Справа № 308/4886/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо відмови у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення безпеки потерпілій у кримінальному провадженні №0000081,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо відмови у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення безпеки потерпілій у кримінальному провадженні №0000081.

Скаргу мотивовано тим, що 28 квітня 2020 року ОСОБА_3 звернулася в порядку статті 220 КПК України в електронному варіанті до Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області на ім`я процесуального прокурора ОСОБА_4 та до слідчого СВ Ужгородського міського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 (далі слідчий ОСОБА_5 ) про застосування засобів безпеки щодо ОСОБА_3 як потерпілої у кримінальному провадженні №0000081, яке було порушене 06.06.2019 Ужгородським MB НП ГУНП в Закарпатській області. Оскільки відповідь не надійшла на протязі двох тижнів, ОСОБА_3 звернулася повторно до згаданих посадових осіб із вказаним клопотанням через поштовий зв`язок 13 травня 2020. Однак і цього разу відповіді не було, тоді ОСОБА_3 звернулася із скаргою від 22 березня 2020 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду в порядку ч.1 ст. 303 КПК України з проханням зобов`язати процесуального прокурора ОСОБА_4 вручити їй повідомлення про результати розгляду клопотання від 13 травня 2020 року у відповідності до ст.220 КПК України.

Заявниця вказує, що 4 червня 2020 року відбулося засідання щодо розгляду її скарги на бездіяльність слідчого ОСОБА_5 відносно нерозгляду клопотання про вжиття заходів безпеки: охорона житла і майна квартири АДРЕСА_1 у відсутність ОСОБА_3 . На судове засідання з`явився сам слідчий СВ Ужгородського міського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 і пред`явив постанову про відмову у задоволенні клопотання від 18 травня 2020 року, про що свідчить ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 4 червня 2020 року щодо залишення скарги ОСОБА_3 без задоволення, яку заявниця отримала по пошті 10 червня 2020. На думку заявниці, постанова слідчого ОСОБА_5 була винесена заднім числом.

Заявниця зазначає, що під час розгляду клопотання слідчий жодного разу її не допитав, не отримавши пояснень ОСОБА_3 щодо небезпеки її проживання в квартирі після проникнень сторонніх осіб. Вказує, що неодноразово, проживаючи у своїй квартирі, отримувала інтоксикацію організму та запальні процеси у шлунково-кишковому тракті від невідомих хімічних речовин, які заносились в квартиру. В клопотанні від 13 травня 2020 року ОСОБА_3 повідомляється коли відбувалося проникнення у її відсутність і в чому вони проявилися. Той факт, що дані проникнення були скоєнні уже після занесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, тобто після 6 червня 2019 року, яскраво ілюструють, як працюють правоохоронні органи.

ОСОБА_3 також в поданій скарзі зазначила, що веде щоденник і фіксує події регулярно, як зазначено в клопотанні від 13 травня 2020 року, з чого можна переконатися, що інкримінування злочину за ч.1 ст.162 КК України не відповідає вчиненими проти неї кримінальним правопорушенням, оскільки протиправні діяння слід кваліфікувати як тривалий злочин, який має замовників і виконавців, об`єднаних єдиним злочинним наміром - знищити ОСОБА_3 . Тому що діяння, з яких розпочався злочинний стан, повторюються із року в рік, починаючи з 2009, чим порушується право ОСОБА_3 на нормальне проживання в своєму помешканні.

Враховуючи вищенаведене, заявниця просить слідчого суддю скасувати постанову слідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 18 травня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання в кримінальному провадженні № 0000081 щодо забезпечення ОСОБА_3 заходів безпеки: охорона житла і майна (квартира АДРЕСА_1 ) з підстав її необґрунтованості, неумотивованості та незаконності, зобов`язати процесуального прокурора ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про застосування заходів безпеки щодо неї як потерпілої в кримінальному провадженні №0000081 та застосувати до ОСОБА_3 як до потерпілої в вказаному кримінальному провадженню заходи безпеки.

Заявниця ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно п. 4 прохальної частини скарги просила розглянути скаргу за її відсутності. Додатково на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, у зв`язку із запровадженням карантину.

Слідчий, бездіяльність якого оскаржується, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні вимог скарги, оскільки кримінальне провадження №0000081 закрито.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04.06.2020 заявниці ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого щодо не розгляду клопотання про вжиття заходів забезпечення безпеки потерпілій ОСОБА_3 . Зокрема, під час розгляду вказаної скарги слідчим суддею було встановлено, 18.05.2020 року слідчим СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ст. лейтенантом поліції М. Філіп винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_3 від 13.05.2020 про застосування заходів безпеки у виді охорони її житла та майна. Зі скаргою на бездіяльність слідчого ОСОБА_3 звернулася 22.05.2020, на момент розгляду скарги 04.06.2020, так само як і на момент її подання до слідчого судді, був відсутній предмет оскарження бездіяльності слідчого, оскільки клопотання від 13.05.2020 розглянуто, а за результатами їх розгляду винесена постанова від 18.05.2020 про відмову у задоволення клопотання, при цьому строк розгляду поданого клопотання відповідно до вимог ст. 220 КПК України з урахуванням пояснень учасників провадження порушено не було.

Не погоджуючись із постановою слідчого про відмову у задоволенні клопотання про вжиття заходів безпеки, заявниця ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою, аргументуючи це тим, що слідчий виніс постанову заднім числом та в її клопотанні про вжиття заходів безпеки наведено достатньо аргументів.

Закон України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» регламентує підстави та умови застосування заходів безпеки.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.

Приводом для вжиття заходів забезпечення безпеки учасників кримінального судочинства, членів їх сімей та близьких родичів може бути:а) заява учасника кримінального судочинства, члена його сім`ї або близького родича;б) звернення керівника відповідного державного органу;в) отримання оперативної та іншої інформації про наявність загрози життю, здоров`ю, житлу і майну зазначених осіб.

Ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Слідчим суддею під час розгляду встановлено, що 04 червня 2020 року постановою слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 кримінальне провадження №0000081 закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Статтею 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора і слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування.

Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора під час досудового розслідування віднесено до повноважень слідчого судді та урегульовано главою 26 КПК України, якою чітко встановлені межі розгляду та вичерпний перелік рішень, які можуть бути прийняті слідчим суддею за результатами розгляду скарг. Також кримінально-процесуальним законом встановлені певні процедури оскарження, дотримання яких є обов`язковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Таким чином перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні є вичерпним. Згідно ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді, згідно з правилами ст.ст. 314-316 КПК України.

У відповідності до вимог ст. 283-284 КПК України формою закінчення досудового розслідування є, зокрема, закриття кримінального провадження у зв`язку із встановленням відсутності події кримінального правопорушення.

Встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000081 на теперішній час закрито та відповідно до копії постанови від 04 червня 2020 року було закрито на момент звернення зі скаргою до слідчого судді. Тобто, рішення, дії чи бездіяльність слідчого, які оскаржує заявниця, при вказаних обставинах не можуть бути оскаржені слідчому судді і вирішені по суті, оскільки згідно вимог ст.303-308 КПК України таке оскарження можливо тільки під час досудового розслідування, яке на теперішній завершено.

На час розгляду скарги в суді вказана вище постанова є чинною та скасованою не була.

Наслідками закриття кримінального провадження є припинення всієї процесуальної діяльності по справі, та неможливість продовження процесуальних дій до скасування постанови про закриття кримінального провадження у встановленому КПК порядку.

З аналізу зазначених норм кримінально-процесуального законодавства вбачається, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, розглядаються слідчим суддею лише під час досудового розслідування. Після закінчення досудового розслідування зауваження на такі дії можуть подаватись під час проведення судом підготовчого провадження, але окремим предметом оскарження такі дії прокурора та слідчого вже не можуть бути. Таким чином, на теперішній час підстави для розгляду слідчим суддею скарги ОСОБА_3 відсутні.

На теперішній час зазначена постанова слідчого ід 04 червня 2020 року не скасована, а отже досудове слідство по даному кримінальному провадженню закінчено. Тому рішення, дії чи бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні за кваліфікуючими ознаками ч.1 ст.162 КК України, відомості про яке внесено до ЕРДР за №0000081 не може бути предметом судового контролю в порядку ст. 303 КПК України.

Відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи те, що на даний час досудове провадження закінчено в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо відмови у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення безпеки потерпілій у кримінальному провадженні №0000081 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1