Справа № 453/1217/20
№ провадження 1-кп/453/173/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2020 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ;
при секретарі ОСОБА_2 ;
за участю прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченого ОСОБА_4 ;
та потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», будучи в період часу з 18 листопада 2019 року по 07 липня 2020 року неодноразово постановами судді притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , в черговий раз вчинив психологічне насильство, а саме 19 вересня 2020 року, приблизно о 02 годині, перебуваючи за місцем свого проживання, принижував та висловлювався нецензурною лайкою в сторону останньої, що призвело до психологічних страждань, а також погіршення якості її життя, що викликало в неї побоювання за свою безпеку та спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання.
Своїми діями, ОСОБА_4 умисно систематично вчиняв психологічне насильство відносно ОСОБА_5 , з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань останньої, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорював, як і докази на їх підтвердження, від давання показань не відмовився. Просить його суворо не карати, оскільки він щиро кається у скоєному.
Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Відтак, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
На підставі вищевикладеного, суд, допитавши обвинуваченого, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, оскільки він умисно систематично вчиняв психологічне насильство відносно ОСОБА_5 , з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань останньої.
ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин.
Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_4 , обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, суд вбачає щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину.
Суд не враховує таку обставину, як вчинення злочину щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах, як обтяжуючу покарання обвинуваченому, оскільки така є кваліфікуючою ознакою вчиненого кримінального правопорушення.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, їх характер та наслідки, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання, а також те, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Як вбачається із досудової доповіді, виконаної 12.10.2020 року Сколівським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області на обвинуваченого ОСОБА_4 , результати його оцінки показали середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, а тому виправлення його без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).
З урахуванням наведених обставин, суд під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ст. 126-1 КК України, яке буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів у виді громадських робіт.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався та, враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132,177,178 КПК України і дані про його особу, суд не вбачає підстав для його визначення на цей час.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя