Провадження №1-кс/463/5503/20
У Х В А Л А
23 жовтня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області, погоджене прокурором Львівської місцевої прокуратури № 1 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, з середньою спеціальною освітою, не одруженому, не працюючому, проживаючому за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимому згідно статті 89 КК України, підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у період доби з 20:00 год. по 08:00 год., з покладенням на підозрюваного таких обов`язків:
прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду у визначений період доби з 20:00 год. до 08:00 год.;
утримуватися від спілкування з потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, за винятком необхідності, викликаної проведенням слідчої дії чи судового розгляду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина України (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Зокрема, за даними слідства 07 вересня 2020 року приблизно о 23 год. 40 хв. ОСОБА_3 та невстановлена досудовим слідством особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), прямуючи вулицею Пекарською в напрямку вулиці Мечникова у місті Львові, побачили ОСОБА_4 .
У цей момент у ОСОБА_3 за попередньою змовою із невстановленою досудовим слідством особою виник спільний прямий умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_4 (грабіж), тому вони вирішили піти слідом за ним. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_3 та невстановлена досудовим слідством особа, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи поблизу будинку №65 на вулиці Пекарській у місті Львові, підійшли до потерпілого ОСОБА_4 та, представившись працівниками поліції, почали розмовляти із ним, під надуманим приводом звинувачуючи його при цьому у вчиненні злочину. ОСОБА_3 та невстановлена досудовим слідством особа, продовжуючи свій спільний злочинний умисел, вимагали у ОСОБА_4 пред`явити документи, що посвідчують його особу, а також надати для перевірки свій мобільний телефон. Потерпілий ОСОБА_4 , не підозрюючи злочинних намірів ОСОБА_3 та невстановленої слідством особи, вийняв із сумки, яку мав при собі в наявності, свій мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 8A» та тримав його у руці, при цьому сумку надав невстановленій досудовим слідством особі на її вимогу.
На той момент, коли невстановлена слідством особа, перебуваючи поряд із потерпілим, обшукувала його сумку, ОСОБА_3 відійшов на декілька метрів у бік від них та продовжував розмовляти із ОСОБА_4 , який прослідував за ОСОБА_5 , цим самим відволікаючи увагу потерпілого з метою надання невстановленій досудовій слідством особі можливості викрасти майно ОСОБА_4 .
Оскільки в сумці цінних речей не було, невстановлена слідством особа залишила сумку та, підійшовши до ОСОБА_4 , шляхом ривка відкрито викрала з руки потерпілого мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 8A» (IMEI: НОМЕР_1 ), чорного кольору, вартістю 3699 грн., що був у чохлі-накладці з полімеру чорного кольору, вартістю 155 грн., із захисним склом вартістю 65 грн., в якому була встановлена сім-карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_2 , вартістю 25 грн., на рахунку якої коштів не було, та сім-карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар» із абонентським номером: НОМЕР_3 , вартістю 25 грн., на рахунку якої коштів не було.
Утримуючи при собі зазначений викрадений мобільний телефон, ОСОБА_3 та невстановлена досудовим слідством особа, залишили місце вчинення кримінального правопорушення, маючи намір викрадену річ продати, а отримані грошові кошти поділити між собою в рівних частинах.
Своїми протиправними діями ОСОБА_3 та невстановлена досудовим слідством особа заподіяли ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 3969 грн.
ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі. Обґрунтованість підозри доводиться зібраними доказами, а відтак, існують підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, у зв`язку з вчиненням тяжкого злочину репутація ОСОБА_3 істотно погіршена.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, хоча про дату, місце та час розгляду клопотання повідомлялись належним чином. Скерували до суду заяву про розгляд клопотання у їх відсутності. Клопотання підтримують та просять задовольнити.
Підозрюваний, а також його захисник в судове засідання теж не з`явились, хоча про дату, місце та час розгляду клопотання повідомлялись належним чином. Скерували до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Щодо обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби не заперечують.
Оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
До Єдиного реєстру досудового розслідування 09.09.2020 року внесені дані з приводу вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 186 КК України. Злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України є тяжким.
