ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/991/20 Справа № 210/3792/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваної ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, офіційно не працюючої, яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2020 року клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000576 від 02.09.2019 року було задоволено.
Застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, по 07.09.2020 року включно, з визначенням застави у межах 5000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 10.07.2020 року складає 10 590 000 гривень.
Рішення обґрунтовано тим, що слідчий суддя врахував тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , дані про особу підозрюваної, яка має постійне місце проживання, офіційно не працює, раніше не засуджена, вік підозрюваної, стан її здоров`я, міцність соціальних зв`язків.
Виходячи з особливої тяжкості інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні прокурора та наведено прокурором у судовому засіданні.
Слідчий суддя при вирішенні клопотання врахував також і доводи сторони захисту про відсутність у ОСОБА_8 намірів перешкоджати проведенню досудового розслідування та дані про її особу, однак з урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень прийшов до висновку про недостатність таких даних для оцінки поведінки підозрюваної належною при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, до того ж в ході розгляду клопотання підозрюваною та її захисником не надано слідчому судді доказів в обґрунтування доводів про відсутність у підозрюваної ОСОБА_8 наміру вчинити дії, направлені на переховування від органу досудового розслідування та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 не погодилась з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2020 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 відмовити.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сторона обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надала слідчому судді достатніх та переконливих підстав вважати, що ОСОБА_8 не буде виконувати покладені на неї процесуальні обов`язки. Додані до клопотання матеріали стосуються лише розслідування факту вчинення правопорушення, проте жодним чином не доводять зазначені прокурором ризики.
Вказує, що слідчим суддею проігноровано доводи захисту про те, що 09.07.2020 року ОСОБА_8 , на відміну від усіх інших підозрюваних по даному кримінальному провадженню, не було затримано. В цей день їй було оголошено про підозру та вручено клопотання про застосування запобіжного заходу. Таким чином, ОСОБА_8 усвідомлювала, в яких кримінальних правопорушеннях вона звинувачуються, який запобіжний захід просить прокурор до неї застосувати та, маючи можливість вчинити дії, направлені на переховування, не скористалася нею та завчасно прибула до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу наступного дня.
Крім того, на думку захисника, оголошення про підозру ОСОБА_8 за ч.3 ст.305 КК України є необгрунтованою, навіть якщо теоретично уявити, що в валізах ОСОБА_8 знаходився прекурсор, оскільки прокурором допущена елементарна арифметична помилка в підрахунках великого і особливо великого розмів псевдоефедрину відповідно до наказу Міністерства охорони здоровя України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» №188 від 01.08.2000 р. Так, відповідно до таблиці № 1 зазначеного Наказу № 188 декстролропоксифен (він же псевдоефедрин згідно висновку експерта в перерахунку на масу речовини) в особливо великих розмірах починається від ЗО грамів, а згідно висновку експерта від 29.01.2020 року № 13/1 /222СЕ-20) речовини масою 9,2265 грам, 8,7492 грам містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин, маса якого в перерахунку на масу речовини, складає 6,4833 грам. Отже, такий розмір прекурсору підпадає під величину великого (від 3 до 30 грамів), але ж ніяк не особливо великого розміру, а тому оголошувати підозру за ч.3, а не за ч. 2 ст. 305 КК України з боку прокурора було безпідставно.
Також вважає безпідставним прийняття слідчим суддею до уваги всіх долучених до клопотання протоколів про відкриття результатів негласних слідчих (розшукових) дій, оскільки вказані НСРД проводились на підставі ухвал Полтавського апеляційного суду в порушення ч. 1 ст. 247 КПК України, згідно якої розгляд клопотань, який віднесений згідно з положеннями цієї глави до повноважень слідчого судді, здійснюється слідчим суддею апеляційного суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Так само вважає неправомірним і прийняття слідчим суддею цих протоколів до уваги за відсутності копій доручень прокурора, за якими оперативні співробітники УСБУ складали ці протоколи, та за відсутності самих ухвал Полтавського апеляційного суду.
Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_8 ніколи не притягувалася до кримінальної відповідальності, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, має постійне місце проживання та постійне місце роботи водієм таксі. На її утриманні перебуває пристаріла мати - ОСОБА_10 , 1944 р.н., що підтверджується довідкою Голови квартального комітету від 10.07.2020 року. Також в м. Дніпрі проживає її донька, тобто ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, таким чином, підстав для застосування до неї найсуворішого запобіжного заходу немає.
Звертає увагу захисник і на те, що в своєму клопотанні прокурор обґрунтував недостатність розміру застави в межах, зазначених у ч.5 ст. 182 КПК України, з урахуванням «майнового стану підозрюваної», в той час як остання працює водієм таксі та слідчий судді під вирішення питання про застосування до ОСОБА_8 з`ясував, що прибуток останньої складає в середньому 12000-15000 грн. щомісячно, натомість все одно встановив непомірно великий для підозрюваної розмір застави.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваної та її захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
На підставі ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
За змістом ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; запобіжний захід, який застосовується.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею не дотримані належним чином.
Так, 09 липня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч.2 ст. 307 КК України.
Разом з цим, слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі зазначено, що ОСОБА_8 підозрюється у у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч.2 ст. 307, ч.3 ст.311 КК України, хоча ч.3 ст. 311 КК України взагалі не була інкримінована підозрюваній.
До того ж, слідчий суддя вказав, що 10 липня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 307, ч.3 ст. 311 КК України, що також не відповідає дійсності, оскільки останню було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч.2 ст. 307 КК України, саме 09 липня 2020 року.
Отже, колегії суддів не зрозуміло, яким чином слідчий суддя дійшов до вищезазначених висновків, особливо з урахуванням того, що в матеріалах клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 міститься повідомлення про підозру ОСОБА_11 , а повідомлення про підозру ОСОБА_8 взагалі відсутнє в даних матеріалах.
Також судом зазначено, що стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 305, ч.3 ст. 311 КК України, в той час як у тексті клопотання прокурора, так і в доданих до нього матеріалах відсутнє посилання на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 311 КК України.
Таким чином, з огляду на викладене відповідні доводи захисника є слушними, підтверджуються наданими матеріалами, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.
Як убачається з наданих матеріалів, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, в провадженні СВ Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000576 від 02.09.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України.
Наявними матеріалами встановлено, що прокурор звернувся з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що ОСОБА_8 , у невстановлений слідством час та місці, з метою особистого незаконного збагачення, інших особистих інтересів, а також незаконного збагачення та інших особистих інтересів інших учасників, вступила з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , та іншими не встановленим на даний час особами, у злочинну змову, направлену на контрабанду прекурсорів, тобто їх переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю за попередньою змовою групою осіб у особливо великих розмірах, а також незаконне виготовлення, перевезення, зберігання психотропних речовин з метою збуту, а також збуту прекурсорів та психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах.
З метою реалізації свого спільного злочинного умислу ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , та іншими не встановленим на даний час особами, розподілили між усіма учасниками змови обов`язки, відповідно до яких:
- ОСОБА_12 виступав як співорганізатор, який налагодив канал придбання у невстановлених слідством громадян Арабської Республіки Єгипет прекурсоровмістких лікарських засобів (псевдоефедрину) з метою їх подальшого переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. Організував виготовлення учасником групи ОСОБА_11 у невстановленому слідством місці та час із таких прекурсоровмістких лікарських засобів психотропної речовини метамфетамін, з метою його подальшого збуту, а також організував збут такої психотропної речовини. Надавав іншим учасникам групи вказівки на здійснення протиправних дій та здійснював організацію їх діяльності.
- ОСОБА_13 виступав як співорганізатор, організував підбір кур`єрів з числа знайомих осіб, якими здійснювалась контрабанда прекурсоровмістких лікарських засобів (псевдоефедрину) на територію України з Арабської Республіки Єгипет, з подальшою їх передачею ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Надавав іншим учасникам змови вказівки на здійснення протиправних дій та здійснював організацію їх діяльності.
- ОСОБА_11 , отримував безпосередньо від співорганізатора ОСОБА_12 прекурсоровмісткі лікарські засоби (псевдоефедрин), з яких, за його вказівкою, у невстановлений час та місці здійснював виготовлення психотропної речовини метамфетаміну, яку у подальшому передавав учаснику групи ОСОБА_15 для збуту такої речовини та особистого збуту.
- ОСОБА_15 , за вказівкою співорганізаторів безпосередньо здійснював збут психотропної речовини метамфетаміну.
- ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , за вказівкою співорганізаторів здійснювали переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, раніше придбаних у невстановленої слідством особи прекурсоровмістких лікарських засобів (псевдоефедрину).
Відповідно до раніше розробленого плану та відведеної ролі у вчиненні кримінального правопорушення, співорганізатор ОСОБА_13 , у невстановлений слідством час та місці, залучив до раніше розробленого злочинного плану гр. ОСОБА_8 , повідомивши її про обставини такого плану та ролі кожного з учасників групи.
ОСОБА_8 , дійсно розуміючи умови злочинного плану, усвідомлюючи його протиправність, достовірно знаючи, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів є забороненим на території України, погодилась із планом та відведеною у ньому ролі, тим самим добровільно долучилась до такого злочинного плану та вступила з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими на даний час особами у злочинну змову.
У подальшому, відповідно до раніше розробленого та відомого усім учасникам групи плану, та відведеної ролі у вчиненні кримінального правопорушення, реалізуючи злочинний умисел, направлений на контрабанду прекурсорів, ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , та іншими не встановленим на даний час особами, у невстановлений слідством час та місці, використовуючи заздалегідь налагоджений канал придбання прекурсоровмістких лікарських засобів, надав ОСОБА_8 вказівку здійснити переліт до м. Хургада Арабської Республіки Єгипет з метою придбання у невстановленої слідством особи прекурсоровмістких лікарських засобів та подальше їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
ОСОБА_8 , діючи відповідно до раніше розробленого та відомого усім учасникам групи плану, відповідно до відведеної ролі у вчиненні кримінального правопорушення та на виконання зазначеної вказівки співорганізатора ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , у невстановлений слідством час перебуваючи на території Арабської Республіки Єгипет (більш точне місце не встановлено), усвідомлюючи протиправність своїх дій, незаконно придбала у невстановленої слідством особи прекурсор псевдоефедрин, який у подальшому поклала до особистої валізи та почала її незаконно зберігати та перевозити, пересуваючись авіатранспортом.
У подальшому, 23.11.2019 гр. ОСОБА_8 , відповідно до вказівки співорганізатора ОСОБА_12 , у нічний час, діючи за по передньою змовою групою осіб з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , прибула авіарейсом № РS 5216 «Хургада-Київ» до терміналу D ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль, 7, де здала свій особистий багаж для проходження реєстрації.
В свою чергу, органом досудового розслідування, на підставі ухвали слідчого судді, у період часу з 23:54 години 23.11.2019 по 00:15 годину 24.11.2019 у приміщенні зали комплектування та видачі багажу терміналу D ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль, 7 проведено негласну слідчу (розшукову) дію негласне отримання зразків, необхідних для порівняного дослідження, за результатами якої була відкрита валіза гр. ОСОБА_8 , в якій серед особистих речей останньої виявлено два прозорі пакети із порошкоподібною речовиною білого кольору.
В ході проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії було відібрано 2 зразки порошкоподібної речовини білого кольору, масами не менше 9,2265 грама та 8,7492 грама, які, відповідно до висновку експерта № 13/1/222СЕ-20 від 29.01.2020 містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин, загальною масою в перерахунку на масу речовини 6,4833 грама, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» №188 від 01.08.2000, є особливо великим розміром.
Після відібрання зразків вміст валізи був приведений в первинний стан, яка передана представнику ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та вручено гр. ОСОБА_8 , яка утримуючи його при собі разом із прекурсором псевдоефедрином, направилась до автобусу д/н НОМЕР_1 рейсом «Київ-Запоріжжя».
У подальшому, 24.11.2019, приблизно о 07:05 годині гр. ОСОБА_8 , діючи відповідно до раніше розробленого та відомого усім учасникам групи плану та вказівки співорганізатора ОСОБА_12 , прибула автобусним рейсом «Київ-Запоріжжя» до платформи № 16 центрального автовокзалу м. Дніпро, за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова, 10, де передала ОСОБА_12 зазначену вище валізу, в якій серед особистих речей знаходились два прозорі пакети із прекурсором псевдоефедрином.
Умисні дії ОСОБА_8 , які виразились у контрабанді прекурсорів, тобто їх переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах кваліфікуються за ч. 3 ст. 305 КК України.
Окрім того, відповідно до раніше розробленого плану та відведеної ролі у вчиненні кримінального правопорушення, співорганізатор ОСОБА_13 , у невстановлений слідством час та місці, залучив до раніше розробленого злочинного плану гр. ОСОБА_14 , повідомивши її про обставини такого плану та ролі кожного з учасників групи.
ОСОБА_14 , дійсно розуміючи умови злочинного плану, усвідомлюючи його протиправність, достовірно знаючи, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів є забороненим на території України, погодилась із планом та відведеною у ньому ролі, тим самим добровільно долучилась до такого злочинного плану та вступила з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими на даний час особами у злочинну змову.
У подальшому, відповідно до раніше розробленого та відомого усім учасникам групи плану, та відведеної ролі у вчиненні кримінального правопорушення, реалізуючи злочинний умисел, направлений на контрабанду прекурсорів, ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , та іншими не встановленим на даний час особами, у невстановлений слідством час та місці, використовуючи заздалегідь налагоджений канал придбання прекурсоровмістких лікарських засобів (псевдоефедрину), надав ОСОБА_14 вказівку здійснити переліт до м. Хургада Арабської Республіки Єгипет з метою придбання у невстановленої слідством особи прекурсоровмістких лікарських засобів та подальше їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
ОСОБА_14 , діючи відповідно до раніше розробленого та відомого усім учасникам групи плану, та відповідно до відведеної ролі у вчиненні кримінального правопорушення, на виконання зазначеної вказівки співорганізатора ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , у невстановлений слідством час перебуваючи на території Арабської Республіки Єгипет (більш точне місце не встановлено), усвідомлюючи протиправність свої дій, незаконно придбала у невстановленої слідством особи прекурсор псевдоефедрин, який у подальшому поклала до особистої валізи та почала її незаконно зберігати та перевозити, пересуваючись авіатранспортом.
У подальшому, 23.12.2019 гр. ОСОБА_14 , відповідно до вказівки співорганізатора ОСОБА_12 , у вечірній час, діючи за по передньою змовою групою осіб з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , прибула авіарейсом № 4422 «Хургада-Київ» до терміналу D ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль, 7, де здала свій особистий багаж для проходження реєстрації.
В свою чергу, органом досудового розслідування, на підставі ухвали слідчого судді, у період часу з 17:56 години 23.12.2019 по 18:59 годину 23.12.2019 у приміщенні зали комплектування та видачі багажу терміналу D ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль, 7 проведено негласну слідчу (розшукову) дію негласне отримання зразків, необхідних для порівняного дослідження, за результатами якої була відкрита валіза гр. ОСОБА_14 , в якій серед особистих речей останньої виявлено два прозорі пакети із порошкоподібною речовиною білого кольору.
В ході проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії було відібрано 2 зразки порошкоподібної речовини білого кольору, масами не менше 45,0917 грама та 49,2275 грама, які, відповідно до висновку експерта № 13/1/226СЕ-20 від 29.01.2020 містять у своєму складі прекурсор псевдоефедрин, загальною масою в перерахунку на масу речовини 32,0682 грама, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» №188 від 01.08.2000, є особливо великим розміром.
Після відібрання зразків вміст валізи був приведений в первинний стан та передана представнику ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» та вручено гр. ОСОБА_14 , яка утримуючи його при собі разом із прекурсором псевдоефедрином, направилась до автобусу д/н НОМЕР_2 рейсом «Київ-Запоріжжя».
У подальшому, 24.12.2019, приблизно о 08:20 годині гр. ОСОБА_14 , діючи відповідно до раніше розробленого та відомого усім учасникам групи плану та вказівки співорганізатора ОСОБА_12 , прибула автобусним рейсом «Київ-Запоріжжя» до м. Дніпро, де за адресою: м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, 8 передала ОСОБА_12 зазначену вище валізу, в якій серед особистих речей знаходились два прозорі пакети із прекурсором псевдоефедрином.
Такі умисні дії ОСОБА_8 , які виразились у контрабанді прекурсорів, тобто їх переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, кваліфікуються за ч. 3 ст. 305 КК України.
Окрім того, відповідно до раніше розробленого та відомого усім учасникам групи плану, та відведеної ролі у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_12 , з метою особистого незаконного збагачення, інших особистих інтересів, а також незаконного збагачення та інших особистих інтересів інших учасників, реалізуючи умисел, направлений на незаконне виготовлення, зберігання психотропної речовини з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , та іншими невстановленими наданий час особами, діючи всупереч ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» №62/95-ВР від 15.02.1995 (зі змінами), а також ст. 14 Закону України Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» №863 від 08.07.1999 (зі змінами), незаконно, передав учаснику групи гр. ОСОБА_11 раніше незаконно придбаний у невстановленої особи та переміщений через митний кордон України з приховуванням від митного контролю прекурсор псевдоефедрин та надав вказівки про незаконне виготовлення психотропної речовини метамфетаміну з метою її подальшого збуту на території Дніпропетровської області.
В свою чергу, ОСОБА_11 , діючи відповідно до раніше розробленого та відомого усім учасникам групи плану та відведеної ролі у вчиненні кримінального правопорушення, на виконання вказівки співорганізатора ОСОБА_12 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи всупереч ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» №62/95-ВР від 15.02.1995 (зі змінами), а також ст. 14 Закону України Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» №863 від 08.07.1999 (зі змінами), у невстановлений слідством час та місці, використовуючи наданий йому особисто співорганізатором ОСОБА_12 раніше придбаний у невстановленої особи та переміщений через митний кордон України з приховуванням від митного контролю прекурсор псевдоефедрин, незаконно виготовив психотропну речовину метамфетамін.
У подальшому, ОСОБА_11 , відповідно до раніше розробленого та відомого усім учасникам групи плану та вказівки співорганізатора ОСОБА_12 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, достовірно знаючи, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів є забороненим на території України, передав учаснику групи ОСОБА_15 незаконно виготовлену психотропну речовину метамфетамін, для її подальшого збуту на території Дніпропетровської області.
В свою чергу, учасник групи ОСОБА_15 , діючи відповідно до раніше розробленого та відомого усім учасникам групи плану та відведеної ролі у вчиненні кримінального правопорушення, виконуючи вказівки співорганізатора ОСОБА_12 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , та іншими не встановленими особами, реалізуючи умисел на незаконний збут психотропних речовин, використовуючи попередньо незаконного надану йому психотропну речовину метамфетамін, який незаконно виготовлений учасником групи гр. ОСОБА_11 на основі попередньо наданого співорганізатором ОСОБА_12 прекурсору псевдоефедрину, придбаного у невстановленої особи та переміщеного через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, у невстановлений слідством час та місці домовився із гр. ОСОБА_16 (дані особи змінено у зв`язку із вжиттям до останнього заходів безпеки) про збут зазначеної психотропної речовини.
У подальшому, ОСОБА_15 , діючи відповідно до раніше розробленого та відомого усім учасникам групи плану та відведеної ролі у вчиненні кримінального правопорушення, виконуючи вказівки співорганізатора ОСОБА_12 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , та іншими не встановленими на даний час особами, реалізуючи умисел на незаконний збут психотропної речовини метамфетаміну, 21.02.2020, перебуваючи у приміщенні гаражу за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 14:12 години по 17:49 годину, під контролем працівників правоохоронного органу передав гр. ОСОБА_16 2 сліп-пакети із порошкоподібною речовиною світло-жовтого кольору масою 2 грама та 8 грам, які відповідно до висновку експерта № 13/1/945СЕ-20 від 10.04.2020 містять у своєму складі психотропну речовину метамфітамін, загальною масою в перерахунку на масу речовини 2,8673 грама, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» №188 від 01.08.2000, є великим розміром, та тим самим незаконно збув таку психотропну речовину.
Тому, умисні дії ОСОБА_8 , які виразились у незаконному виготовленні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, кваліфікуються за ч. 2 ст. 307 КК України, якій 09.07.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України.
Апеляційним переглядом встановлено , що 09 липня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В даному випадку колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_8 останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати останню у вчиненні вищезазначених злочинів, підтверджуються сукупністю доказів та матеріалів, доданих до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_14 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Посилання ж сторони захисту на недоведеність провини підозрюваної у скоєнні вищезазначеного злочину, тобто безпідставність підозри, а також невірну кваліфікацію її дій органом досудового розслідування, є неприйнятним для колегії суддів, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування. Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги сторони захисту в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Також, як убачається з рішення Європейського суду з прав людини „Подвезько проти України пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.
