Номер провадження: 11-сс/813/1214/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2020 р., якою по кримінальному провадженню № 0000208 внесеному до ЄРДР 20.03.2020р., відносно:
ОСОБА_7 , яка народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з вищою освітою, який являється ФОП, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП В Одеській області ОСОБА_9 та застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши його не залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. до 06 год., з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України строком до 22.08.2020 року, в межах строку досудового розслідування.
Мотивуюче своє рішення, слідчий суддя, врахував, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, тяжкість таких кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, яке останньому загрожує у випадку доведення його вини у вчиненні таких кримінальних правопорушень у встановленому законом порядку судом, слідчий суддя дійшов до переконання, що усвідомлення підозрюваним можливих негативних наслідків для себе у випадку подальшого встановлення його вини у передбаченому законом порядку, може свідчити про наявність в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду.
Крім того, слідчий суддя враховував, що стороною обвинувачення доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , а оскільки підозрюваний має процесуальну можливість ознайомлюватися з матеріалами кримінального провадження, наявний ризик у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваного на свідків.
Слідчий суддя, вважає, що шляхом застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти настанню ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України буде в повній мірі можливим.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зазначила, що вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою з наступних підстав:
- матеріали клопотання не містять відомостей, які б доводили причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, а прокурором не доведено жодних фактів вчинення протиправних дій підозрюваним;
- ОСОБА_7 раніше не судимий, має на утриманні матір похилого віку із вадами зору, має постійне місце роботи та місце проживання (реєстрації), сумлінно декларує свої доходи, має стійкі соціальні зв`язки;
- слідчим та прокурором не доведено, а слідчим суддею проігноровано відсутність реальних ризиків того, що підозрюваний може в подальшому зникнути чи вдатися до спроб переховування від органів досудового слідства чи суду;
- посилання сторони обвинувачення щодо впливу підозрюваним на свідків, експертів чи інших учасників кримінального провадження є голослівними та нічим не підтвердженими.
Посилаючись на наведені доводи, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання ст. слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які уточнили вимоги апеляційної скарги та просили застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, прокурора ОСОБА_6 ,який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, і дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Приймаючи до уваги те, що захисником порушується питання щодо обґрунтованості, пред`явленої ОСОБА_7 підозри, апеляційний суд зазначає, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві. Зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». Відповідно до неї «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)».

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, при цьому слідча суддя дослідивши матеріали провадження, а також докази, які долучені слідчим до клопотання, дійшла обґрунтованого висновку про те, що така підозра знайшла своє підтвердження, а саме: документами вилученими в ході проведення тимчасових доступів до документів, які перебувають у володінні АБ «Укргазбанк», Південного ТерКЕУ, ТОВ «Перший квартал»; протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інших осіб; протоколами обшуків у приміщенні Південного ТерКЕУ, ТОВ «Перший квартал»; протоколами оглядів будівлі їдальні у військовому містечку ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ; висновками експертів №204-П від 19.08.2019, №321-П від 27.12.2019, №19-197/1554-1562 від 08.10.2019, №451ТГ від 11.03.2020, та іншими матеріали клопотання в сукупності.

Беручи до уваги вказані обставини, апеляційний суд вважає, що доказів обґрунтованості, пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України більш ніж достатньо на даному етапі досудового розслідування, при цьому колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до статей 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а підстав для визнання доказів недопустимими на даній стадії процесу, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.
Доводи захисника про те, що слідчим не надано доказів обґрунтованості підозри підзахисного у вчиненні інкримінованих йому злочинів відповідної тяжкості, апеляційний суд вважає такими, що на даний час спростовуються матеріалами кримінального провадження, до того ж, вони є передчасними.
Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Разом з тим, слідча суддя в ухвалі зазначила, що в судовому засіданні прокурор довів наявність значного ступеню можливого ризику переховування від органів досудового розслідування та суду та незаконного впливу з боку підозрюваного на свідків в рамках даного кримінального провадження з чим також погоджується і колегія суддів.

При цьому, посилання захисника на відсутність таких ризиків є безпідставними, до того ж з урахуванням всіх обставин справи, слідча суддя дійшла обґрунтованого висновку про те, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням на підозрюваного обов`язків, в тому числі щодо заборони спілкування зі свідками зможе в достатній мірі стримувати ОСОБА_7 від порушення, покладених на нього обов`язків та зважаючи на його працевлаштування, а саме будучи ФОП, останній зможе виконувати свої трудові обов`язки та забезпечувати власне існування.

Доводи захисника про перебування на утриманні підозрюваного його матері, яка має вади зору, матеріалами провадження та апеляційної скарги не підтверджені.

Разом з тим, посилання захисника на можливість застосування відносно ОСОБА_7 найбільш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є таким, що зважаючи на спростування своєї причетності до інкримінованих злочинів з огляду на наявні докази у кримінальному провадженні, не може бути таким, що підлягає застосуванню, оскільки не зможе гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Беручи до уваги все вище викладене, апеляційний суд вважає, що слідчою суддею прийняте законне та обґрунтоване рішення, а захисником не доведені обставини, викладені ним в своїй апеляційній скарзі та запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, буде достатнім для виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження, з огляду на що його апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчої судді залишенню без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2020 р., якою частково задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП В Одеській області ОСОБА_9 та відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком до 22.08.2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4