Про підозру у вчиненні цього злочину ОСОБА_3 повідомлено 22.10.2020р.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
У відповідності до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема:
допитом потерпілого ОСОБА_4 , протоколом допиту свідка ОСОБА_6 , протоколом огляду місця події, протоколом пред`явлення для впізнання, згідно якого потерпілий впізнав ОСОБА_7 як особу, яка вчинила злочин, речовими доказами та іншими матеріалами провадження в їх сукупності.
Такі докази в об`єктивному взаємозв`язку вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_3 , оскільки несуть в собі достатню кількість фактів та відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення.
При цьому, оцінюючи вказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності слідчим суддею не встановлено істотного порушення прав та свобод людини при отриманні таких доказів. Зрештою, сторона захисту на такі обставини не посилається.
Також, виходячи з фактичних обставин справи, слід погодитись з правильністю кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_3 .
Отже, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Далі, слідча суддя оцінює наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Так, статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
В мотивах клопотання слідчий покликається виключно на існування першого, третього, четвертого та п`ятого ризиків. Відповідно, враховуючи таку засаду кримінального провадження як диспозитивність слідчий суддя детального розгляне можливість існування цих ризиків та не буде перевіряти можливість існування інших ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
Санкції ч. 2 ст. 186 КК України, передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років. В силу вимог статті 12 КК України, такий злочин є тяжким.
В п. 36 рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
З огляду на матеріали клопотання, підозрюваний не працює, не одружений, не має на утриманні інших осіб.
Вказане в сукупності свідчить про те, що у підозрюваного немає міцних соціальних зав`язків, а з огляду на тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, вважаю, що ризик переховуватись від органу досудового розслідування та суду існує, враховуючи при цьому наявність у підозрюваного паспорта для виїзду за кордон та можливості виїхати за межі України.
Що ж стосується інших ризиків, про які зазначено у клопотанні, такі жодними доказами не підтверджені та крім цього, сторона обвинувачення нічим не обґрунтовує існування таких ризиків. Відповідно, такі ризики слідчий суддя вважає недоведеними.
Незважаючи на те, що інші ризики залишились недоведеними, стороною обвинувачення в загальному також доведено наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Далі, слідча суддя оцінить можливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання згаданому вище ризику.
При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам слід врахувати, що така оцінка стосується перспективних фактів. Зокрема, використовується стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж домашній арешт не зможуть запобігти встановленим ризикам лише за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Відповідно до частин першої та другої статті 182 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
За своєю природою такий запобіжний захід як домашній арешт носить ізоляційний характер і по відношенню до нього більш м`якими запобіжними заходами є особисте зобов`язання, особиста порука та застава.
Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, ОСОБА_5 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
В межах даного кримінального провадження слідчий суддя враховує інформацію про стан здоров`я підозрюваного, який не має тяжких патологічних захворювань, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, про що слідчий суддя детально описав вище, а також інші обставини, визначені у ст. 178 КПК України.
Вказане в сукупності свідчить про те, що підозрюваний має реальну можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, а відтак, застосування відносно нього запобіжного заходу, який не має ізоляційного характеру, на думку слідчого судді, не зможе запобігти такому ризику.
Відтак слід вважати встановленим, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

У зв`язку з застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою далі слідчий суддя вирішить питання про покладення на нього відповідних обов`язків.
Так, згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
З огляду на обставини кримінального провадження та доведений ризик, необхідність покладення на підозрюваного зазначених у клопотанні обов`язків вважаю доведеною, оскільки такі об`єкти направлені на запобігання цим ризикам та не становитимуть непропорційного втручання в особисте життя особи.
Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного цією ухвалою слід обмежити строком досудового розслідування, який відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України не може перевищувати двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Керуючись вимогами статей 176-178, 182, 194, 395 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши залишати вказане помешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду у визначений період доби з 20:00 год. до 08:00 год.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 такі обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду у визначений період доби з 20:00 год. до 08:00 год.;
утримуватися від спілкування з потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, за винятком необхідності, викликаної проведенням слідчої дії чи судового розгляду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина України (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали становить два місяці та закінчується 22.10.2020 року.

Ухвалу передати в Личаківський ВП ГУНП у Львівській області для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_3 , про що необхідно повідомити слідчого.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1