Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

08 грудня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2020 року у справі за клопотанням захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, ?
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2020 року у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відмовлено.
В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Зазначає, що 07 лютого 2016 року був етапований з ДУ «Городищенська виправна колонія (№ 96)» до ДУ «Київський слідчий ізолятор» для розгляду його касаційної скарги на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2014 року, за яким відбуває покарання за ч.3 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років і повернувся до ДУ «Городищенська виправна колонія (№ 96)» 27 квітня 2016 року.
Покликаючись на Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, вказує, що у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження
Просить ухвалу Рівненського районного суду від 11 листопада 2020 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою зарахувати строк попереднього ув`язнення з 07 лютого 2016 року по 27 квітня 2016 року в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання суд дотримався вимог закону.
Згідно вимог абз. 1 ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому, згідно з п. ґ) абз.4 ч.5 ст. 72 КК України, у строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили, тобто попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Таким чином, буквальний зміст абзацу 1 ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) указує на те, що вказана норма визначає правила зарахування у строк покарання строку саме попереднього ув`язнення, а не будь-якого періоду перебування особи в установах попереднього ув`язнення.

При цьому вказівка в пункті «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) на те, що у строк попереднього ув`язнення включається строк «перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження», стосується випадків, коли особа, яка відбуває покарання, до якого вона була засуджена в іншому кримінальному провадженні (іншій кримінальній справі), залишається в установі попереднього ув`язнення або тимчасово переводиться до неї з метою участі в слідчих діях або судовому розгляді нового кримінального провадження, що прирівнюється до попереднього ув`язнення в межах цього нового кримінального провадження до набрання вироком законної сили.

При цьому положення пункту «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) не поширюються на час перебування особи в установі попереднього ув`язнення після набрання вироком законної сили, у тому числі у зв`язку з участю в касаційному розгляді відповідного кримінального провадження, у судових засіданнях щодо розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, щодо роз`яснення судового рішення чи виправлення в ньому описки, а також щодо вирішення інших питань, що виникають на стадії виконання вироку, адже після набрання вироком законної сили ув`язнення вже не є попереднім.

Протилежне тлумачення суперечило б самій суті поняття «попереднє ув`язнення».

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком від 28 січня 2014 року Дніпровського районного суду м. Києва за ч.3.ст.15 ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 січня 2015 року вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2014 року залишено без змін. ОСОБА_6 07 лютого 2016 року по 27 квітня 2016 року був етапований з ДУ «Городищенська виправна колонія (№ 96)» до ДУ «Київський слідчий ізолятор» для розгляду його касаційної скарги у Вищому спеціалізованому суді України. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 січня 2017 року вже зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 23 липня 2013 року по 13 січня 2015 року в строк відбування покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2014 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
З огляду на викладене, період з 07 лютого 2016 року по 27 квітня 2016 року у даному випадку вважається періодом відбування покарання на підставі вироку суду, що набрав законної сили, і не є попереднім ув`язненням, а тому положення ч.5 ст. 72 УКК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) не підлягають застосуванню. Така позиція узгоджується з позицією, висловленою в постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 лютого 2020 року в справі № 497/349/16-к.
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника в інтересах засудженого ОСОБА_6 про зарахування періоду його етапування та перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» у зв`язку з участю в касаційному розгляді кримінального провадження у строк покарання, в порядку ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, оскільки період з 07 лютого 2016 року по 27 квітня 2016 року в даному випадку не охоплюється поняттям «попереднє ув`язнення».
Доказів на спростування висновків місцевого суду засудженим ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не наведено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
За наведеного оскаржувана ухвала суду є обґрунтованою та законною, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого і скасування ухвали суду першої інстанції з ухваленням нової ухвали колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2020 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 ? без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 ? в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2