Справа № 752/4038/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2493/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
У Х В А Л А
іменем України
17 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
04.06.2020 року під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 ..
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 червня 2020 року призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та задоволено клопотання прокурора і продовжено строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 до 03 серпня 2020 року включно.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить застосувати до неї більш мякий запобіжний захід. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на її утриманні перебуває троє малолітніх дітей, які на даний час проживають із батьками її колишнього чоловіка, які саму потребують стороннього догляду. Окрім того, зазначає, що вину визнає, співпрацює зі слідством та зобов`язується з`являтись на усі судові засідання.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_8 було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Чинним КПК України не передбачено процедуру апеляційного оскарження такої категорії ухвал. Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.
За таких обставин обвинувачена має право на оскарження ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 04.06.2020 року і її апеляційна скарга підлягає розгляду.
Проте, апеляційний суд позбавлений можливості дослідити матеріали кримінального провадження, оскільки вони знаходяться на розгляді по суті в суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
На підставі наведеного, ухвалою Київського апеляційного суду від 23.06.2020 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04.06.2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , та ухвалою апеляційного суду від 03.07.2020 року провадження призначено до розгляду.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченої щодо незаконності ухвали суду першої інстанції про продовження тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із матеріалів справи питання про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою було вирішено на етапі підготовчого провадження судового провадження у перший інстанції. Тобто це питання вирішувалось на етапі, який унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання у суді першої інстанції на стадії підготовчого провадження та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Рішення про необхідність продовження строку тримання обвинуваченої під вартою суд першої інстанції мотивував доведенням існування ризиків, що обвинувачена не перебуваючи під вартою матиме можливість чинити тиск на потерпілого та свідків, іншим чином впливати на хід судового слідства. При цьому, судом зроблений висновок про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не в змозі запобігти зазначеним ризикам.
Ці висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, які ґрунтуються на вимогах закону, відповідають матеріалам кримінального провадження, у зв`язку із чим із цими висновками колегія суддів погоджується.
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно які згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання до восьми років позбавлення волі, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка не працює, не має законного джерела доходів для існування, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі, запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Посилання апелянта на незадовільний стан здоров`я не є підставою для зміни ухвали суду.
Доводи апелянта що на її утриманні перебуває троє малолітніх дітей, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу на більш м`який.
Таким чином доводи обвинуваченої щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Враховуючи наведене, підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин колегія суддів вважає необхідним вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 - без зміни.

Головуючий:

Судді: