ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2662/20 Справа № 176/798/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції

засудженого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_5 хоч і має правові підставі для застосування до нього умовно-дострокового звільнення, проте своєю поведінкою протягом усього строку відбування покарання не довів, що заслуговує на таке звільнення.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.
В обґрунтування вказує, що накладення на нього стягнень протягом останній півроку свідчить про упереджене ставлення до нього з боку адміністрації установи. Також вказує, що його було звільнено з праці на підприємстві, він намагався знову працевлаштуватися, але виконував тільки роботи благоустрою установи. Після цього почалися зауваження з боку установи, та йому було повідомлено, що про умовно-дострокове звільнення він може забути. Також зазначає, що він має двох неповнолітніх дітей, провину у вчиненому злочині визнає в повному обсязі, виконавчих листів не має.
Заслухавши засудженого, який підтримав доводи і вимоги своєї апеляції, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції засудженого, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В роз`ясненнях наданих у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За приписами ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_5 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення.
Згідно матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2015 року, яким останньому призначено покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.
За ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року іспитовий строк скасовано та направлено ОСОБА_5 для відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначеного за вказаним вище вироком.
Як слідує з характеристики засудженого, дослідженої судом першої інстанції, ОСОБА_5 в місцях попереднього ув`язнення утримувався з 05 квітня 2018 року. Під час тримання в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» заохочень та стягнень не мав.
З 16 квітня 2018 року відбуває покарання в ДУ «Жовтоводська виправна колонія № 26», де характеризується негативно, має 2 заохочення від 31 липня 2018 року та 27 грудня 2018 року, у виді подяк за сумлінну поведінку та зразкове ставлення до праці.
Також засуджений ОСОБА_5 має 3 стягнення від 28 січня 2020 року у виді догани, від 25 лютого 2020 року у виді суворої догани та від 08 травня 2020 року у виді поміщення до ДІЗО на 14 діб. До робіт з благоустрою не залучається, до суспільно-корисної праці відноситься посередньо. У відділенні підтримує зв`язки із засудженими, які характеризуються посередньо. На заходи виховного впливу реагує формально.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою протягом усього строку відбування покарання не довів, що заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Посилання засудженого на упереджене ставлення до нього з боку адміністрації установи не підтверджено наявними матеріалами справи та не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, а тому не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали та застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення. Наявність двох лише заохочень на початку строку відбування покарання, на переконання колегії суддів, не може доводити його виправлення, що є обов`язковою підставою для умовно-дострокового звільнення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого необхідно відмовити.
Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4