Справа № 297/2103/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

21.12.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/1076/20, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2020 року щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 185 КК України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючому на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, згідно ст. 89 КК України не судимого,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Визначено щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 65910 (шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот десять) гривень.

У разі звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави покладено на нього наступні обовязки: прибувати до суду за першою вимогою; не виїжджати за межі м. Берегове без дозволу суду.
В ухвалі суду вказується на те, що на розгляд до Берегівського районного суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років. З огляду на викладене, беручи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, а також беручи до уваги дані про те, що ОСОБА_5 вже порушував запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту і може знову переховуватися від органів досудового розслідування та суду, або незаконно впливати на свідків з метою ухилитися від кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про те, що існує ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду, а також про те, що інші, менш суворі, запобіжні заходи ніж тримання під вартою будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам. В ухвалі також вказується на те, що ризики, які існували при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу не зменшилися, не відпали, тому клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу визнано обґрунтованим і задоволено. Окрім того, в ухвалі вказується на те, що з метою запобігання спробам скоєння підозрюваним перерахованих вище дій, а також забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, слід продовжити строк дії запобіжного заходу вигляді тримання під вартою до 60 днів, з визначенням розміру застави. Беручи до уваги положення ст. ст. 182-183 КПК України, у тому числі обставини, за яких скоєно кримінальне правопорушення, серійність вчиненого кримінального правопорушення, майновий стан ОСОБА_5 , для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, суд дійшов висновку про необхідність при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 65910 гривень.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що дії ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 та ч. ст. 185 КК України за ознакою повторність, яка прив`язується до іншого кримінального провадження за № 000571, яке перебуває на розгляді у Берегівському районному суді. Однак, така кваліфікація є невірною та суперечить позиції ОП Касаційного кримінального суду у справі № 591/4366/18 від 14.09.2020. Стверджує, що розмір застави є непомірним для обвинуваченого, так як ОСОБА_5 має на утриманні 2 малолітніх дітей і ніде не працює. Просить ухвалу скасувати, у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора та обвинуваченого, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає її розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності прокурора та обвинуваченого береться до уваги, що: прокурор та обвинувачений належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги від прокурора та обвинуваченого не надходило; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого й останній не подавав клопотань про бажання приймати участь у розгляді апеляційної скарги.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені у судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.
Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу обґрунтовано взяв до уваги тяжкість вчинених злочинів та покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі доведення його вини (від 4 до 6 років позбавлення волі), те, що судове провадження ще не закінчено, а також дані про особу обвинуваченого (ніде не працює, не має міцних соціальних зв`язків, є обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні, в якому щодо нього обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в якому ним порушувались покладені на нього зобов`язання).
Тому, колегія суддів вважає, що, виходячи з тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 обвинувачується, та даних про його особу, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
При цьому, колегія суддів зазначає, що застосований щодо ОСОБА_5 запобіжний захід, з огляду на його тривалість та у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 у силу характеру інкримінованих йому діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов належного висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
При цьому, апеляційний суд враховує те, що матеріалах судового провадження відсутні й стороною захисту не надано доказів про наявність у ОСОБА_5 будь-яких захворювань, яке б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено інкриміновані йому кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, а також вищенаведені дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що дії ОСОБА_5 стороною обвинувачення необґрунтовано кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 та ч. ст. 185 КК України за ознакою повторність, апеляційний суд зазначає те, що на даному етапі судового розгляду кримінального провадження (дослідження судом першої інстанції доказів ) при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу суд не вирішує питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, а виходить лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах кримінального провадження, які на переконання апеляційного суду свідчать про обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінально протиправних дій.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано визначив йому розмір застави.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
На підставі наведеного, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується в апеляційній скарзі і не вказувалось під час її розгляду.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2020 року, якою щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :