Справа № 303/1832/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28.07.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/237/20, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 (далі прокурор),
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 квітня 2020 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Мукачівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 (далі слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й застосовано щодо підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого,
запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, строком до 04 червня 2020 року включно.
На підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 покладені наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою; - цілодобово не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду.
З матеріалів клопотання убачається, що 06 квітня 2020 року до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України кримінального правопорушення. Відповідно до клопотання, 04.04.20 о 03 год. 56 хв. ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою крадіжки коштів, шляхом вільного доступу проникли на територію автомийки самообслуговування по АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_9 , де за домопомогою фомки шляхом віджиму та пошкодження металевої дверки терміналу таємно викрали грошові кошти в сумі 1 200 грн. (правова кваліфікація ст. 185 ч. 3 КК України). 04.04.2020 ОСОБА_7 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України. Зважаючи на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, наявність визначених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків та з метою забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, слідчий просить застосувати до підозрюваного вищезазначений запобіжний захід.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Слідчий суддя взяв до уваги те, що підозрюваний зобов`язувався не перешкоджати досудовому розслідуванню, за першою вимогою з`являтися до слідчого, не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора, суду з місця проживання, і прийшов до висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби буде достатнім для забезпечення належного виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню. Стверджує, що слідчий суддя не врахував, що підозрюваний є неодноразово судимим, зокрема вироком Мукачівського міськрайонного суду від 21.05.2007 за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України з іспитовим строком на 1,6 років; вироком Мукачівського міськрайонного суду 05.12.2007 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.; вироком суду від 04.06.2008 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст.70, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі; вироком суду від 06.08.2014 ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, неодноразово реально відбував покарання у місцях позбавлення волі за вчинення аналогічних корисливих та тяжких злочинів, а після звільнення по відбуттю востаннє у 2018 році, ніде не працював, не має постійного місця роботи та джерела доходів, хоча є фізично здоровим, а його дії вказують на те, що він на шлях виправлення не став і продовжує свою злочинну діяльність. Зазначає, що суд дійшов надуманого висновку про те, що підозрюваний має постійне місце роботи, що жодними відомостями та доказами не підтверджено. Окрім того вказує на те, що ОСОБА_7 сталими соціальними зв`язками не обтяжений, не одружений, дітей на утриманні не має та ніде не працює. Тому, вважає, що обраний підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю є занадто м`яким і недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання приймали участь як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисник адвокат ОСОБА_10 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, а саме: протоколами допиту свідків поліцейських СРПП № 2 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; протоколами огляду місця події від 04.04.2020; протоколом затримання ОСОБА_7 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 ; постановою про визнання вилучених у ОСОБА_7 речей речовими доказами. Зазначені докази на даній стадії судового провадження є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_7 про підозру від 04.04.2020. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів враховує і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

.
Крім того, колегія суддів, проаналізувавши доводи клопотання та додані до нього матеріали, вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про наявність передбачених п. п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано врахував тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що слідчий суддя належним чином врахував те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, відсутність даних, які б свідчили про наявність у підозрюваного судимостей, а також те, що підозрюваний зобов`язався не перешкоджати досудовому розслідуванню, за першою вимогою з`являтися до слідчого, не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора, суду з місця проживання.

Тому, колегія суддів прийшла до переконання про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

При цьому, колегія суддів вважає, що обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та його тяжкість, не свідчать про те, що при застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, він не виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, прийшов до належних висновків про часткове задоволення клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу й про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризиків.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не врахував, що підозрюваний є неодноразово судимим, зокрема вироком Мукачівського міськрайонного суду від 21.05.2007 за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України з іспитовим строком на 1,6 років; вироком Мукачівського міськрайонного суду 05.12.2007 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.; вироком суду від 04.06.2008 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст.70, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі; вироком суду від 06.08.2014 ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, неодноразово реально відбував покарання у місцях позбавлення волі за вчинення аналогічних корисливих та тяжких злочинів, а після звільнення по відбуттю востаннє у 2018 році, ніде не працював, не має постійного місця роботи та джерела доходів, хоча є фізично здоровим, а його дії вказують на те, що він на шлях виправлення не став і продовжує свою злочинну діяльність, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Як такі, що не спростовують висновків слідчого судді та не дають підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя дійшов надуманого висновку про те, що підозрюваний має постійне місце роботи, що жодними відомостями та доказами не підтверджено, а також про те, що ОСОБА_7 сталими соціальними зв`язками не обтяжений, не одружений, дітей на утриманні не має та ніде не працює.

У зв`язку з наведеним вище, доводи апеляційної скарги про те, що обраний підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю є занадто м`яким і недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження.

На інші доводи в обґрунтування апеляційної скарги, які б свідчили про незаконність судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів також враховує і те, що під час розгляду апеляційної скарги не встановлено будь-яких порушень ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків із моменту застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, визначено строк дії постановленої ним ухвали, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 передбачені п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що будь-яких даних у підтвердження незаконності висновків слідчого судді стороною обвинувачення до апеляційної скарги не додано, і не з`явившись на її розгляд, прокурор позбавив себе можливості надати такі в ході апеляційного розгляду; що строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 відповідно до оскаржуваної ухвали закінчився 04.06.2020; що відповідно до відомостей з ЄДРСР досудове розслідування даного кримінального провадження щодо ОСОБА_7 закінчено, обвинувальний акт направлено до суду й відповідно до ухвали від 14.05.2020 кримінальне провадження було призначено до судового розгляду на 25.05.2020.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу, яку подав прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 квітня 2020 року, якою відмовлено в застосуванні щодо підозрюваного за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: