Справа № 524/6234/20
Провадження №1-в/524/278/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника органу пробації ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Кременчуцького РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області про передачу матеріалів до суду відносно ОСОБА_5 ,

встановив:

Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20.05.2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 рік.
Від Кременчуцького РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Полтавській області до суду надійшло подання, в якому орган пробації, посилаючись на норми п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, ч. 3 ст. 74 КК України, просить про приведення вказаного вироку у відповідність до вимог Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» в частині вирішення питання про зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_5 .
В поданні орган пробації вказує, що 01 липня 2020 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ, яким пом`якшено покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 ч.1 КК України, а саме визначено покарання, яке карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України суд, під час виконання вироків має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3ст. 74 КК України.
Згідно ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Статтею 72 КК України передбачено, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Як вбачається з прохальної частини подання, орган пробації не зазначає, яке саме рішення він просить увалити суд за результатами розгляду подання, тобто, яким чином вважає за необхідне привести вирок у відповідність до чинного законодавства.
Подання не містить належного обґрунтування та включає в себе виключно посилання на вимоги п. 13 ч. 1 ст. 537 Кримінально-процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 74 КК України та Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року.
Окрім цього, відповідно до вимог закону призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. Санкцією ч.1 ст. 185 КК України визначено максимальна межа покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років. Засудженому ОСОБА_5 за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області визначено покарання у виді 1 року позбавлення волі, зниження вказаного покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону не покращить становище засудженого,а навпаки.
Також, суд звертає увагу представника органу пробації, що нормами діючого КПК України, не передбачено процесуальної можливості «приводити вироки у відповідності до норм Закону».
Згідно ч.3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
До суду матеріали особової справи не надані. Інформація щодо наявності у засудженого інвалідності органом пробації не запитувалась.
До Кременчуцького районного суду Полтавської області за вказаним вироком відносно даної особи подано подання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком відносно ОСОБА_5 , яке станом на час подачі до суду вказаного подання є не вирішеним.
Враховуючи те, що подання не містить, відповідно до положень ст. 539 КПК України, конкретної вимоги, яку просить вирішити ініціатор, не містить належно викладених обставин, якими заявник обґрунтовує своє прохання, а суд за власною ініціативою позбавлений права ініціювати будь які питання і діє виключно в межах заявленого питання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, Законом України №2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» суд, -

постановив:

У задоволенні подання начальника Кременчуцького РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області про передачу матеріалів до суду відносно ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом семі днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1