ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/234/20 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 25 липня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання т.в.о. начальника відділення СВ СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Заздрість Теребовлянського району Тернопільської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, тимчасо непрацюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

запобіжний захід у виді тримання під вартою до 20 вересня 2020 року.

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 63060 грн. та у разі внесення застави покладено на підозрюваного обов`язки: носити електронний засіб контролю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого або прокурора; повідомляти слідчого або прокурора про зміну місця проживання; з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, на строк до 14 вересня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів, слідчим відділом Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001687 від 22 липня 2020 року, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 21 липня 2020 року близько 16 години 10 хвилин ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_10 , перебуваючи біля дверей гаражного приміщенням № НОМЕР_1 , яке розташоване в ГК Едельвейс, що в м.Тернопіль по вулиці Провулок Цегельний, вступили в злочинну змову для вчинення відкритого викрадення чужого майна із вище вказаного приміщення, поєднаного із застосуванням до особи насильства, що є небезпечним для життя і здоров`я.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на напад поєднаний із насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я для потерпілого з метою викрадення майна, діючи за попередньою змовою, з прямим умислом і корисливим мотивом, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_10 , перебуваючи біля дверей гаражного приміщенням № НОМЕР_1 , яке розташоване в ГК Едельвейс, що в м.Тернопіль по вулиці Провулок Цегельний, підійшли до потерпілого ОСОБА_11 , який в цей час знаходився в даному гаражному приміщенні. Після цього, ОСОБА_7 , наніс ОСОБА_11 , удар металевою профільною трубою, який прийшовся йому в ділянку лівого вуха та щелепи зліва, внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та нахилився головою донизу, продовжуючи свої діяння ОСОБА_7 наніс ще один удар правою ногою в ділянку правого ока, внаслідок чого потерпілий впав, та короткочасно втратив свідомість. Надалі, коли ОСОБА_11 , перебував на бетонному покритті приміщення гаражу, ОСОБА_10 , діючи спільно із ОСОБА_7 наніс два удари кулаком правої руки в ділянку лівого ока та ще один удар відром, яке знаходилося в приміщенні гаражу, в область голови потерпілому ОСОБА_11 , таким чином, утримуючи його, та не даючи можливості піднятись. Розуміючи, що потерпілий ОСОБА_11 не може чинити фізичний опір, ОСОБА_10 , діючи відкрито у присутності потерпілого, взяв із стелажу перфоратор марки «Bosh» та кутову шліфувальну машину марки «Makita», при цьому, ОСОБА_7 , продовжуючи наносити удари кулаками обох рук в область голови потерпілому ОСОБА_11 , таким чином утримуючи його та надаючи можливість реалізувати спільний злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна.

Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , заволодівши майном потерпілого ОСОБА_11 , покинули гаражне приміщення, чим завдали матеріальну шкоду потерпілому на зальну суму 5000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб (розбій).

23 липня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, посилаючись на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Стверджує, що були відсутні підстави для затримання ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України, а тому таке затримання є незаконним та порушує конституційні права підозрюваного.

Вказує на те, що суд першої інстанції не перевірив обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, наявності доказів існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України та неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначає, що суддею не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи незаконно впливати на свідків, а тому обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, занадто суворим.

Також вважає, що слідчий суддя не обґрунтував неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляцію, просять її задовольнити, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу захисника, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є вірним і ґрунтується на досліджених матеріалах справи та вимогах кримінально-процесуального законодавства.

Обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід слідчим суддею вірно встановлено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Таким ризиком слідчий суддя визнав те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, з врахуванням того, що він неодноразово раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, проте на шлях виправлення не став, існує ризик того, що підозрюваний може навмисно переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Окрім цього, судом першої інстанції вірно встановлено і те, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки він офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, неодноразово раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку як особи, яка на шлях виправлення не стала та підозрюється у вчиненні нових злочинів.

Ризик того, що ОСОБА_12 може незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні підтверджується тим, що він постійно перебуває в тому самому мікрорайоні, що й потерпілий у даному кримінальному провадження, має там міцні соціальні зв`язки, серед інших раніше судимих жителів даного району, у зв`язку із веденням антисоціального способу життя, та особисто знайомий із свідками у даному провадженні, може погрожувати та впливати на них. Крім цього, враховуючи характер злочину його особливу жорстокість та зухвалість, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою дачі ними неправдивих свідчень.

Згідно вимог ч.1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Оскільки обставини свідчать про наявність ризиків та дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може продовжувати злочинну діяльність, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, чи іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування, тому висновок суду щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є вірним.

Також, слідчий суддя у відповідності до вимог ч.3 ст. 183 КПК України, врахувавши обставини правопорушення, вік підозрюваного, його майновий та сімейний стан та те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та його наслідки, за наявності обґрунтованих ризиків, правомірно визначив ОСОБА_7 розмір застави 63060 грн., який достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Щодо посилання захисника на необґрунтованість підозри оголошеної ОСОБА_7 , то відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).

Щодо посилання захисника в апеляційній скарзі на незаконне затримання підозрюваного, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки затримання ОСОБА_7 відбулося під час безпосереднього переслідування особи, на яку вказав потерпілий, що передбачено ст.ст. 207, 208 КПРК України.

Беручи до уваги наведене, доводи апеляційної скарги захисника про незаконність ухвали слідчого судді, є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких даних про відсутність ризиків, сторона захисту та підозрювана в апеляційну інстанцію не надали.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, є обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 25 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді