) місяць та призначив ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 4 (чотири) місяці.

Цим же вироком судом вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено вироком суду, 25.03.2020 приблизно о 13 годині, знаходячись на першому поверсі підїзду № 6 будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 повторно таємно викрав велосипед марки «Ардіс», який належить ОСОБА_7 , яким розпорядився в подальшому на власний розсуд, завдавши потерпілому майнової шкоди на суму 6000 гривень.

Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, пов`язану з таємним викраденням чужого майна з корисливою метою, ОСОБА_5 , діючи повторно, вчинив крадіжки, а саме:

27.04.2020, приблизно о 06 годині, знаходячись на шостому поверсі підїзду № 5 будинку АДРЕСА_3 , повторно таємно викрав велосипед марки «Команчі Поні», який належить ОСОБА_8 , яким розпорядився в подальшому на власний розсуд, завдавши потерпілій майнової шкоди на суму 4500 гривень.

01.05.2020 приблизно о 13 годині, знаходячись на першому поверсі підїзду № 1 будинку АДРЕСА_4 , повторно таємно викрав велосипед марки «Ардіс Осло», який належить ОСОБА_9 , яким розпорядився в подальшому на власний розсуд, завдавши потерпілому майнової шкоди на суму 6400 гривень.

09.05.2020 приблизно о 09 годині 50 хвилин, знаходячись біля підїзду № 2 будинку АДРЕСА_5 , повторно таємно викрав велосипед марки «Ардіс Аурум», який належить ОСОБА_10 , яким розпорядився в подальшому на власний розсуд, завдавши потерпілому майнової шкоди на суму 8350 гривень.

11.05.2020 приблизно о 14 годині 30 хвилин, знаходячись на дитячому майданчику, розташованому поблизу будинку АДРЕСА_4 , повторно таємно викрав велосипед марки «Ардіс Шульц», який належить ОСОБА_11 , яким розпорядився в подальшому на власний розсуд, завдавши потерпілій майнової шкоди на суму 6577 гривень.

04.06.2020 приблизно о 20 год. 15 хв., перебуваючи біля входу до гіпермаркету «Ашан Біличі», розташованого по вул. Берковецькій 6 в м. Києві, повторно таємно викрав велосипед марки «Ардіс Еліт» чорного кольору, який належить ОСОБА_12 , вартістю 5610 гривень та втік з місця вчинення злочину разом з викраденим майном, але в подальшому був затриманий працівниками поліції.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року та зменшити призначене йому за цим вироком покарання.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, обвинувачений зазначає про те, що він не погоджується з вироком суду першої інстанції в частині призначеного йому покарання, оскільки, як вважає апелянт, судом не взяті до уваги обставини, що пом`якшують покарання, а саме: відсутність претензій з боку потерпілих; співпраця з органами досудового розслідування; визнання вини у повному обсязі та його щире каяття.

Заслухавши доповідь судді доповідача; пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити вирок без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжках), тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким, у тому числі самим обвинуваченим, не оспорювалися.
Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і правова кваліфікація дій ОСОБА_5 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги, а саме в межах призначеного йомупокарання.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, керуючись ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 цього Кодексу, відноситься до злочинів середньої тяжкості, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття у скоєному злочині, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів, а також те, що за даними облікової документації ОСОБА_5 у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває.
Також суд врахував дані про особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, має місце реєстрації та проживання, характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, а тому прийшов до висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім цього, приймаючи до уваги, що вироком Вишгородського районного суду Київської області від 03.07.2019 ОСОБА_5 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, не відбувши яке він скоїв новий злочин, суд, на підставі ст. 71 КК України, визнав за необхідне призначити обвинуваченому покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.
Приймаючи до уваги мотиви призначеного покарання, які наведені в оскаржуваному вироку, колегія суддів вважає, що вони дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому є законним та обґрунтованим.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого, то вони не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для зміни вироку та призначення йому більш м`якого покарання з огляду на таке.
По-перше, відповідно до вимог, передбачених ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоча і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через мякість або через суворість.
Разом з тим, незважаючи на вказані вимоги закону, а також обставини, на які обвинувачений ОСОБА_5 посилається у своїй апеляційній скарзі, вони не дозволяють зробити висновок про те, що призначене йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, як за своїм видом, так і розміром, є явно несправедливим через суворість, оскільки достатні підстави для такого висновку відсутні, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, в тому числі кількість вчинених крадіжок, а також особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
По-друге, як прямо передбачено ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Виходячи з положень наведеної вище норми закону, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за новим вироком, не повністю, а лише частково, при чому в мінімальному розмірі, приєднав невідбуту частину покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 03.07.2019 року, яка становить три роки позбавлення волі.
При цьому, згідно з вимогами ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Тобто у будь-якому випадку остаточне покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_5 за сукупністю вироків повинно бути більше трьох років позбавлення волі, навіть за умови, якщо визнати покарання, призначене йому за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки і три місяці, явно несправедливим через суворість, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає законних підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання.
За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргуобвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 759/10165/20

Номер провадження: 11-кп/824/421/2021

Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_13

Доповідач - суддя ОСОБА_1