Номер провадження: 11-кп/813/912/20
Номер справи місцевого суду: 496/1318/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Шахтинськ Карагандинської області Республіки Казахстан, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.291 КК Україниу кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000027 від 08.11.2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

Вироком Біляївського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2017 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.291 КК України, що потягло загибель ОСОБА_13 та йому призначено покарання у виді 4 років обмеження волі.

На підставі пункту «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_8 звільнено від призначеного покарання.

За обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст.291 КК України, що спричинило загибель ОСОБА_14 , ОСОБА_8 виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України - за відсутністю в його діях складу злочину.

Вирішено питання з речовими доказами, процесуальними витратами та з цивільними позовами потерпілих.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції, представник потерпілої ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржений вирок та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбачено ст.291 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Крім того, вважав, що амністія не може бути застосована до обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки відповідно до положень пункту «г» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, яких засуджено за злочин або злочини, що спричинили загибель двох та більше осіб.
Прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_15 у своїй апеляційній скарзі просив скасувати вирок суду та постановити ухвалу, якою визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбачено ст.291 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, що спричинило загибель декількох осіб, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Крім того, прокурор просив залишити без задоволення клопотання ОСОБА_8 про застосування до нього пункту «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово не з`являвся в судові засідання суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року було задоволено прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_8 був оголошений у розшук та був наданий дозвіл на його затримання з метою приводу в судове засідання апеляційного суду.

У своєму клопотанні окремим пунктом прокурор ОСОБА_6 просила після затримання ОСОБА_8 вирішити питання щодо застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

03 листопада 2020 року обвинувачений ОСОБА_8 був затриманий співробітниками СКП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області та на наступний день 04 листопада 2020 року він був доставлений в судове засідання апеляційного суду.

В судовому засіданні апеляційного суду, яке відбулося 04 листопада 2020 року прокурор ОСОБА_6 повторно подала клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала своє клопотання, вислухавши позицію потерпілих та їх представника ОСОБА_9 , які також підтримали клопотання прокурора, заслухавши думку захисника ОСОБА_16 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які заперечували проти його задоволення, дослідивши доводи викладені в клопотанні апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Окрім цього, згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Апеляційний суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:

- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller против Austria/;

- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller против Austria/;

- ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter против Austria/;

- ризик, що особа порушить громадський порядок /справа Letellier против France/.

Доцільність тримання під вартою особи, яка підозрюється в вчиненні злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.291 КК України за який у разі доведеності вини йому може загрожувати покарання до 5 років позбавлення волі.

Положеннями п.3) ч.2 ст.183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 без поважних причин не з`явився в судові засідання апеляційного суду, які були призначені на 08 квітня 2020 року, 15 червня 2020 року, 07 липня 2020 року, 09 вересня 2020 року, 29 вересня 2020 року та 07 жовтня 2020 року.

Неявка обвинуваченого ОСОБА_8 в судові засідання апеляційного суду призвела до безпідставного затягування апеляційного розгляду кримінального провадження, враховуючи те, що в провадженні головуючого-судді ОСОБА_2 дане кримінальне провадження перебуває з 05 лютого 2019 року і до теперішнього часу воно не розглянуто по суті.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року обвинувачений ОСОБА_8 був оголошений у розшук та був наданий дозвіл на його затримання з метою приводу в судове засідання апеляційного суду.

Апеляційний суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, після оголошення ОСОБА_8 у розшук за вказаною адресою він не проживав і був затриманий співробітниками сектору кримінальної поліції Біляївського ВП ГУНП в Одеській області на березі річки Дністер між населеними пунктами м. Біляївка та с. Маяки у тимчасовій будівлі.

Апеляційний суд переконаний, що ОСОБА_17 свідомо ухилявся від участі в судових засіданнях, з метою затягнути апеляційний розгляд кримінального провадження не невизначений період часу, оскільки усвідомлює, що вже найближчим часом він може бути звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України.

На думку апеляційного суду вказані обставини беззаперечно доводять існування ризику, передбаченого п.1) ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 переховувався від правоохоронних органів та апеляційного суду і тим самим перешкоджав розгляду кримінального провадження в розумні строки, колегія суддів вважає, що на теперішній час лише найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та дозволить контролювати місце його перебування.

Оскільки інкримінований ОСОБА_8 злочин призвів до загибелі двох осіб, апеляційний суд керуючись положеннями п.2) ч.4 ст.183 КК України не визначає розмір застави, в якості альтернативного запобіжного заходу обвинуваченому.

Керуючись статтями 177, 178, 179, 183, 184, 194, 217, 334, 405, 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів без визначення розміру застави до 01 січня 2021 року включно.

Призначити судовий розгляд апеляційних скарг представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_9 та прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_15 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_8 на 15:00 годину 17 листопада 2020 року.
Організацію виконання ухвали в частині доставки ОСОБА_8 до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» покласти на начальника Біляївського ВП ГУНП в Одеській області.

Забезпечити доставку обвинуваченого ОСОБА_8 в наступне судове засідання Одеського апеляційного суду.

Ухвала апеляційного суд набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3