ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-сс/819/511/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
підозрюваного: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
представника потерпілого: ОСОБА_9
представника потерпілого: ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні матеріали кримінального провадження № 0001500 від 04.07.2020 року за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17 серпня 2020 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Херсон, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Зазначеною ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27.07.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , та обрано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання в період часу з 21.00.год. по 07.00 год. з покладенням на нього певних обов`язків, строком до 06.10.2020 року включно.

В апеляційній скарзі прокурор вважає рішення слідчого судді незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненого із застосуванням вогнепальної зброї.
06.08.2020 в порядку ст.ст. 135,136, 277, 278 КПК України, складено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_7 , яку того ж дня вручено батьку підозрюваного ОСОБА_11 , у зв`язку з тим, що підозрюваний після вчинення кримінального правопорушення, а саме 03.08.2020 року виїхав за межі країни.
Досліджуючи відомості про особу підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , характер вчиненого ним кримінального правопорушення, встановлено існування ризиків передбачених п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, враховуючи те, що підозрюваний з місця події зник, залишивши потерпілу особу в тяжкому стані, а також те, що підозрюваний на наступний день після вчинення кримінального правопорушення виїхав за межі країни, що свідчить про те, що останній намагався таким чином уникнути відповідальності та вказує на те, що в разі не обрання відносно нього запобіжного заходу - тримання під вартою, підозрюваний переховуватиметься від органів досудового розслідування та в подальшому суду.
Крім того, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, санкція останнього передбачає покарання у виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, яка відповідно до положення ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Одночасно враховуючи те, що потерпілий ОСОБА_12 перебуває у лікарні у тяжкому стані, й підозрюваному ОСОБА_7 відомо про це, останній може незаконного впливати на нього. Крім того, вказаний ризик наявний та поширюється відносно свідків які прямо вказують на підозрюваного ОСОБА_13 та який здійснив постріл в потерпілого ОСОБА_12 , тобто надає покази винності підозрюваного ОСОБА_7 .
Також, вказує, що свідок ОСОБА_14 змінив свої покази на досудовому розслідуванні, у зв`язку з тим, що на нього вчинений психологічний тиск невідомими особами, що підтверджується показами ОСОБА_15 , що беззаперечно підтверджується ризик впливу на свідків.
Поряд з цим, досліджуючи обставини, що передбачені ст. 178 КПК України встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 , офіційно працевлаштований лише зі слів підозрюваного, на його утриманні немає малолітніх або неповнолітніх дітей, відсутні місці соціальні зв`язки та інші обставини, які б слугували стримуючими факторами до належної його процесуальної поведінки. Наведенні обставини підтверджують та обґрунтовують ризик переховування від слідства та в подальшому суду.
Таким чином, вважає, що прокурором в повній мірі дотримано вимоги ч. 1 ст. 183 КПК України та доведено перед слідчим суддею те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним вище ризикам, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17.08.2020 про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_16 , погоджене з прокурором Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_6 щодо обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати та постановити нову ухвалу якою задовольнити клопотання старшого слідчого Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_16 , погоджене з прокурором Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, представників потерпілого - адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які також підтримали доводи апеляції прокурора, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, заслухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно ст. 404 КПК України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України - підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до роз`яснень чинного законодавства «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» - запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до положень ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити чи є наявність обґрунтованої підозри у вчинені злочину та достатньо підстав вважати про існування ризиків, на які вказує слідчий, прокурор, та має право постановити ухвалу про застосування більш м`якого запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з таких ризиків, передбачений ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчим суддею встановлено, що 06.08.2020 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України, яке того ж дня вручене батьку підозрюваного ОСОБА_11 , що відповідає вимогам ст. ст. 135, 136 КПК України. 12.08.2020 року вручено ОСОБА_7 особисто.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 02.08.2020; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 04.08.2020; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.08.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 03.08.2020; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_17 від 03.08.2020; протоколом огляду від 04.08.2020.
З досліджених слідчим суддею матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням зброї, не проживає за адресою реєстрації, а така реєстрація носить лише формальний характер, документований двома паспортами для виїзду за кордон, а з огляду на тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винним, слідчий суддя приходить до висновку про існуванню ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Доказів наявності інших ризиків прокурором не надано.
Відповідно до п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
При вирішенні можливості застосування альтернативного заходу слідчий суддя виходить із наявності у підозрюваного документально підтвердженого постійного місця проживання, а також враховує, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, працевлаштований, має у власності нерухомість, проживає разом з сім`єю, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків та добру репутацію. З огляду на викладене слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання встановленому слідчим суддею ризику.
З огляду на вказані обставини, беручи до уваги вимоги ст. 194 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час (з урахуванням працевлаштування підозрюваного, його графіку роботи, а також того, що останній підозрюється у вчиненні злочину саме і нічний час), з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, тому твердження апелянта про доведеність наявності обставин, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_7 на наступний день після вчинення кримінального правопорушення виїхав за межі країни, що свідчить про те, що останній намагався таким чином уникнути відповідальності та вказує на те, що в разі не обрання відносно нього запобіжного заходу - тримання під вартою, підозрюваний переховуватиметься від органів досудового розслідування та в подальшому суду є необґрунтованими, т.я. згідно матеріалів провадження, останній дійсно виїжджав за межі України по туристичній путівці, заздалегідь придбаній і при поверненні з`явився до правоохоронних органів.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_7 може впливати на свідків та потерпілого про що свідчить те, що свідок ОСОБА_14 змінив свої покази на досудовому розслідуванні, у зв`язку з тим, що на нього вчинений психологічний тиск невідомими особами, що підтверджується показами ОСОБА_15 , нічим не обґрунтовані, так як в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, крім показань матері потерпілої ОСОБА_15 , які підтверджували даний факт.
Також колегія суддів вважає належно необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_7 офіційно працевлаштований лише зі слів підозрюваного, на його утриманні немає малолітніх або неповнолітніх дітей, відсутні місці соціальні зв`язки та інші обставини, які б слугували стримуючими факторами до належної його процесуальної поведінки, а тому наведенні обставини підтверджують та обґрунтовують ризик переховування від слідства та в подальшому суду, т.я. з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи в ТОВ «СОХО», згідно витягу з єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності має на приватній власності трикімнатну квартиру в АДРЕСА_3 .
Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги прокурора, колегія суддів також враховує вимоги ч.1 ст.183 КПК України, якою визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а сама тяжкість злочину не є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Інші доводи апеляційної скарги також є необґрунтованими.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що обраний слідчим суддею відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому ухвала суду є законною та скасуванню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27.07.2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , та обрано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання в період часу з 21.00.год. по 07.00 год. з покладенням на нього певних обов`язків, строком до 06.10.2020 року включно без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4