Справа № 740/3393/20
Провадження № 1-кс/740/760/20
УХВАЛА

11 серпня 2020 року м.Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду

Чернігівської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині клопотання старшого слідчого Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , заявлене у межах кримінального провадження, внесеного 07 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000823, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України
про арешт майна,
ВСТАНОВИЛА:
Старший слідчий Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна: мобільного телефону марки «LG моделі «Р715» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання старший слідчий посилався на те, що слідчим відділенням Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування за зверненням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , про факт крадіжки її мобільного телефону марки «LG моделі «Р715», який мав місце 05 червня 2020 року, відомості про який внесено до ЄРДР за №0000823 від 07 серпня 2020 рокуза ч.2 ст.185 КК України.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 повідомила ідентифікаційні ознаки мобільного телефону, який був предметом злочинного посягання, а саме марки «LG моделі «Р715» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

В ході проведення досудового розслідування 07 серпня 2020 року було встановлено місцезнаходження викраденого у ОСОБА_5 майна та вилучено у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «LG моделі «Р715» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та визнано речовим доказом.

Враховуючи викладене, з метою збереження речових доказів, виникає необхідність у застосуванні саме такого засобу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно.
В судове засідання старший слідчий не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд клопотання без його участі та без фіксації судового процесу, клопотання підтримав та просив задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, неявка учасників розгляду клопотання не перешкоджає розгляду клопотання.
Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до частини першої ст.107 КПК України.
Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшла до наступних висновків.
Як вбачається з документів наданих суду старшим слідчим, зокрема витягу з ЄРДР, № кримінального провадження 0000824 від 07 серпня 2020 року, що 06.08.2020 до Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що 05.06.2020 наглядно знайомий на ім`я ОСОБА_7 , перебуваючи у неї вдома за адресою: АДРЕСА_2 , здійснив повторно крадіжку її мобільного телефону марки «LG моделі «Р715», чим завдав матеріальної шкоди. Вказані обставини підтверджуються протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.08.2020.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 07.08.2020, у ОСОБА_6 був вилучений мобільний телефон марки «LG моделі «Р715» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 . Зазначене майно набуло статусу тимчасово вилученого майна.
Згідно положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна, серед іншого, допускається з метою збереження речових доказів.
Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст.171 КПК України, яка, серед іншого, зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, що і потрібно довести слідчому чи прокурору при зверненні з клопотанням про арешт майна саме з цією метою.
Разом з тим, слідчий не дотримався вимог кримінального процесуального закону при зверненні до суду з клопотанням про арешт майна, оскільки ним не надано доказів на підтвердження тих обставин, на які останній послався в клопотанні.
Так, згідно наданої слідчим постанови про визнання предметів речовими доказами, вбачається, що мобільний телефон марки «LG моделі «Р715» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 було визнано речовим доказом у кримінальному провадженню, яке було внесено 07.08.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000823, тоді як сама постанова датована 05.08.2020, що свідчить про її фактичне ухвалення до звернення особи із заявою та внесення відомостей за заявою до ЄРДР.
Згідно положень ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на викладене, майно, яке на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст.98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.
Відповідно до положень ч.3 ст.110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови, яка має відповідати вимогам ч.5 ст.110 КПК України.
Не відповідність постанови про визнання майна речовим доказом, яка фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, вказаним вище вимогам, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст.98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст.98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.
Наведені слідчим у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст.98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст.171 КПК України, наведені слідчим у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна.

За змістом ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

З огляду на викладене в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст.107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИЛА:
У задоволенні клопотання старшого слідчого Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , заявлене у межах кримінального провадження, внесеного 07 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000823, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1