КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/2369/2020 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0001948 від 11.03.2020 по обвинуваченню за ч.2 ст.185 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного постійного місця проживання, раніше судимої:

- 29.03.2016Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 75 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 28.12.2016 Шевченківським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

- 06.09.2017 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 5 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 72 КК України, ЗУ «Про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зараховано з 08.11.2016 по 14.11.2016 та з 01.02.2017 по 06.02.2017, 16.10.2019 звільнена після відбуття строку покарання з ДУ «Качанівська виправна колонія№54»,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Вирішено питання речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнана винуватою у тому, що вона 11.03.2020 близько 14 год. 30 хв. на пішохідному мості через Русанівський канал, що сполучає житлові масиви «Березняки» та «Русанівка», неподалік будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, таємно викрала чуже майно, підійшовши впритул збоку до раніше незнайомої їй потерпілої ОСОБА_9 , яка в цей час розмовляла по мобільному телефону та рукою дістала з правої кишені її пальто шкіряний гаманець чорного кольору, вартістю 700 грн., всередині якого знаходились грошові кошти у сумі 700 грн. (200 грн. - УЕ 7380609, 200 грн. - ТЖ 9257815, ХЕ 0711719, 100 грн. - ТА 7523973), картка фітнес клубу «АтлетіКо», тимчасова перепустка №52214 «Національна суспільна телерадіокомпанія України», дисконтна картка «Космо» № 6736261, електронна картка для проїзду в метро «березень 2020» № НОМЕР_1 , банківська картка «ПриватБанк» НОМЕР_2 , банківська картка «ПриватБанк» НОМЕР_3 , банківська картка «Банк ПІВДЕННИЙ» НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_10 , пігулки «Анаприлин», які матеріальної цінності не становлять, які відразу сховала до кишені свого верхнього одягу та з місця вчинення злочину зникла, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1400 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, пом`якшивши його до 5 місяців арешту

Зазначає, що ОСОБА_6 свою вину визнала повністю, добровільно видала працівникам поліції викрадене майно, яке повернуто потерпілій у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_8 , який проти неї заперечив, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, які виразилися у повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжка), є правильною.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Дотримуючись наведених вимог закону, суд першої інстанції, обираючи ОСОБА_6 вид та розмір покарання, крім характеру кримінального правопорушення, ступеню його тяжкості та рівню суспільної небезпеки, врахував: конкретні обставини кримінального провадження та відношення обвинуваченої до вчиненого, дані про її особу, яка на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судима за вчинення злочинів проти власності, незаміжня, дітей на утриманні не має, не є інвалідом І чи ІІ групи, не працює, не має постійного місця проживання; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченої до вчиненого; поведінку обвинуваченої під час та після вчинення злочинних дій, обставину, що пом`якшує покарання і відсутність обставин, які його обтяжують, і прийшов до обґрунтованого висновку, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої, а також для попередження вчинення нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі покарання у межах санкції частини другої статті 185 КК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 свою вину визнала повністю, добровільно видала працівникам поліції вкрадене майно, яке було повернуто потерпілій у повному обсязі, оцінені судом 1-ї інстанції в сукупності з іншими обставинами провадження, а його висновок про відсутність підстав для призначення ОСОБА_6 іншого, більш м`якого виду покарання, достатньо обґрунтований у вироку всупереч тверджень апеляційної скарги.

Таким чином, при перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року без зміни, а апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України без зміни.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді _____________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4