КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4968/2020 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року,
за участю: прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , особи, відносно якої подано скаргу ОСОБА_8 , перекладача ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року задоволено скаргу адвоката ОСОБА_10 , в інтересах ОСОБА_8 про скасування постанови уповноваженої особи Офісу Генерального прокурора від 12.05.2020 року про видачу (екстрадицію) особи.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою скаргу адвоката ОСОБА_10 , в інтересах ОСОБА_8 , на постанову Генерального прокурора ОСОБА_11 від 12.05.2020 року про видачу ОСОБА_8 до Російської Федерації, залишити без задоволення.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянта зазначає, що ухвала Печерського районного суду міста Києва є незаконною та не обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам екстрадиційної перевірки та істотним порушенням вимог кримінального процесуального Закону.
Також апелянт зазначає, що на момент завершення регіональною прокуратурою екстрадиційної перевірки (24.03.2020) ОСОБА_8 із заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, не звертався, а на момент прийняття рішення центральним органом України про видачу ОСОБА_8 (12.05.2020), заява ОСОБА_8 про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, до розгляду не прийнята.
ОСОБА_8 отримав довідку про звернення за захистом в Україні тільки 20.08.2020, тобто вже після винесення постанови про його видачу (екстрадицію) до Російської Федерації (12.05.2020) та вручення йому вказаної постанови (26.05.2020). На момент прийняття оскаржуваного рішення Генеральним прокурором жодної обставини, яка б унеможливлювала видачу особи, не існувало, а отже постанова Генерального прокурора є законною та обґрунтованою. Зазначені обставини залишились поза увагою слідчого судді.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримали апеляційну скаргу та просила її задовольнити в повному обсязі, доводи захисника та особи, відносно якої подано скаргу, які вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів та оскаржуваної ухвали, що до Офісу Генерального прокурора 7.02.2020 надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_8 для притягнення до кримінальної відповідальності.
Постановою Генерального прокурора ОСОБА_11 від 12.05.2020 року прийнято рішення про видачу до Російської Федерації громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 210 КК Російської Федерації.
В обґрунтування постанови вказано, що у ході екстрадиційної перевірки, проведеної прокуратурою Київської області за дорученням Офісу Генерального прокурора, встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , немає статусу біженця, не є громадянином України, на території України до кримінальної відповідальності не притягується.
10.06.2020 року адвокат ОСОБА_10 , яка діє інтересах ОСОБА_8 , не погоджуючись з постановою Генерального прокурора від 12.05.2020 про видачу до Російської Федерації громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 210 КК Російської Федерації звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на дану постанову.
В обґрунтування скарги зазначила, що постанова є незаконною, оскільки при прийнятті рішення не враховано, що ОСОБА_8 звернувся до Центрального міжрегіонального управління ДМС в місті Києві та Київській області, з заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. У той же час, до прийняття остаточного рішення по даній заяві Офісом Генерального прокурораприйнято оскаржувану постанову. Як вважає захисник, зазначене не відповідає положенням ст. 590 КПК України.
У судовому засіданні адвокат та особа, щодо якої вирішується питання про екстрадицію - ОСОБА_8 скаргу підтримали, просили її задовольнити з наведених у ній підстав. Додатково зазначили, що під час проведення прокуратурою екстрадиційної перевірки питання наявності заяви про визнання особи біженцем не з`ясовано, внаслідок цього поспішно прийняте рішення, яке не відповідає закону.
02.09.2020 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено вказану скаргу та скасовано постанову Генерального прокурора ОСОБА_11 від 12 травня 2020 року про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 210 КК Російської Федерації.
Приймаючи дане рішення слідчим суддею встановлено, що 13.04.2020 та 10.08.2020 року ОСОБА_8 звертався до Центрального міжрегіонального управління ДМС в місті Києві та Київській області, із заявою про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту.
З листа Центрального міжрегіонального управління ДМС в місті Києві та Київській області від 08.05.2020 року вбачається, що при подачі до вказаної установи заяви про визнання ОСОБА_8 біженцем або особою, яка потребує додатковогозахисту останнім порушено порядок звернення із заявою, у зв`язку з чим направлено останньому бланк заяви-анкети про визнання біженцем для подальшого заповнення та звернення після завершення карантину.
В подальшому, 10.08.2020 рокуОСОБА_8 подав заяву-звернення у встановленому законом порядку, в якій просив визнати його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
20.08.2020 року Центральним міжрегіональним управлінням ДМС в місті Києві та Київській області ОСОБА_8 видано довідку№011897 про звернення за захистом в Україні, та розпочато процедуру визнання його біженцем.
Порядок здійснення видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, передбачений главою 44 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 590 КПК Українипередбачено, що після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.
При цьому перелік підстав, з яких іноземній державі може бути відмовлено у видачі особи, передбачений ст. 589 КПК України.
Згідно ч. 2 ст.589 КПК України особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.
Згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.
Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
З викладеного вбачається, що при винесенні оскаржуваної ухвали зазначені норми закону слідчим суддею дотримано в повному обсязі та вірно встановлено, що ухвалення Генеральним прокурором постанови про видачу ОСОБА_8 на запит іноземної держави є передчасним. Оскільки ОСОБА_8 звернувся 13.04.2020 до Центрального міжрегіонального управління ДМС в місті Києві та Київській області, із заявою про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту, тобто до винесення постанови про видачу (екстрадицію) від 12 травня 2020 року. Однак при подачі до вказаної установи заяви про визнання ОСОБА_8 біженцем або особою, яка потребує додатковогозахисту останнім порушено порядок звернення із заявою, у зв`язку з чим направлено останньому бланк заяви-анкети про визнання біженцем для подальшого заповнення та звернення після завершення карантину відповідно до листа Центрального міжрегіонального управління ДМС в місті Києві та Київській області від 08.05.2020 року.
Тобто заява ОСОБА_8 Центральним міжрегіональним управлінням ДМС в місті Києві та Київській області про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту на дату постановлення рішення про його видачу (екстрадицію) не була розглянута по сутті, та останньому надано бланк заяви-анкети про визнання біженцем для подальшого заповнення та звернення повторно лише після завершення карантину відповідно до листа Центрального міжрегіонального управління ДМС в місті Києві та Київській області від 08.05.2020 року, тому доводи апеляційної скарги прокурора, що на момент прийняття оскаржуваного рішення Генеральним прокурором жодної обставини, яка б унеможливлювала видачу особи, не існувало є голослівними.
Крім того ч. 4 статті 590 КПКпрямо заборонено прийняття рішення про видачу особи, якщо вона подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також у випадку оскарження нею рішення про відмову у наданні їй такого статусу, часовим обмеженням є остаточний розгляд відповідної скарги.
Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються як викладеним так і матеріалами справи, які були долучені до скарги.
Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог норм передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах даної стадії, натомість доводи та твердження прокурора, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 589, 590 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора відділу міжнародного співробітництва прокуратури Київської області ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року, якою задоволено скаргу адвоката ОСОБА_10 , в інтересах ОСОБА_8 , про скасування постанови уповноваженої особи Офісу Генерального прокурора від 12.05.2020 року про видачу (екстрадицію) особи, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4