Справа № 950/2755/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000614 від 10.09.2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , маючого на утриманні малолітню дитину, судимого вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13.05.2020 року за ст. 190 ч. 2 КК України до 1700 грн. штрафу,

за ч.2 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч.2 ст. 190КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

представників потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 10. 09.2019 року близько 10 год. 20 хв. на стаціонарний телефон родини ОСОБА_8 НОМЕР_1 , які проживають за адресою: АДРЕСА_3 , був здійснений телефонний дзвінок, на який відповіла ОСОБА_9 . В ході розмови невстановлена особа жіночої статі, вказавши неправдиві дані, з метою введення ОСОБА_9 в оману, представилися її дочкою ОСОБА_10 , повідомила, що їй необхідні всі наявні у неї грошові кошти, для проведення операції жінці, яку вона збила в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та яка перебуває у реанімаційному відділенні, та що грошові кошти необхідно передати «адвокату ОСОБА_11 », який в свою чергу здійснить передачу грошових коштів ОСОБА_10 . В ході досудового розслідування встановлено, що «адвокат ОСОБА_11 » є ОСОБА_3 .

Після вказаної розмови на стаціонарний телефон родини ОСОБА_8 НОМЕР_1 був здійснений телефонний дзвінок ОСОБА_3 , на який також відповіла ОСОБА_9 . Під час розмови ОСОБА_3 з метою введення в оману ОСОБА_9 , представився адвокатом її дочки ОСОБА_10 , « ОСОБА_11 », та запитав адресу за якою йому потрібно приїхати, щоб отримати грошові кошти для її дочки. ОСОБА_9 будучи впевненою, що дійсно її дочка ОСОБА_10 потребує грошової допомоги та вона розмовляє з її адвокатом, повідомила ОСОБА_3 свою адресу.

Після отриманої інформації ОСОБА_3 близько 10 год. 30 хв. 10.09.2019 року прийшов за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 та йому відчинила ОСОБА_9 , якій повідомив неправдиві відомості, а саме вказав, що він являється «адвокатом ОСОБА_11 » та пред`явив посвідчення з недостовірними даними та з власним фотозображенням і переслідуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , шляхом обману запевнив останню, що ніякого шахрайства стосовно неї не здійснюється, таким чином ввійшов в довіру до потерпілої та ввів в оману останню.
Будучи введеною в оману ОСОБА_9 передала ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 доларів США (в еквіваленті 5004 грн., згідно офіційного курсу НБУ станом на 10.09.2019 року) та 25 000 грн. Заволодівши грошовими коштами на загальну суму 30 004 грн., ОСОБА_3 виніс їх з квартири та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму.

Своїми вищевказаними умисними суспільно небезпечними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

В подальшому у невстановлений досудовим розслідуванням час та невстановленому місці ОСОБА_3 вступив у злочинну змову з невстановленими особами з метою заволодіння чужим майном грошовими коштами, шляхом обману, які належать ОСОБА_12 .

Так, близько 14 год. 30 хв. 10.09.2019 року прийшов до місця проживання потерпілого ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_4 . При цьому в цей час, невстановлені особи, діючи за попередньою злочинною змовою, здійснили телефонний дзвінок на стаціонарний телефон потерпілого ОСОБА_12 . 2-18-47. В ході телефонної розмови з ОСОБА_12 невстановлена особа жіночої статі вказавши неправдиві дані з метою введення потерпілого в оману, представилася його дочкою ОСОБА_13 та повідомила, що їй необхідні грошові кошти.

В подальшому невстановлена особа жіночої статі, яка попередньо представилася дочкою потерпілого, повідомила ОСОБА_12 про необхідність передати грошові кошти в сумі 150 000 гривень «адвокату ОСОБА_11 », який в свою чергу здійснить передачу грошових коштів ОСОБА_13 . В ході досудового розслідування встановлено, що «адвокат ОСОБА_11 » є ОСОБА_3 .

В цей же час під час телефонної розмови потерпілого з невстановленими особами на подвір`я господарства за місцем мешкання ОСОБА_12 по АДРЕСА_4 зайшов ОСОБА_3 , який повідомив потерпілому неправдиві відомості, а саме вказавши, що він являється адвокатом ОСОБА_11 та пред`явив посвідчення з недостовірними даними і з власним фотозображенням, переслідуючи спільний злочинний умисел із невстановленими досудовим розслідуванням особами, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 шляхом обману, запевнив останнього, що ніякого шахрайства стосовно нього не здійснюється, таким чином ввійшов у довіру до потерпілого та ввів в оману останнього. Будучи введеним в оману ОСОБА_12 передав всі свої заощадження, а саме грошові кошти в сумі 60 000 грн. ОСОБА_14 . Заволодівши грошовими коштами в сумі 60 000 грн., ОСОБА_14 виніс з господарства та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час та в невстановленому місці ОСОБА_3 повторно вступив у злочинну змову з невстановленими особами з метою заволодіння чужим майном грошовими коштами, шляхом обману, які належать ОСОБА_15 . Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 близько 18 год. 13.09.2019 року прийшов до місця проживання потерпілої ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_5 . При цьому в цей час невстановлені особи, діючи за попередньою злочинною змовою, здійснили телефонний дзвінок на стаціонарний телефон потерпілої ОСОБА_15 . В ході телефонної розмови з ОСОБА_15 невстановлена особа повідомила, щоб вона вийшла за двір господарства, так як там на неї чекає адвокат її дочки ОСОБА_16 .

Вийшовши за двір ОСОБА_15 зустріла ОСОБА_3 , який переслідуючи спільний злочинний умисел із невстановленими досудовим розслідуванням особами, направлений на заволодіння грошовими коштами потерпілої, повідомив неправдиві відомості, а саме вказавши, що він являється адвокатом її дочки та про те, що її дочка спричинила тілесні ушкодження своїй сусідці, яка на даний час перебуває в лікарні і потребує коштів в сумі 50 000 грн. для проведення операції, таким чином шляхом обману ввійшов у довіру до потерпілої.
Відразу ОСОБА_15 , будучи введеною в оману близько 18 год. 13.09.2019 року за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_5 передала ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 500 доларів США (в еквіваленті 12 415 грн., згідно офіційного курсу НБУ станом на 13.09.2019 року) та 100 євро (в еквіваленті 2 722 грн., згідно офіційного курсу НБУ станом на 13.09.2019 року), тобто всього передала грошові кошти на загальну суму 15 137 грн., якими ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_15 матеріальної шкоди на загальну суму 15 137 грн.

Своїми вищевказаними умисними суспільно небезпечними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час та невстановленому місці ОСОБА_3 повторно вступив у злочинну змову з невстановленими особами з метою заволодіння чужим майном грошовими коштами шляхом обману, які належать ОСОБА_17 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 близько 14 год. 10 хв. 20.09.2019 року прийшов до місця проживання потерпілої ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_6 . При цьому попередньо та в цей час невстановлені особи, діючи за попередньою злочинною змовою, здійснили телефонний дзвінок на стаціонарний телефон потерпілої ОСОБА_17 . 2-58-80. В ході телефонної розмови з ОСОБА_17 невстановлена особа, вказавши неправдиві дані, з метою введення потерпілої в оману представилася її онукою ОСОБА_18 та повідомила, що їй необхідні грошові кошти для уникнення кримінальної відповідальності та для лікування жінки, яку вона нібито травмувала в ході сварки. В свою чергу невстановлена особа чоловічої статі представилася слідчим та підтвердила неправдиву інформацію, що дійсно ОСОБА_18 вчинила кримінальне правопорушення і потерпіла жінка перебуває в лікарні.

В подальшому невстановлена особа жіночої статі, яка попередньо представилася онукою потерпілої, повідомила ОСОБА_17 про необхідність передати грошові кошти в сумі в сумі 40 000 гривень адвокату на ім`я « ОСОБА_19 », який в свою чергу здійснить передачу грошових коштів ОСОБА_18 . В ході досудового розслідування встановлено, що чоловіком на ім`я « ОСОБА_19 » є ОСОБА_3 .

В цей же час під час телефонної розмови потерпілої з невстановленими особами на подвір`я господарства за місцем мешкання ОСОБА_17 по АДРЕСА_6 зайшов ОСОБА_3 , який повідомив неправдиві відомості, а саме вказавши, що він адвокат та його звати «Руслан» та переслідуючи спільний злочинний умисел із невстановленими досудовим розслідуванням особами, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_17 шляхом обману запевнив останню, що ніякого шахрайства стосовно неї не здійснюється та ввійшовши в довіру до потерпілої шляхом обману та зловживання довірою останньої, намагався заволодіти грошовими коштами в сумі 40000 грн., але з причин, які не залежали від його волі, був викритий сусідом потерпілої.

Своїми вищевказаними умисними суспільно небезпечними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч. 2 ст. 190 КК України, тобто незакінчений замах на заволодінням чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч.2 ст. 190 КК України спочатку не визнавав, а згодом визнав у повному обсязі та суду пояснив, що скоїв злочини за обставин, викладених у обвинувальному акті, зокрема , зазначив, що невідома особа в телефонному режимі йому озвучила адресу, за якою треба зайти забрати гроші, де ОСОБА_12 йому передав 60 000 грн. Після чого він автобусом поїхав у м. Суми та через термінал перерахував кошти на три картки, номери яких йому повідомляла в телефонному режимі невідома особа, в такий спосіб він виконав борг, який мав через ігри в онлайн-карти. До ОСОБА_17 зайшов на подвір`я, так як йому назвала невідома особа по телефону вказану адресу і мав забрати гроші, де потерпіла йому сказала, що їй по телефону повідомили, яку суму потрібно передати і в руках тримала гроші. В цей час його затримав чоловік, який зайшов у двір, опору він не чинив та відразу приїхали працівники поліції і його затримали.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч.2 ст. 190 КК України повністю підтверджується перевіреними та ретельно дослідженими у судовому засіданні доказами.
Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що 10 вересня 2019 року близько 10 год. 15 хв. вона була вдома, на її стаціонарний телефон НОМЕР_1 зателефонувала жінка, яка представилась її дочкою і сказала, що їй потрібні гроші. У неї був зляканий голос, сказала, що вона потрапила в ДТП, а саме збила жінку на пішохідному переході, яка на даний час знаходиться в реанімаційному відділені, їй потрібні гроші на операцію потерпілої, але суму вона не повідомила, а також сказала, що за грошима прийде адвокат. Вона була у шоковому стані, а тому їй повірила. Дочка сказала, щоб вона назвала адресу, вона назвала свою адресу, а після того телефон дзвонив 3-5 разів. Хвилин через 5 приїхав чоловік, який представився адвокатом « ОСОБА_20 » та показав червоне посвідчення, на даний час вона знає, що це був ОСОБА_3 . Сказав їй, що на операцію для потерпілої потрібно 55 000 грн. ОСОБА_3 постійно з кимось спілкувався по мобільному телефону. Вона пішла на кухню та винесла йому гроші в сумі 18 000 грн., але він сказав, що потрібно ще, в цей час продовжував комусь телефонувати. Їй знову зателефонувала дочка та сказала, щоб вона шукала гроші в одязі чоловіка, а саме в кишенях. Всього вона віддала ОСОБА_3 30 000 грн., з яких 25 000 грн. та 200 доларів США. Вона особисто гроші не перераховувала, але гроші перерахував обвинувачений, суму не озвучив, забрав гроші, сказав, що цих грошей мало, вона сказала, що більше в неї немає, що потрібно поїхати на дачу до чоловіка. ОСОБА_3 сказав, що відвезе її на дачу, вона пішла переодягатись, а він в цей час вийшов з квартири, однак, як вона вийшла за ним на вулицю, то його вже не було. Вона відразу зателефонувала дочці на мобільний телефон, яка пояснила, що їй не телефонувала, гроші не просила, її ошукали та відразу викликала працівників поліції. Вона віддала йому своїх особистих коштів 18 000 грн. та 200 доларів США, а також 7 000 грн., які належать чоловіку. В судовому засіданні ОСОБА_9 підтвердила, що ОСОБА_3 саме та особа, яка представився адвокатом ОСОБА_11 та вчинив злочин, обманним шляхом заволодівши її грошовими коштами, якого вона впізнала його по голосу та за його рисами, худорляве світле обличчя, коротке волосся та залисини на голові, спритний, вік 30-35 років.

