Справа № 738/1285/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/822/20
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Котельва Полтавської області, проживав до засудження у АДРЕСА_1 , засудженого 07 серпня 2017 року Зіньківським районним судом Полтавської за ч.1 ст.263, ч. 1 ст. 115, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років,

відмовлено у задоволенні його клопотання про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення.

Місцевий суд зазначив про відсутність законних підстав для зарахування у подвійному розмірі вказаного засудженим строку тримання у слідчому ізоляторі у строк покарання, оскільки не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань.

Не погодившись із рішенням суду, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 14.03.2020 року до 12.06.2020 року в подвійному розмірі, оскільки в указаний ним час він перебував у слідчих ізоляторах, а тому даний строк підлягає зарахуванню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, захисника засудженого, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, котрий просив ухвалу місцевого суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів провадження, вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 07 серпня 2017 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 115, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону 838-VІІІ), ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення з 22 грудня 2016 до 23 грудня 2016 року у строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.к.п.13-15).

Ухвалою Полтавського апеляційного від 04 лютого 2020 року вирок Зіньківського районного суду від 07.08.2017 року залишений без змін.

При цьому, на підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 у строк покарання було зараховано строк його попереднього ув`язнення з 07 серпня 2017 року до 04 лютого 2020 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.к.п.16-17).

За змістом ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Пунктом «ґ» ч.5 даної статті КК передбачено, що у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення, є запобіжним заходом, який застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Строк попереднього ув`язнення починається з дня затримання особи і поміщення її до установи для попереднього ув`язнення і закінчується днем набрання обвинувальним вироком, щодо цієї особи, законної сили.

Відповідно до вимог Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року, частину п`яту ст.72 КК України викладено в новій редакції, а саме, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

За змістом ч.6 ст.13 Закону України від 02 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Щодо питання застосування правил зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, передбачених ч.5 ст.72 КК України у відповідній редакції, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17) зазначила, що зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є кримінально-правовим наслідком діяння в розумінні ч.2 ст.4 КК України, який впливає на становище особи за ст.5 КК України (поліпшує або погіршує його).

Закон № 838-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином поліпшує становище особи в розумінні ст.5 КК України, оскільки передбачає зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У свою чергу Закон № 2046-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином погіршує становище особи в розумінні ст.5 КК України, оскільки вводить (повертає) зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішуючи питання про те, якою редакцією ч.5 ст.72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено в частинах 2 і 3 ст. 4 КК України, тобто застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з висновком, викладеним у п.105 згаданої постанови Великої Палати Верховного Суду, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.

Як убачається з вироку суду щодо ОСОБА_8 , інкриміновані йому злочини вчинено ним до 20 червня 2017 року, тобто до прийняття Закону №2046-VIII від 18 травня 2017 року, що набрав чинності 20 червня 2017 року, але на момент дії Закону №838-VIII, то саме цей Закон як такий, що іншим чином поліпшує його становище, має застосовуватися до нього.

Відповідно до ухвали Полтавського апеляційного суду від 04.02.2020 року, ОСОБА_8 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 07 серпня 2017 року по 04 лютого 2020 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.к.п.16-17).

А тому доводи засудженого про те, що йому необхідно зарахувати у строк покарання період з 14.03.2020 року до 12.06.2020 року, не ґрунтуються на законі, оскільки строк його попереднього ув`язнення закінчився з постановленням щодо нього ухвали Полтавського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року, після чого вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 набрав законної сили.

Тобто, попереднє ув`язнення визначається не умовами тримання в слідчому ізоляторі, а стадіями кримінального провадження, з моменту затримання підозрюваного, обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою і до набрання вироком законної сили.

Відтак, місцевий суд при розгляді клопотання ОСОБА_8 належно оцінив всі обставини справи та дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2020 року щодо нього - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4