У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).
Крім того, ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність з боку підозрюваного таких загроз як перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів з урахуванням практики Європейського суду з прав людини вважає доведеними наступні ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 , усвідомлюючи невідворотність призначення покарання у вигляді реального позбавлення волі за вчинення особливо небезпечного, протиправного діяння може покинути територію Дніпропетровської області та України, а оскільки встановлено, що ОСОБА_8 безпосередньо придбавала у невстановлених слідством громадян Арабської Республіки Єгипет прекурсоровмістких лікарських засобів (псевдоефедрину), а отже має тісні зв`язки за кордоном, то остання може переховуватись і в іншій державі; знищення, приховування або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на інших підозрюваних у зазначеному кримінальному провадженні з метою зміни ними свідчень на свою користь, оскільки зазначені правопорушення вчинені за попередньою змовою групою осіб, в тому числі ОСОБА_8 , знаходячись на свободі, може інформувати та скеровувати дії та показання осіб, які також причетні до вчинення кримінальних правопорушень, однак на даний час ще не затримані; продовження вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, оскільки інкриміновані ОСОБА_8 правопорушення вчинені за попередньо розробленим злочинним планом, за попередньою змовою групою осіб, тобто існує стійкий, відпрацьований механізм їх вчинення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи поданого клопотання в цій частині є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують, у зв`язку з чим доводи апелянта стосовно безпідставності зазначених прокурором ризиків відносно підозрюваної ОСОБА_8 є неспроможними.
Отже, застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення волі можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, крім інших обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
При цьому висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, колегія суддів доходить висновку про те, що вони свідчать про неможливість усунення ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, встановлених щодо ОСОБА_8 , у менш обтяжливий спосіб, та вважає, що в даному випадку клопотання прокурора про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 на даному етапі досудового розслідування запобіжного заходу у виді тримання під вартою дійсно підлягає задоволенню, а застосування наразі жодного з більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
В силу ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах : щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти до розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованих підозрюваній ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, майновий та сімейний стан підозрюваної, суспільний резонанс, оскільки дані кримінальні правопорушення пов`язані з розповсюдженням на території Дніпропетровської області психотропних речовин у великих розмірах, що негативно впливає на здоров`я населення, значний прибуток, отриманий групою підозрюваних від продажу психотропних речовин та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що застава у визначених п. 3 ч.5 ст.182 КПК України межах не здатна забезпечити виконання підозрюваною вказаних у ст. 194 КПК України обов`язків, у зв`язку із чим, керуючись абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, та вважає за необхідне встановити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Разом з цим, колегія суддів зауважує, що згідно Закону України „Про державний бюджет України на 2020 рік розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.07.2020 року складає 2197 гривень, на відміну від 2118 гривень звичайного прожиткового мінімуму, і 5000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з 01.07.2020 року має становити 10 985 000 гривень.
Оскільки суд апеляційної інстанції на підставі ч. 1 ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а в поданій апеляції не ставиться питання про збільшення розміру застави, з метою недопущення погіршення становища підозрюваної ОСОБА_8 за відсутності апеляційного приводу, колегія суддів вважає за необхідне визначити заставу саме у розмірі 10 590 000 гривень, про що просив прокурор у своєму клопотанні.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407, п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України - скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційного суду, якою слід задовольнити клопотання прокурора та застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 вересня 2020 року з визначенням застави в розмірі 10 590 000 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2020 року - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 юриста 1 класу ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000576 від 02.09.2019 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України задовольнити.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, з 10.07.2020 року по 07.09.2020 року включно, визначити місце перебування підозрюваної ОСОБА_8 в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» за адресою м. Дніпро, вул. Надії Алексеєнко, буд. 80.
Розмір застави визначити у розмірі 10 590 000 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
У разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:
-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;
-повідомляти прокурора чи слідчого суддю або суд про виїзд за межі Дніпропетровської області;
-повідомляти прокурора чи слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.
Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документів, що підтверджують внесення застави, уповноважена особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з під варти та повідомити письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.
У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти, у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4