ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №615/1188/17 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1304/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.296 КК України
УХВАЛА
Іменем України
22 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Валківського районного суду Харківської області від 29.11.2018 стосовно ОСОБА_8 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Валки Харківської області, громадянин України, не одружений, не працює, має вищу освіту, в силу ст. 89 КК України раніше не засуджений, зареєстрований та фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджений за ч. 1 ст. 296 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі.
Цим же рішенням суду розв`язаний цивільний позов та вирішена доля процесуальних витрат.
Згідно вироку, 23.07.2017 близько 07год. 15хв. ОСОБА_8 , маючи прямий умисел направлений на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, знаходячись на території КЗОЗ «Валківська центральна районна лікарня», що розташована за адресою: Харківська область, м. Валки, пров. Майський, 34 висловлювався на адресу працівників медичного закладу нецензурними словами, не реагуючи на їхні зауваження, з хуліганських спонукань, діючи з особливою зухвалістю, наніс один удар ногою по правій задній дверцяті автомобіля швидкої допомоги «PEUGEOT BOXER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , бортовий № НОМЕР_2 , який належить Комунальному закладу охорони здоров`я «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».
Після цього, продовжуючи свої дії, кинув скляну пляшку в цей автомобіль, пошкодивши при цьому автомобільний люк на даху, тим самим завдавши КЗОЗ «ЦЕМД та МК» матеріальну шкоду на суму 2500грн. 00коп.
Такі хуліганські дії ОСОБА_8 призвели до порушення звичайного режиму функціонування та реагування на повідомлення по телефонній лінії «103» екіпажу швидкої медичної допомоги №1701 КЗОЗ «ЦЕМД та МК».
Прокурор, від своєї апеляційної скарги відмовився ще до початку апеляційного розгляду, в порядку ст. 403 КПК України.
В апеляційній скарзі, захисник обвинуваченого не оскаржуючи встановлені фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду необґрунтованим, оскільки на думку апелянта призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через свою суворість. Просить вирок в частині призначеного ОСОБА_8 покарання змінити та призначити інше покарання, не пов`язане з обмеженням волі штраф.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляцію слід залишити без задоволення виходячи з наступних підстав.
В судове засідання обвинувачений вкотре не з`явився, розгляд справи за клопотанням обвинуваченого неодноразово відкладався, 18.12.2020 ОСОБА_8 знов подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки з його слів останній знаходиться на лікарняному.
Прокурор, з даного приводу пояснив, що у зв`язку з тим, що обвинувачений не підтвердив факт перебування його на лікарняному, а в судовому засіданні присутній його процесуальний захисник, який і є апелянтом по справі та в апеляційній скарзі не погіршується становище обвинуваченого, просив продовжити розгляд справи, оскільки дане кримінальне провадження майже рік не може розпочатися.
Колегія суддів, обговоривши з учасниками судового розгляду заявлене обвинуваченим клопотання, ухвалила продовжити судовий розгляд справи по суті без участі обвинуваченого, який був повідомлений належним чином.
Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.
Відповідно до вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно й об`єктивно дослідив обставини події, усім доказам, що є в кримінальному провадженні і були досліджені в судовому засіданні, дав належну оцінку, дійшовши правильного висновку щодо повної доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочині за ч.1 ст.296 КК України, тобто хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.
Призначаючи покарання, суд першої інстанції достатньою мірою врахував характер, ступінь суспільної небезпеки злочину, дані про особу обвинуваченого.
Так, при призначенні покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного.
Судом першої інстанції було враховано, що ОСОБА_8 не працює, не одружений, дітей не має, у лікарів психіатра та нарколога на обліках не перебуває, в силу ст. 89 КК України вважається особою, що не має судимості, проте дані про притягнення ОСОБА_8 до кримінальної та адміністративної відповідальності вкрай негативно характеризують його особу.
Так, вироком Коломацького районного суду Харківської області від 15.05.2012 ОСОБА_8 був засуджений за ч. 1 ст. 296 КК України, тобто хуліганські дії, які супроводжувались спричиненням тілесних ушкоджень особі жіночої статі.
Після притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності та відбуття ним покарання, до Валківського районного суду Харківської області 21.03.2016 надійшов обвинувальний акт про скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України спричинення тілесних ушкоджень іншій особі жіночої статі. Проте, ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 23.09.2016 це кримінальне провадження закрито, у зв`язку з відмовою потерпілої від підтримання пред`явленого обвинувачення.
Крім того, 04.04.2017 ОСОБА_8 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, тобто залишення водіями транспортних засобів місця дорожньо-транспортної пригоди до якої вони причетні, за ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортним засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, за ст. 124 КУпАП порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Колегія суддів погоджується з висновками районного суду, що вказані вище обставини свідчать про стійку антисоціальну спрямованість особи обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання ОСОБА_8 суд не встановив.
При вирішенні питання про вид та розмір покарання, крім вищезазначених даних, суд першої інстанції врахував і висновок органу пробації, згідно якого призначення ОСОБА_8 покарання не пов`язаного з позбавлення або обмеження волі становить високий ризик скоєння повторного правопорушення.
Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, враховуючи наведені дані про особу обвинуваченого та конкретні обставини справи.

Стосовно доводів захисника обвинуваченого про занадто суворе покарання, яке йому призначено судом першої інстанції, на думку колегії суддів слід зазначити наступне.

Санкція статті за якою засуджено ОСОБА_8 (ч. 1 ст. 296 КК України) передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років, тож суд першої інстанції призначив посереднє покарання, що передбачене санкцією вказаної норми, за якою його засуджено.
Як свідчать матеріали кримінального провадження, суд першої інстанції при призначені покарання дотримався вимог ст. 50 КК України, згідно якої метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Виходячи із вказаних вимог закону, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи, що обвинувачений раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини вчинення злочину, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, наявність негативної кримінальної тенденції, колегія суддів дійшла висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_8 неможливе без ізоляції від суспільства, а тому підстав для застосування до обвинуваченого альтернативного виду покарання, а саме штрафу, у колегії суддів не має.
Окрім цього, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Інкримінований ОСОБА_8 злочин за ч. 1 ст. 296 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, вчинений 23.07.2017.
Відомостей щодо переривання або зупинення строків давності в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Отже, на час апеляційного розгляду минув трирічний строк притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення, злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, а тому суд апеляційної інстанції на підставі ст. 49 КК України звільняє останнього від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляцію захисника обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін, оскільки ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Валківського районного суду Харківської області від 29.11.2018 стосовно ОСОБА_8 без змін.
Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, у зв`язку зі спливом строку давності встановленого ст. 49 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - у той же строк з моменту отримання копії.

Головуючий

Судді