Потерпіла ОСОБА_15 в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, суду пояснила, що у вересні 2019 року, якого саме числа вона не пам`ятає, вранці близько 10 год. їй на стаціонарний телефон зателефонувала жінка, яка назвалась її дочкою та пояснила, що вона знаходиться в лікарні, так як вдарила жінку, вона впала та розбила голову і на даний час їй потрібні гроші на лікування потерпілої, які необхідно передати адвокату. Потім до неї прийшов чоловік, який представився адвокатом та сказав, що її дочці треба передати 50 000 грн. Вона розхвилювалася, віддала йому всі гроші, а саме 500 доларів США купюрами по 100 доларів США та 100 євро купюрами по 50 євро, після чого чоловік поклав гроші до чорної сумки, сів у автомобіль та поїхав. Потім вона зателефонувала своїй дочці, яка пояснила, що гроші в неї не просила, вона зрозуміла, що її ошукали.

Потерпілий ОСОБА_21 суду пояснив, що він особисто очевидцем подій не був, а зі слів матері ОСОБА_17 знає, що їй зателефонувала невідома жінка, назвалась онукою ОСОБА_22 та повідомила, що штовхнула жінку, яка впала та розбила голову і їй потрібно 40 000 грн. Коли мати сказала, що це не голос онуки, то жінка їй пояснила, що вона розбила губу і тому в неї такий голос та повідомила, що біля воріт її чекає слідчий і йому треба віддати гроші. Вийшовши за двір, побачила, що там дійсно знаходився чоловік, який представився слідчим та показав посвідчення, чоловік зайшов на подвір`я та почав з матір`ю вести розмову про гроші, це почув сусід та затримав його.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, суду пояснила, що 10.09. 2019 року о 14 год. 30 хв. до неї зателефонував батько ОСОБА_12 та пояснив, що передав гроші їй на лікування. Коли приїхала додому до батька, він їй розповів, що йому на стаціонарний телефон зателефонувала жінка, яка повідомила, що дочка потрапила в дорожньо транспортну пригоду і їй потрібні 150 000 грн. на проведення операції для потерпілої, за грошима до нього повинен приїхати адвокат. Потім до нього додому приїхав чоловік, представився адвокатам і ОСОБА_12 передав чоловіку 60 000 грн.

Свідок ОСОБА_23 , яка допитана в режимі відеоконференції, суду пояснила, що у вересні 2019 року близько 18 години вона бачила, як обвинувачений ОСОБА_3 приїхав легковим автомобілем, який зупинився між номерами будинку АДРЕСА_5 та АДРЕСА_5 , вийшов з автомобіля та зайшов у двір до її сусідки ОСОБА_15 , яка проживає по АДРЕСА_5 . Хвилини через три він вийшов з двору, за ним вийшла ОСОБА_15 , вони про щось розмовляли, а потім він сів до автомобіля і поїхав. Хвилин через десять до неї зателефонувала дочка ОСОБА_15 та попросила, щоб вона сходила до матері та дізналася, що сталося. Свідок прийшла до ОСОБА_15 , яка їй розповіла, що до неї на стаціонарний телефон зателефонувала жінка, яка представилась її дочкою та сказала, що їй потрібні гроші, так як вона штовхнула жінку, яка впала і розбила голову, тому їй потрібні гроші на лікування потерпілої, які треба передати через адвоката.

