ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/550/20Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
Справа № 711/17/44/20 Категорія: ч.1 ст.263 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 18 травня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сєвєродонецька, Луганської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянин України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, не одруженого, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, депутатом, інвалідом, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, бойових дій, не являється, відповідно до ч.1 ст.89 КК України,раніше судимого:
-14.06.2006 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
- 26.10.2006 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.3 ст.185 КК України на З роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано 6 місяців позбавлення волі по вироку Сєвєродонецьким міським судом Луганської області від 14.06.2006 року, визначено 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; 22.10.2008 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі на підставі ст.71 КК України приєднано 6 місяці позбавлення волі по вироку Сєвєродонецьким міським судом Луганської області від 26.10.2006 року, визначено 4 роки 1 місяць позбавлення волі;
- 26.10.2010 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі на підставі ст.71 КК України приєднано 6 місяців позбавлення волі по вироку Сєвєродонецьким міським судом Луганської області від 22.10.2008 року, визначено 3 роки 6 місяць позбавлення волі;
- 18.12.2014 Рубежанським міським судом Луганської області за ч.3 ст.185 КК України визначено на 3 роки позбавлення волі.
- 10.07.2015 Лисичанський міський суд Луганської області за ч.3 ст. 185 КК України визначено на 3 роки і 3 місяця позбавлення волі;
- 21.07.2015 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України приєднано 6 місяців позбавлення волі по вироку Сєвєродонецьким міським судом Луганської області від 26.10.2006 року, визначено 4 роки 1 місяць позбавлення волі;
- 19.05.2016 Лисичанським міським судом Луганської області за ч.3 ст.185 КК України визначено на 4 роки і 8 місяців позбавлення волі;
- 01.11.2016 Кіровським районним судом міста Кіровограда за ч.3 ст.15, ч.3 ст.183 КК України визначено на 3 роки позбавлення волі;
- 05.09.2019 Ленінським районним судом міста Кіровоград за ч.4 ст.185 КК України визначено на 5 років та 4 місяці позбавлення волі;
- 03.12.2019 Соснівським районним судом міста Черкаси за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України визначено на 5 років та 7 місяців позбавлення волі. Вирок вступив в законну силу;

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.263 КК України з призначенням покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 03.12.2019 року у вигляді 5 року 7 місяців позбавлення волі, і остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років 2 місяці.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати із 03 грудня 2019 року.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Стягнуто із ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати при проведенні експертизи у розмірі 942,06 гривень.
Вирішена доля речових доказів, відповідно до положень ст.100 КПК України,

в с т а н о в и л а:

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він у невстановлений час та дату під час перебування у м. Северодонецьк Луганської області, від свого знайомого на ім`я ОСОБА_8 без передбаченого законом дозволу придбав, а саме отримав в подарунок предмет зовні схожий на обріз мисливської рушниці. Після чого у невстановлений досудовим розслідуванням час та дату умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків без передбаченого законом дозволу, особисто переніс до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , де продовжував незаконно, протиправно, умисно, без передбаченого законом дозволу його зберігати до 03.01.2020.
В подальшому 03.01.2020 в ході огляду місця проживання ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , працівниками поліції було виявлено та вилучено обріз мисливської рушниці, який згідно висновку експерта № 1/28 від 13.01.2020 являється короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю - обрізом гладкоствольної, двохствольної мисливської рушниці з горизонтально-спареними стволами 16 калібру моделі ТОЗ-БМ промислового виробництва СРСР конструкція, якого змінена саморобним способом шляхом вкорочення стволів, видалення прикладу та екстрактору.

Не погоджуючись з вироком районного суду, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок районного суду змінити в частині призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, просить пом`якшити строк призначеного покарання.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив пом`якшити призначене покарання, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_9 не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону місцевим судом виконані.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого за ч.1 ст.263 КК України при обставинах, наведених у вироку, відповідає матеріалам провадження і ґрунтується на підставі об`єктивних доказів, які досліджені в порядку ч.3 ст.349 КПК України, що не оспорюються в апеляційній скарзі.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані вірно за ч.1 ст.263 КК України та не оспорюються також в апеляційній скарзі, тому суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.
У відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Відповідно до постанови п.25 Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання
призначається, коли засуджена особа до повного відбування
основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також
коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до
набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК, судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж
невідбута частина покарання за попереднім вироком.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , судом першої інстанції дотримано вказаних вимог, а саме: враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, на спеціальних обліках не перебуває, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову скоїв умисний злочин, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання: активне сприяння розкриттю злочинів, щире каяття та відсутність обтяжуючої покарання обставини, тому обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч.1 ст. 263 КК України 6 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 03.12.2019 року, і остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років 2 місяці, яке за своїм розміром та видом є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів та з урахуванням вимог ст.71 КК України є практично мінімальним.

Підстав для пом`якшення покарання, як на цьому наполягає обвинувачений, колегія суддів не вбачає, оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції достатньо врахував низку обставин, які мають значення для визначення виду і розміру покарання.
Судом першої інстанції вірно враховано неодноразові його судимості за вчиненні умисних злочинів проти власності, судимість за вчинення яких не погашена в установленому законом порядку, що свідчить про його не бажання позитивно змінюватися.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Крім того, колегія суддів враховує роз`яснення, наведене у Рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004, згідно якого Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Переконливих аргументів, які б свідчили про порушення судом приписів статей 50, 65 КК України, або доводили явну несправедливість призначеного Дерев`янку покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 2 місяці через його суворість, в апеляційній скарзі не міститься.
Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального кодексу, які були б підставою для скасування або зміни вироку при розгляді справи колегією суддів не встановлено.

З врахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, ч.1 п.1 ст. 407 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 18 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді