Справа № 192/28/18
Провадження № 1-кс/192/4/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області від 31 жовтня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000458, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 червня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000458, відомості про що внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 27 червня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

На обґрунтування скарги зазначає, що зі змістом оскаржуваної постанови вона змогла ознайомитися лише 24 грудня 2020 року як з додатком до відзиву по цивільній справі № 192/1832/20, який вона отримала поштою.

Так, ОСОБА_3 посилається на те, що в провадженні у слідчого ОСОБА_4 знаходилася її заява від 03 червня 2017 року про порушення кримінальних проваджень, згідно якої вона просила відкрити кримінальне провадження відносно голови Новопокровської сілької ради ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 161, ч. 1 ст. 364, ст. 366 КК України, внести відповідні відомості до ЄРДР, визнати її потерпілою. Також просила відкрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 161, ст. 197?, ст. 356 КК України, внести відповідні відомості до ЄРДР, визнати її потерпілою. Оскільки відомості не були внесені до ЄРДР, тому ОСОБА_3 змушена була звернутися зі скаргою до слідчого судді, і за результатами її розгляду ухвалою від 22 червня 2017 року було зобов`язано начальника Солонянського ВП нести відомості до ЄРДР за заявою від 03 червня 2017 року. Слідчим було призначено ОСОБА_4 , яка в порушення вимог наказу генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139 «Про затвердження Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» не виконала ухвалу суду та не внесла до ЄРДР відомості за ч. 2 ст. 161, ст. 197?, ч. 1 ст.364, ст. 366 КК України, а обмежилася лише внесеннем відомостей за ст. 356 КК України.

Не проводячи будь-яких слідчих дій, 18 грудня 2017 року слідчий ОСОБА_4 прийняла постанову про закриття кримінального провадження, а ухвалою від 22 березня 2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області скасував таку постанову. Проте після скасування вказаної постанови слідча ОСОБА_4 знову не вчиняла слідчі дії та знову закрила кримінальне провадження і не направила навіть копію постанови про його закриття.

06 квітня 2019 року з листа ГУНП України в Дніпропетровській області від 07 листопада 2018 року ОСОБА_3 дізналася про закриття кримінального провадження постановою від 31 жовтня 2018 року. Проте копію постанови про закриття кримінального провадження вона не отримувала, а тому з вини слідчого була позбавлена можливості протягом тривалого часу оскаржити таку постанову.

У своїй скарзі ОСОБА_3 зазначає, що основним аргументом для закриття кримінального провадження у постанові зазначено про відсутність у ОСОБА_3 права власності на будинок та земельну ділянку, проте за ст. 356 КК України оспорюваність дій особи означає, що інший громадянин, підприємство, установа, організація вважають такі дії неправомірними. Тому вважає, що законодавець не регламентує та не конкретизує оспорюваність дій особи лише власником. Також вважає, що твердження слідчого про те, що паркан був установлений в 1957 році не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_7 1960 року народження не міг встановити паркан до свого народження. Крім того, вважає, що в порушення положень ст. 92 КПК України слідчий не допитала ОСОБА_3 , як потерпілу.

ОСОБА_3 зазначає, що неодноразово протягом 2016-2018 років зверталася до голови Новопокровської сільської ради ОСОБА_5 з заявами «Про встановлення межових знаків, про припинення порушення її прав та прийняття заходів реагування», «Про безкоштовну передачу в особисту власність земельної ділянки», а також просила визнати у судовому порядку безгосподарним домоволодіння АДРЕСА_1 та надати їй для постійного проживання з метою подальшого оформлення права власності на будинок та земельну ділянку площею 0,22 га.

Однак слідча ОСОБА_4 не витребувала та не надала належної оцінки вказаним заявам, не з`ясувала наявність у ОСОБА_3 будь-яких клопотань. Тому просить скасувати постанову від 31 жовтня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000458 та продовжити досудове розслідування по заяві від 03 червня 2017 року (правова кваліфікація ч. 2 ст. 161, ст. 197?, ч. 1 ст. 356, ст. 364, ст. 366 КК України).

У судове засідання 09 лютого 2021 року ОСОБА_3 , слідчий та прокурор не з`явилися. Причини неявки суду не повідомили.

Вирішуючи питання про розгляд скарги за відсутності заявниці, слідчий суддя посилається на наступне.

Частиною 3 ст. 306 КПК України передбачено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі особи, яка подала скаргу, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

У зв`язку з неявкою всіх учасників, слідчим суддею здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомлених осіб без фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів згідно ч. 4 ст. 107 КПК України.

Відповідно до ч.1 п.3 ст.303 КПК України під час досудового провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження, при цьому згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності, а якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно ч. 2 ст. 113 КПК України - будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Оскільки ОСОБА_3 подала скаргу у строк, передбачений ст. 304 КПК України після фактичного отримання оскаржуваної постанови, тому слідчий суддя вважає, що строк на оскарження не був пропущеним. Як зазначається у скарзі, ОСОБА_3 отримала вказану постанову 24 грудня 2020 року, а скаргу подала до суду 04 січня 2021 року, тобто в строк, передбачений ст. 304 КПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.283 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування є закриття кримінального провадження.

Згідно п. 2 ч.1, ч. 6 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, а копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.

У судовому засіданні встановлено, що згідно Витягу з кримінального провадження №0000458, відомості про дане кримінальне провадження були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 червня 2017 року за ст. 356 КК України на підставі ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2017 року.

Постановою від 31 жовтня 2018 року кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що згідно заяви ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення від 03 червня 2017 року, відомості які в ній викладені були внесені до ЄРДР лише за ст. 356 КК України. У вказаній заяві ОСОБА_3 посилалася на вчинення самоправний дій з боку ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Диспозиція ст. 356 КК України свідчить про те, що оспорюваність правомірності дій особи означає, що інший громадянин або підприємство, установа, організація вважають дії того, хто вчиняє самоправні дії, незаконними, відкрито не погоджуються з ними, оскаржують їх. При цьому не обов`язково, щоб оскарження відбувалось саме у передбаченому законом порядку (судовому, адміністративному тощо). Відсутність оспорюваності дій виключає визнання їх кримінальне караним самоправством. Злочин визнається закінченим з моменту заподіяння самовільним вчиненням певних дій значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Самоправство, яке не заподіяло значної шкоди правоохоронюваним інтересам, розглядається як адміністративний проступок (ст. 186 КУпАП). Питання про те, чи є спричинена самоправством шкода значною. потрібно вирішувати у кожному конкретному випадку.

Проте в матеріалах кримінального провадження відсутні докази про здійснення слідчих дій стосовно встановлення значної шкоди інтересам заявниці, як і відсутні докази щодо повноти виконання Вказівки прокурора від 03 жовтня 2018 року в частині з`ясування обсягу прав власності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на нерухоме майно. Посилання в постанові на рік побудови будинку, встановлення паркану, не порушення меж території присадибної ділянки не підтверджено матеріалами провадження.

Посилання в оскаржуваній постанови на те, що ОСОБА_3 не є власником будинку та земельної ділянки не може бути підставою для закриття кримінального провадження.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, а жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому згідно ст.9 цього Кодексу слідчий зобов`язаний неухильно дотримуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства; всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно ч.1 та ч.2, ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне одстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема і обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження.

У відповідності до ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження прийнята передчасно без виконання вимог КПК України щодо повноти досудового розслідування, а тому підлягає скасуванню.

Розглядаючи вимоги заявниці в частині продовження досудового розслідування по її заяві від 03 червня 2017 року (правова кваліфікація ч. 2 ст. 161, ст. 197?, ч. 1 ст. 356, ст. 364, ст. 366 КК України), слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Слідчий та/або прокурор самостійно надають оцінку змісту поданої заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, його сутності та за наявності у викладених відомостях ознак, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вносять відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, які в подальшому можуть бути виключені, змінені, або доповнені, в тому числі й по факту вчинення інших правопорушень в разі їх виявлення.

Виключно до компетенції слідчого та/або прокурора входять повноваження щодо кримінально-правової кваліфікації кримінального правопорушення вчиненої дії або бездіяльності, короткого викладу обставин (згідно ст. 214 КПК України) і це є їх виключними (дискреційними) повноваженнями, тому у задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.303-307, 318-380 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області від 31 жовтня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000458, відомості про що внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 27 червня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, задовольнити.

Постанову слідчого Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області 31 жовтня 2018 року про закриття кримінального провадження №0000458, відомості про що внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 27 червня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, скасувати.

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 в частині продовження досудового розслідування по її заяві від 03 червня 2017 року (правова кваліфікація ч. 2 ст. 161, ст. 197?, ч. 1 ст. 356, ст. 364, ст. 366 КК України).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: слідчий суддя ОСОБА_1