Дата документу 25.08.2020 Справа № 937/5129/20
ЗапоріЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/922/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 937/5129/20Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 липня 2020 року,
в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 липня 2020 року залишено без задоволення клопотання слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю строком на два місяці, тобто до 21 вересня 2020 року включно.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки: не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово; не відлучатись з місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відвідувати розважальні заклади та заклади, де дозволено вживати алкогольні напої; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по кримінальному провадженню.

Згідно зі змістом судового рішення, 21 липня 2020 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , у межах кримінального провадження № 0001950 від 19 липня 2020 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 19.07.2020, приблизно о 02 години 33 хвилини, знаходячись на території кафе «Зурбаган», що розташоване за адресою: Запорізька область м. Мелітополь вул. Івана Алексєєва, № 56, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи на ґрунті раптово виниклого конфлікту, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок в частині норм моральності поведінки у громадських місцях, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, ігноруючи присутність інших осіб, почав бійку з громадянами Туреччини - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , чим грубо порушив громадський порядок у вказаному місці, що супроводжувалось насильством із завданням побоїв та заподіянням тілесних ушкоджень.

Після чого, керуючись єдиним умислом продовжуючи свої злочинні дії, вийшов з території кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване за вище вказаною адресою, та спрямував до будівлі автомийки, яка розташоване за адресою: Запорізька область м. Мелітополь вул. Івана Алексєєва, № 58, де знаходився автомобіль «Hyundai Н-1», в кузові сірого кольору, д/з НОМЕР_1 , який належить ТОВ «ОТОКОЧ Україна» та ігноруючи присутність осіб, які знаходились біля будівлі автомийки, діючи умисно із особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, застосовуючи предмет спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень , умисно проткнув переднє праве колесо автомобілю «Hyundai Н-1», в кузові сірого кольору, д/з НОМЕР_1 , який належить ТОВ «ОТОКОЧ Україна» та продовжуючи свої протиправні дії, в ході конфлікту застосовуючи предмет спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, спричинив громадянами Туреччини, потерпілим ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч.4 ст.296 КК України.

Крім того, 19 липня 2020 року, приблизно о 03 годині 10 хвилин, знаходячись на нежитловій території автомийки, яка розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар ножем в область правого стегна ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , чим спричинив потерпілому тілесне ушкодження: ножове поранення правого стегна з пошкодженням поверхневої стегнової артерії. Геморагічний шок третього ступеня, що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у заподіянні потерпілому ОСОБА_15 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто, у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Слідчий вважав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Залишаючи клопотання слідчого без задоволення та обираючи підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень та наявність ризиків. Проте, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 злочинів, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, віку і стану здоров`я підозрюваного, наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, його репутації, слідчий суддя вважав можливим обрати підозрюваному ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна. В обґрунтування доводів зазначає, що слідчий суддя належним чином не надав оцінку тій обставині, що 24.04.2020 року стосовно ОСОБА_8 скеровано для розгляду до Якимівського районного суду Запорізької області обвинувальний акт за ч.3 ст.185 КК України, що свідчить про продовження злочинної діяльності підозрюваним.

Крім того, слідчий суддя не врахував той факт, що підозрюваному відоме місце проживання свідків, підтримує з ними дружні стосунки, що свідчить про наявність незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Звертає увагу суду, що наразі не встановлено місцезнаходження знаряддя злочину, що може бути відоме підозрюваному. На теперішній час триває досудове розслідування, не встановлено всіх обставин події, а тому є підстави вважати, що перебуваючи на свободі він може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, вчинених проти життя та здоров`я особи.

На підставі викладеного, просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно вимогам ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, з урахуванням того, що обґрунтованість висунутої стосовно ОСОБА_8 підозри в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки слідчого судді перевірці не підлягають.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.194 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам визначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя врахував вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Враховуючи факти, встановлені у судовому засіданні та матеріали, на які посилався слідчий та прокурор, слідчий суддя постановляючи ухвалу прийшов до висновку, що при розгляді клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, прокурор довів обставини, передбачені п.1 ч.1 ст.194 КПК України, тобто, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України, проте на переконання слідчого судді, слідчий і прокурор в судовому засіданні не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного для запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 2, 3, ст.177 КПК України, на наявність яких, міститься посилання в клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена кримінальним процесуальним кодексом.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомість наявних доказів, що вказують на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненнікримінальних правопорушень, тяжкості покарання, яке йому загрожує, даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 слідчий суддя, керуючись дискреційними повноваженнями, прийшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.

Що стосується доводів прокурора, які зазначені в апеляційній скарзі, то вони в більшій мірі є аналогічними тим, які були зазначені в клопотанні слідчого. Слідчим суддею їм була дана належна оцінка, з якою фактично не погоджується апелянт. Натомість, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді, на відміну від доводів прокурора, є правильними, вмотивованими і обґрунтованими.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на тяжкість вчинених підозрюваним кримінальних правопорушень та можливу міру покарання у виді позбавлення волі у випадку визнання його винуватості мають місце, однак хоч суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризиків, визначених ст.177 КПК України, потребу позбавлення особи волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (правові позиції ЄСПЛ, викладені в п.74 рішення у справі «Мамедова проти Росії»).

Колегія суддів, з урахуванням даних щодо особи підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, погоджується з можливістю існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому, колегія суддів погоджується з тим, що під час розгляду клопотання, та під час апеляційного розгляду провадження, стороною обвинувачення не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленому ризику.

Що стосується існування ризиків, передбачених п.п.2, 3, ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості знищення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та незаконного впливу на свідків, то слідчим та прокурором у судовому засіданні не було доведено наявності зазначених ризиків, що підозрюваний здійснював спроби знищення будь-яких речей чи документів, впливу на свідків.

Таким чином, залишаючи без задоволення клопотання слідчого та обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу і належним чином вмотивував своє рішення.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки, вказуючи про наявність ризиків, слідчий не навів будь-яких переконливих доводів щодо їх існування, обставини, викладені в клопотанні слідчого, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені.

Посилання прокурора на обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 як на підставу, яка свідчить про продовження злочинної діяльності останнім, колегія суддів вважає неслушними, оскільки в зазначеному прокурором кримінальному провадженні остаточне рішення ще не прийнято, вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ще не встановлена, тобто останній є особою раніше не судимою, а тому доводи прокурора про продовження підозрюваним злочинної діяльності є помилковими.

Крім того, матеріали провадження не містять відомостей, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу порушував його умови. Навпаки, після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, умов вказаного запобіжного заходу не порушував і дотримувався покладених на нього обов`язків, прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 липня 2020 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України, та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю строком на два місяці, тобто до 21 вересня 2020 року включно, передбачених ст.194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4