17.12.2020 Провадження № 1-кс/331/2140/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 у рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001788 від 13.06.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, щодо неповернення тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2020 року в провадження слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_3 у рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001788 від 13.06.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, щодо неповернення тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування скарги зазначено, що 29 липня 2014 року на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2014 року проведено обшук за місцем реєстрації ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого були вилучені належні йому речі, а саме: блокнот чорного кольору з написом «Щоденник», блокнот коричневого кольору, ноутбук фірми НР CNF8401JVT із зарядним пристроєм до нього, 10 фрагментів листів з персональними даними його знайомих, а також сімдесят розписок з паспортами та дозволами-видами на проживання в Україні боржників (відповідно до опису, зазначеного у протоколі обшуку). Заявник зазначив, що після проведення обушку (станом на 03.08.2014 року) слідчий чи прокурор із клопотанням про арешт вищевказаного майна до суду не звертались. Так, додав, що жодні слідчі дії наразі не проводяться, а всі розумні строки на сьогодні пройшли. На думку заявника на цей час слідчий безпідставно утримує майно, що належить ОСОБА_3 , позбавляючи його права користування своїм майном, тому просив зобов`язати уповноважених осіб Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області повернути зазначене майно.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити, зазначивши, що протягом шести років він періодично звертався до слідчого та прокурора із питанням повернення йому майна, однак позитивної відповіді не отримав, уповноважені особи зазвичай посилалась на те, що він не має процесуального статусу у справі. Однак його особисті речі до сьогодні не повернуті, його жодного разу не допитували, повідомлення про підозру не вручали, тому вважає, що його право володіння майном підлягає відновленню.

Прокурор ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечував, зазначивши, що наразі кримінальне провадження закрито, тому немає підстав для подальшого утримання вилученого майна у відділенні поліції. При цьому вказав, що ніяких порушень у діях посадових осіб Олександрівскього ВП не вбачається.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення заявника, прокурора, дослідивши надані матеріали, доходить наступних висновків.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК Україн на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, які полягають у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що бездіяльність слідчого чи прокурора, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, правонаступником якого є Олександрівське ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, перебувало кримінальне провадження № 0001788, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

29 липня 2014 року на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21 липня 2014 року проведено обшук за місцем реєстрації ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено: блокнот чорного кольору з написом «Щоденник», блокнот коричневого кольору, ноутбук фірми НР CNF8401JVT із зарядним пристроєм до нього, що, вочевидь, належать ОСОБА_3 , а також 10 фрагментів листів з персональними даними певних осіб (іноземних громадян), сімдесят боргових розписок іноземних громадян на ім`я ОСОБА_3 з паспортами та дозволами-видами на проживання в Україні боржників (відповідно до опису, зазначеного у протоколі обшуку).

За результатами проведених слідчих дій причетність ОСОБА_3 до вчинення злочину підтвердження не знайшла у зв`язку із чим постановою слідчого Олександрівського ВП Дніпровьского ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 18.01.2019 року кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. ПРи цьому питання щодо повернення вилученого під час обшуку майна вирішено не було.

Відповідно до ч 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко - чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод було гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Враховуючи, що причетність ОСОБА_3 до вчинення злочину не знайшла свого підтвердження, а провадження закрито, заявник є законним володільцем частини майна (блокнотів та ноутбуку із зарядним пристроєм до нього), слідчий суддя доходить висновку, що продовження існування обтяження на майно заявника, який є законним власником та не може вільно користуватися своєю власністю протягом тривалого часу, при цьому не є особою, яка підозрюється у вчиненні злочину, який розслідується, є порушенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не відповідає цілям кримінального провадження, у зв`язку із чим клопотання ОСОБА_3 у цій частині підлягає задоволенню.

Разом з цим, слідчий суддя зазначає, що паспорти громадянина або підданого або інші офіційні документи, що підтверджують належність особи до певної країни (держави), є особистою та індивідуальною річчю, може належати виключно особі, на ім`я якої він виданий, та державі, яка видала такий документ. Враховуючи, що в судовому засіданні не було встановлено, що паспорти іноземних громадян, розписки та дозволи на проживання були передані ОСОБА_3 добровільно та правомірно, слідчий суддя вважає, що підстав для їх повернення останньому немає, тому в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167-169, 233-234, 303 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 у рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001788 від 16.06.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, щодо неповернення тимчасово вилученого майна задовольнити частково.

Зобов"язати уповноважену особу Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП Украни в Запорізькій області повернути володільцю майна - ОСОБА_3 майно, яке було вилучено під час обшуку, проведеного 29.07.2014 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: блокнот чорного кольору, блокнот коричневого кольору, ноутбук фірми НР CNF8401JVT із зарядним пристроєм до нього.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя: ОСОБА_1