ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду міста Дніпропетровська кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004430 від 29 жовтня 2016 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Шерлова Гора, Борзінського району, Читинської області, Російської Федерації, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх та інших непрацездатних осіб не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-12.03.2002 Новомосковським районним судом за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.304, ч.2 ст.142 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-23.09.2005 Юріївським районним судом Дніпропетровської області за ч.1, ч.2 ст.125, ч.1 ст.296 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 06.04.2006 року умовно-достроково на 4 місяці 24 дні;
-30.05.2007 Новомосковським міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
-12.06.2007 Новомосковським міськрайонним судом за ч.1 ст.122 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 2 дні;
-18.12.2009 Новомосковським міськрайонним судом за ч.2 ст.357 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
-15.04.2013 Новомосковським міськрайонним судом за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений по відбуттю покарання;
-20.06.2013 Новомосковським міськрайонним судом за ч.2 ст.186, ч.4 ст.296, ч.3 ст.357 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений у зв`язку з відбуттям покарання.
-04.03.2014 Новомосковським міськрайонним судом за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
-19.10.2015 Новомосковським міськрайонним судом за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 08.08.2016 звільнений за відбуттям покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України-
ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2016 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 знаходився біля магазину «Маленький дворик», розташованого по вул.Гетьманська (Радянська), 134, в м.Новомосковську Дніпропетровської області. В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, яке є небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у інше приміщення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де погрожуючи ножем продавцю ОСОБА_7 , відкрито заволодів з каси вищевказаного магазину грошима в сумі 830 гривень, 1 пачкою сигарет «Парламент» вартістю 30 гривень 50 копійок, та 3 пачками «Davidoff Classic» вартістю по 25 гривень кожна, а також золотою обручкою 375 проби вагою 4,3 грама, що належить продавцю ОСОБА_7 , вартістю 2838 гривень.
Своїми злочинним діями ОСОБА_4 спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_7 на суму 2838 гривень та матеріальну шкоду фізичній особі - підприємцю ОСОБА_6 на суму 935 гривень 50 копійок.
Після цього ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік у невідомому напрямку, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, постанову щодо речових доказів, та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаному з проникненням у інше приміщення, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.187 КК України.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст.187 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, міцних соціальних зв`язків не має, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є рецидив злочинів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 буде покарання у виді позбавлення волі із конфіскацією майна у межах санкції ч.3 ст.187 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст.69 КК України, судом не встановлено.

Разом з цим, Великою палатою Верховного Суду у постанові від 29.08.2018 надано правовий висновок щодо застосування норми ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 №838- VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
У висновку Верховного Суду зазначено, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ. В такому разі Закон № 838-VІІІ має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VІІІ є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VІІІ як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч.2 ст.5 КК України не допускається.
Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення, є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Строк попереднього ув`язнення починається з дня затримання особи і поміщення її до установи для попереднього ув`язнення і закінчується днем набрання обвинувальним вироком, щодо цієї особи, законної сили.
При цьому у строк попереднього ув`язнення за нормами КК в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 включається строк, в тому числі перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до протоколу затримання, ОСОБА_4 було затримано 30 жовтня 2016 року.
Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 09 вересня 2020 року ОСОБА_4 було звільнено з-під варти та обрано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 08 листопада 2020 року.

Враховуючи викладене, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015), суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбуття покарання строк перебування обвинуваченого ОСОБА_4 в установі попереднього ув`язнення з 30 жовтня 2016 року по 09 вересня 2020 року, із співвідношення: одному дню перебування в установі попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судової експертизи холодної зброї № 08/4.5-666 від 15 листопада 2016 року у розмірі 439 гривень 80 копійок; судово-товарознавчої експертизи №5434-16 від 16 листопада 2016 року у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349,370,373,374,376,394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 8 (вісім) місяців з конфіскацією майна.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати в призначений строк покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 30 жовтня 2016 року по 09 вересня 2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Приймаючи до уваги зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення із зазначеної дати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, строк перебування ОСОБА_4 під вартою становить сім років вісім місяців.

З урахуванням викладеного призначене ОСОБА_4 основне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 8 (вісім) місяців слід вважати таким, що відбуте ОСОБА_4 .

Речові докази: упаковку з-під морозива, упаковку з-під паличок, пластикову пляшку з-під пива Рогань», пакет червоного кольору, ніж, вилучений в ході огляду ОСОБА_8 , які на підставі постанов слідчого Новомосковського ВП ОСОБА_9 від 29.10.2016 року та 26.11.2016 року знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, - після набрання вироком законної сили знищити.
Дві пачки цигарок марки «Davidoff classic», які на підставі постанови слідчого Новомосковського ВП ОСОБА_9 від 30.10.2016 року знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області - після набрання вироком законної сили повернути потерпілій ОСОБА_6 .
Велосипед червоного кольору, який переданий на зберігання ОСОБА_10 відповідно до постанови слідчого Новомосковського ВП ОСОБА_9 від 30.10.2016 та власноруч написаної розписки ОСОБА_11 - після набрання вироком законної сили залишити у розпорядженні власника.
Стягнути з ОСОБА_4 у дохід держави кошти, витрачені на проведення судових експертиз у розмірі 792,20 грн.
Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1