Свідок ОСОБА_24 , який допитаний в режимі відеоконференції, суду пояснив, що він працює водієм автомобіля «таксі». У вересні 2019 року близько 17 год. він перебував в центрі м. Лебедин, Сумської області, до нього підійшов чоловік середньої статури на вигляд близько 30 років в окулярах і попросив його відвезти за адресою: АДРЕСА_5 . Поки їхали чоловік весь час розмовляв по телефону на пасажирському задньому сидінні. Приїхавши за вказаною адресою, чоловік попросив, щоб він його зачекав, так як він віддасть ліки своїй бабі та повернеться. Через хвилин десять він повернувся та попросив відвезти його на автостанцію, розрахувався та вийшов з автомобіля.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснив, що 20.09. 2019 року перебуваючи у себе в дворі близько 13 год. 50 хв. почув, що в домогосподарстві його сусідки ОСОБА_17 , яка проживає одиноко, відбувається розмова між нею та чоловіком, це був обвинувачений ОСОБА_3 , який говорив, що її онука потрапила в ДТП і їй потрібні гроші. Він говорив ОСОБА_17 , щоб вона віддала йому гроші, вона вже була готова віддати гроші обвинуваченому, які були в неї в кишені, але він зайшов у двір сусідки і попросив чоловіка залишитися на місці, після чого обвинувачений намагався тікати, але він його затримав та викликав працівників поліції.

Свідок ОСОБА_26 суду пояснив, що він працює в поліції, 20.09. 2019 року перебував разом з ОСОБА_27 на чергуванні, на автовокзалі в м. Лебедин, Сумської області, близько 14 год. йому на службовий мобільний телефон зателефонував ОСОБА_25 та сказав, щоб вони швидко приїхали до нього додому. Хвилин через дві, вони приїхали на АДРЕСА_6 , він побачив, що біля паркану ОСОБА_25 утримує чоловіка, підійшли до них, ОСОБА_25 повідомив, що даний чоловік шахрайським способом вимагав у його сусідки ОСОБА_17 гроші. ОСОБА_17 пояснювала, що в неї в кишені знаходилось 5000 грн. і вона хотіла їх віддати чоловіку, якого затримав ОСОБА_25 . Вони посадили чоловіка до свого службового автомобіля для перевірки документів, а потім викликали слідчих. Чоловік пояснював, що він у м. Лебедині проїздом, будь яких інших пояснень не надавав.

Свідок ОСОБА_27 суду пояснив, що 20.09. 2019 року він перебував разом з ОСОБА_26 на чергуванні, на автовокзалі в м. Лебедин, Сумської області, близько 14 год. на службовий мобільний телефон зателефонував ОСОБА_25 та сказав, щоб вони швидко приїхали до нього додому. Приїхавши на АДРЕСА_6 , він побачив два чоловіка обличчям один до одного борюкалися на землі між будинками номер АДРЕСА_7 та АДРЕСА_6 . ОСОБА_25 повідомив, що даний чоловік шахрайським способом вимагав у його сусідки ОСОБА_17 гроші. ОСОБА_17 пояснювала, що до неї прийшов чоловік, якого затримав ОСОБА_25 і розповів, що її онуці потрібні гроші в сумі 40 000 грн. для вирішення її проблем, у неї таких грошей не було, а було лише 10 000 грн. Чоловік пояснював, що він з м. Лозова, Харківської області, просив його відпустити.

Свідок ОСОБА_28 суду пояснив, що у вересні 2019 року працівники поліції запропонували йому бути понятим під час складання протоколу впізнання обвинуваченого, який шахрайським способом виманював грошові кошти в пенсіонерів. Впізнання проходило в службовому кабінеті Охтирського відділу поліції, під час якого був присутній слідчий ОСОБА_29 , також він пам`ятає потерпілих жінок, які впізнавали шахрая по фотокарткам, роздрукованим на принтері.
Свідок ОСОБА_30 суду пояснив, що він був присутній в Лебединському відділенні Сумського районного відділу поліції під час проведення впізнання потерпілими за фотознімками обвинуваченого. Конкретно хто по яким рисам впізнавав обвинуваченого він вже не пам`ятає.

Під час судового розгляду обвинувачений спочатку не визнав свою винуватість, в подальшому визнав вину повністю. Разом з тим суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 повністю доведена в судовому засіданні належними доказами, зокрема його вина підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_9 , допитаної безпосередньо в суді, яка підтвердила, що саме ОСОБА_3 заволодів її грошовими коштами, ввівши її в оману, вона впізнала його по голосу, по рисам обличчя, худорлявий, світлошкірий, з залисинами на голові, коротке волосся, вік 30-35 років. Потерпіла ОСОБА_15 підтвердила, що передала гроші саме обвинуваченому; показаннями свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які підтвердили, що бачили безпосередньо обвинуваченого ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_5 за вчиненням злочину, так як таксист відвіз його за вказаною адресою, а ОСОБА_23 , яка проживає по-сусідству за адресою АДРЕСА_8 , безпосередньо бачила під час розмови з потерпілою ОСОБА_15 , ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_25 підтвердив у суді, що затримав ОСОБА_3 безпосередньо під час скоєння останнім злочину по відношенню до потерпілої ОСОБА_17 та викликав поліцію, на затримання прибули ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які також про це підтвердили в суді.

Аналізуючи наведені показання потерпілих, свідків, суд вважає їх достовірними, достатніми, переконливими, належними та допустимими доказами, які повністю підтверджують винуватість ОСОБА_3 в скоєному, не викликають у суду жодних сумнівів та узгоджуються разом з іншими письмовими доказами.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 також підтверджується письмовими доказами, ретельно дослідженими та перевіреними в суді.

Протоколом огляду місця події від 13.09.2019 року з фототаблицею, згідно якого оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , де ОСОБА_15 передала гроші в сумі 500 доларів США купюрами по 100 доларів США та 100 євро купюрами по 50 євро обвинуваченому ОСОБА_3 (а. с. 52-59 т. с. 2).

Протоколом огляду місця події від 20.09.2019 року з фототаблицею, згідно якого оглянуте домоволодіння за адресою: АДРЕСА_6 , де проживала ОСОБА_17 , де був затриманий обвинувачений ОСОБА_3 (а. с. 61-63 т. с. 2).

Протоколом огляду місця події від 10.09.2019 року з фототаблицею, згідно якого оглянуте домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , де потерпілий ОСОБА_12 передав гроші в сумі 60 000 грн. ОСОБА_3 (а.с. 64-72).

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 20.09.2019 року з фототаблицею, відповідно до якого ОСОБА_3 був затриманий 20.09.2019 року о 15 год. 55 хв. та під час його особистого обшуку виявлено та вилучено мобільний телефон марки «HUAWEI» чорного кольору, посвідчення на право зайняття адвокатською діяльністю №137 на ім`я ОСОБА_11 з фотокарткою від 07.10.2010 року, дійсне до 07.10.2022 року, паспорт на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_2 виданого Лозівським РВ ГУДМС України в Харківській області, банківська картка ПриватБанку № НОМЕР_3 , шорти, три футболки та зарядний пристрій до телефону (а. с. 73-81).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 вересня 2019 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_12 в приміщенні Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу поліції в присутності понятих впізнав за формою обличчя та зачіскою, а саме залисиною на фотознімку №2 ОСОБА_3 , як особу, який 10 вересня 2019 року близько 14 год. 30 хв. представився адвокатом ОСОБА_11 та забрав гроші в сумі 60 000 грн. (а. с. 81а-83 т. с. 2).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 вересня 2019 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_9 в приміщенні Охтирського відділу поліції в присутності понятих впізнала за віковою категорією 30-35 років, характерними рисами обличчя, короткою зачіскою та залисиною на лобній ділянці голови на фотознімку №3 ОСОБА_3 , як особу, який 10 вересня 2019 року представився адвокатом ОСОБА_11 та шахрайським способом заволодів її грошима в сумі 30 004 грн. (а. с. 84-86 т. с. 2).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20 вересня 2019 року, згідно якого свідок ОСОБА_25 в приміщенні Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу поліції в присутності понятих впізнав за рисами обличчя, зачіскою, кольором очей та татуюванням у нижній частині ноги, ОСОБА_3 , який стояв під №1 зліва на право (а. с. 90-91 т. с. 2).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20 вересня 2019 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_31 в приміщенні Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу поліції в присутності понятих впізнала за рисами обличчя, зачіскою та татуюванням на нижній частині ноги ОСОБА_3 , який стояв під № 3 зліва на право (а. с. 92-93 т. с. 2).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20 вересня 2019 року, згідно якого свідок ОСОБА_24 в приміщенні Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу поліції, в присутності понятих впізнав за рисами обличчя під № 1 зліва на право ОСОБА_3 , якого він відвозив на своєму автомобілі на АДРЕСА_5 та на автостанцію (а. с. 94-95 т. с. 2).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 вересня 2019 року, згідно якого свідок ОСОБА_23 в приміщенні Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу поліції у присутності понятих впізнала за обличчям, зачіскою, а саме коротким світлим волоссям та наявності залисин на фотознімку №3 ОСОБА_3 , як особу, який 13 вересня 2019 року о 18 год. 03 хв. заходив до господарства по АДРЕСА_5 , де шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами ОСОБА_15 (а. с. 96-98 т. с. 2).
Вказані докази не спростовані стороною захисту в установленому законом порядку та узгоджується із показаннями свідків, потерпілих, даними безпосередньо в суді, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення.

Судом досліджені характеризуючі данні обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, на утриманні має малолітню дочку, є особою молодого віку, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 доведена повністю в суді поза розумним сумнівом.

Надані стороною обвинувачення докази узгоджуються між собою, є належними, допустимими та достатніми, стороною захисту не спростовані в установленому законом порядку та не викликають у суду будь-яких сумнівів.

При цьому суд керується не тільки національним законодавством, а й положеннями практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє верховенство права. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду» суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.
Згідно ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини в рішенні Кобець проти України п.43 зазначає, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч.2 ст. 190 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України як незакінчений замах на заволодінням чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При цьому суд враховує, що ОСОБА_3 засуджений за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13.05.2020 року за ч. 2 ст. 190 КК України за злочин, скоєний 25 серпня 2019 року (перший епізод), 17 вересня 2019 року (другий епізод), а в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 скоїв злочин 10.09.2019 року (два епізоди), 13 вересня 2019 року ( третій епізод), тому дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як шахрайство, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

До обставин що пом`якшують покарання суд відносить повне визнання своєї провини в скоєному.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, ніде не працює, однак за попереднім місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується позитивно (а. с. 119, 165 т. с. 2), має на утриманні малолітню дитину, одружений, в скоєному розкаявся; вчинив злочин щодо осіб похилого віку, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра; поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, в скоєному розкаявся.

З урахуванням встановлених судом обставин у кримінальному провадженні, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів у вигляді обмеження волі, яке буде необхідним, достатнім, пропорційним та справедливим для виправлення та попередження вчинення нових злочинів, що на переконання суду відповідає тяжкості скоєного.

Враховуючи, що ОСОБА_3 засуджений вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13.05.2020 року за ч.2 ст.190 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. за епізодами, які він скоїв 25 серпня 2019 року та 17 вересня 2019 року, вирок набрав законної сили, виконаний, так як штраф за вироком суду сплачений, тому відсутні законні підстави для застосування положень ст. 70 ч. 4 КК України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 вересня 2019 року № 591/1125/17.

По справі потерпілим ОСОБА_32 заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 60000 грн. та моральної шкоди в сумі 60000 грн., а також заявлено цивільний позов потерпілою ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 30 004 грн. та 50 000 грн. моральної шкоди, які обвинувачений визнав частково, а саме матеріальну шкоду визнав повністю, а в частині моральної шкоди не визнав.

Вирішуючи цивільні позови в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з того, що у відповідності до положень ст.1166 ЦК України вони підлягають повному задоволенню, оскільки, винними діями обвинуваченого потерпілим завдано матеріальну шкоду, тому на користь ОСОБА_12 необхідно стягнути з обвинуваченого в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 60 000 грн. та на користь потерпілої ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 30 004 грн.

При вирішенні питання про відшкодування потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_9 моральної шкоди, суд враховує, що своїми винними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілим моральної шкоди, оскільки потерпілі є особами похилого віку, їх ошукали, ввели в оману, в зв`язку з чим потерпілі в такому стані, будучи в такому віці, маючи відповідний і стан здоров`я, втратили свої грошові кошти, які зберігали для своїх потреб, внаслідок чого перенесли моральні страждання, хвилювання, пережили стрес, їх звичайний уклад життя був порушений.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожен при вирішенні суперечок про його цивільні права і обов`язки має право на справедливий і відкритий розгляд в перебігу розумного терміну судом, встановленим законом. При цьому застосовується практика Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструмент функціонування Конвенції, яка є частиною національного законодавства. Виходячи з матеріалів справи «Бурдов проти Росії» Страсбург, 7 травня 2002 року, Європейський суд прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не можна вважати виправленими тільки завдяки визнанню судом наявності правопорушення заявник отримав певну моральну шкоду. Враховуючи, що потерпілі внаслідок вчинення відносно них злочину отримали моральні страждання, тому суд керується при визначенні суми відшкодування моральної шкоди принципом справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка була завдана потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , відповідно до вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України, суд вважає, що дійсно потерпілі перенесли моральні страждання, хвилювання з даного приводу, а тому відповідно до ст.1167 ЦК України з урахуванням принципів розумності, виваженості та пропорційності підлягає задоволенню в розмірі по 10 000 грн. кожному, оскільки саме вказана сума моральної шкоди є співрозмірною, справедливою і розумною.

В іншій частині в задоволенні цивільних позовів ОСОБА_12 та ОСОБА_9 слід відмовити за необґрунтованістю вимог.

Прокурор в судовому засіданні просив залишити запобіжний захід тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Враховуючи, що обвинувачений зареєстрований в м. Лозова Харківської області, фактично проживає в м. Запоріжжя, злочини скоював в м. Охтирка та м. Лебедин Сумської області, скоїв ряд злочинів, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, міцних соціальних зв`язків не має, а також наявні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду чи продовжити злочинну діяльність, а також з метою забезпечення виконання судового рішення, суд вважає за необхідне залишити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Судових витрат по справі немає.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі ст. 174 ч. 4 КПК України, підлягає вирішенню питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 24.09.2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84,85-86,94,368, 370, 374, 392, 395 КПК України,суд ,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 років 6 місяців обмеження волі;

за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання два роки шість місяців обмеження волі.

Відбуття покарання рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.
У строк відбуття покарання, за правилами ст.72 КК України, зарахувати знаходження під вартою з 20 вересня 2019 року по день прибуття до місця відбуття покарання із розрахунку, що один такий день відповідає двом дням обмеження волі.
Направити ОСОБА_3 до місця відбування покарання у порядку встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.
Цивільні позови ОСОБА_12 та ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_9 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Лозівським РВ ГУДМС України в Харківській області 29.08.2015 року, на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , матеріальну шкоду в розмірі 60 000 грн., моральну шкоду 10 000грн., а всього 70 000 грн., відмовивши в іншій частині за необґрунтованістю вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_9 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Лозівським РВ ГУДМС України в Харківській області 29.08.2015 року, на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_10 , матеріальну шкоду в розмірі 30 004 грн., моральну шкоду 10 000 грн., а всього 40 004 грн., відмовивши в іншій частині за необґрунтованістю вимог.

Речові докази - мобільний телефон «HUAWEI» в чохлі із зарядним пристроєм, паспорт на ім`я ОСОБА_3 , серії НОМЕР_2 виданий Лозівським РВ ГУДМС в Харківській області, банківська картка ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , футболки в кількості три штуки, шорти, сумка з шкірозамінника чорного кольору, що зберігаються згідно квитанції в камері зберігання речових доказів Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу Головного управління Національної поліції в Сумській області ( порядковий номер 732), - повернути ОСОБА_3 , скасувавши арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 24.09.2019 року.
Речовий доказ - посвідчення на право зайняття адвокатською діяльністю №137 на ім`я ОСОБА_11 , що візуально містить явні ознаки підробки, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу Головного управління Національної поліції в Сумській області (порядковий номер 732), - знищити, скасувавши арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 24.09.2019 року.
Речові докази аркуш паперу із записами, наданий в ході допиту потерпілим ОСОБА_12 , аркуш паперу із записами, наданий в ході допиту потерпілою ОСОБА_15 , що зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження №0000614.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_1