233 № 233/2521/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року слідчий суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_4 про арешт речових доказів та надання дозволу на їх реалізацію у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000523 від 23 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000523 від 23 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України про накладення арешту на речові докази та надання дозволу на їх реалізацію, а саме: на посів кукурудзи на частині земельних ділянок сільськогосподарського призначення, державної форми власності 47,3082 га, 1,9964 га, 33,1043 га, що розташовані на території Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, за межами населеного пункту, що межують з земельною ділянкою з кадастровим номером :, між населеними пунктами Біла Гора і Курдюмовка, на північ від м. Торецьк Донецької області, розташованих в охоронній зоні, з метою забезпечення його збереження, як речового доказу.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що невстановлена особа в 2020 році, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, діючи умисно, самовільно обробляє земельні ділянки сільськогосподарського призначення - площами 47,3082 га, 1,9964 га та 33,1043 га, що розташовані на території Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, за межами населеного пункту, що межують з земельною ділянкою з кадастровим номером :, між населеними пунктами Біла Гора і Курдюмовка, на північ від м.Торецьк Донецької області, розташовані в охоронній зоні, на яких вирощує сільськогосподарську культуру - кукурудзу.

23 травня 2020 року до Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області з письмовою заявою звернувся заступник голови Костянтинівської РДА ОСОБА_5 , який повідомив, що посадові особи ТОВ «Бахмут Агро», незаконно, самовільно обробляють земельні ділянки, що розташовані на території Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, за межами населеного пункту, що межують з земельною ділянкою з кадастровим номером :, між населеними пунктами Біла Гора і Курдюмовка, на північ від м. Торецьк Донецької області.

В ході проведення 23 травня 2020 року огляду місця події частини земельної ділянки поля, розташованого вздовж траси по каналу «Сіверський Донець - Донбас» поблизу с.Курдюмівка м.Торецьк Донецької області та с.Біла Гора Костянтинівського району Донецької області, засіяна кукурудзою, та на момент огляду техніка обробляє зазначену культуру на вказаному полі. На момент огляду на вказаному полі знаходиться два оприскувачі марки John Deere, які мають реєстраційні номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які перебувають у користуванні ТОВ «Бахмут Агро», а також на полі знаходяться два автомобілі марки «КАМАЗ» силові тягачі, один з яких має держаний номер НОМЕР_3 , власником якого згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_6 , з причепом який має реєстраційний номер НОМЕР_5 власником якого є ТОВ «Бахмут Агро» відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , а також другий автомобіль марки «КАМАЗ»- силовий тягач, реєстраційний номер НОМЕР_7 , власником якого згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 є ОСОБА_7 , з причепом цистерною серійний номер якого НОМЕР_9 , на якому відсутні реєстраційні номерні знаки.

25 травня 2020 року оглянуті транспортні засоби визнані речовими доказами по кримінальному провадженню, та цього ж дня до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області подано клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

29 травня 2020 року ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області клопотання задоволено частково, та накладено арешт на вищезазначене майно, вилучено під час огляду місця події 23 травня 2020 року.

23 липня 2020 року, в порядку ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлення місця розміщення зазначених земельних ділянок, визначення загальної площі земельних ділянок, за участю фахівців ДП «Донбасгеоінформ», проведено огляд самовільно зайнятих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, за межами населеного пункту, що межують з земельною ділянкою з кадастровим номером :, між населеним пунктами Біла Гора і Курдюмовка, на північ від м. Торецьк Донецької області.

На запит прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури від 22 липня 2020 року Державним підприємством «Донбаське державне підприємство геоінформатики та маркшейдерії» було складено пояснювальну записку по комплексу топографічно-геодезичних робіт, по об`єкту: кадастрова зйомка земельних ділянок Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області в якій зазначено, що згідно з виконаними польовими та камеральними роботами, додатковими розрахунками, площі земельних ділянок, умовно вказаних як 1,2,3 складають: Ділянка 1- 47,3082 га. Ділянка 2- 1,9964 га, Ділянка 3- 33,1043 га. Загальна площа самовільно зайнятих земельних ділянок складає - 82,4089 га.

Так, під час огляду самовільно зайнятих земельних ділянок сільськогосподарського призначення встановлено, що на зазначених земельних ділянках висаджена та росте сільськогосподарська культура - «кукурудза». Виконано кадастрову зйомку земельних ділянок.

Окрім того, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення 25 серпня 2020 року, в період часу з 14 години 05 хвилин по 15 годину 10 хвилин, за участю начальника міськрайонного управління у Костянтинівському районі та м. Торецьку Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_8 проведено огляд зазначених земельних ділянок. Під час якого встановлено, що на вище зазначених земельних ділянках висаджена та росте сільськогосподарська культура - «Кукурудза», яка перебуває в напівдостиглому стані.

Під час огляду з кожної земельної ділянки, було вилучено по дві рослини сільськогосподарської культури - «Кукурудза», які відповідно ч.1 ст. 98, ст.110 КПК України 25 серпня 2020 року постановою слідчого визнано речовими доказами по кримінальному провадженню та передані до камери схову речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області.

Відповідно до інформації, яка надана міськрайонним управлінням у Костянтинівському районі та м. Торецьку ГУ Держгеокадастру у Донецькій області земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані на території Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області за межами населеного пункту, між населеними пунктами Біла Гора і Курдюмовка, на північ від м. Торецьк Донецької області.

Вилучені 25 серпня 2020 року під час огляду зазначених земельних ділянок, з кожної земельної ділянки, по дві рослини сільськогосподарської культури - «Кукурудза», зберігають на собі сліди кримінального правопорушення, мають значення по даному кримінальному провадженню, та відповідно до ч.ч. 5, 7 ст.237 КПК України, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку, огляду.

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, в даному випадку метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, запобігання їх знищення, приховування або пошкодження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, незастосування заборони на використання майна, а саме на вилучені під час огляду зазначених земельних ділянок 18 серпня 2020 року з кожної земельної ділянки, по дві рослини сільськогосподарської культури - «Кукурудза», а такої заборони розпоряджатися таким майном може привести до знищення, приховування або пошкодження вищезазначеного майна, що є речовим доказом по кримінальному провадженню або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. З огляду на що, слідчий просить накласти арешт на посів кукурудзи на частині земельних ділянок сільськогосподарського призначення, державної форми власності 47,3082 га, 1,9964 га, 33,1043 га, що розташовані на території Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, за межами населеного пункту, що межують з земельною ділянкою з кадастровим номером :, між населеними пунктами Біла Гора і Курдюмовка, на північ від м. Торецьк Донецької області, розташованих в охоронній зоні, з метою забезпечення його збереження, як речового доказу та надати дозвіл на їх реалізацію.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав викладених в клопотанні, а також, на уточнююче запитання слідчого судді щодо мети арешту майна, відповіла, що арешт на вищенаведений посів кукурудзи необхідно накласти з метою збору врожаю, реалізації майна.

Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду клопотання.

Представник Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Обставини які викладені в клопотанні визнає в повному обсязі та просив клопотання задовольнити.

Начальник міськрайонного управління у Костянтинівському районі та м. Торецьку ГУ Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_8 , в судове засідання не з`явився, надав суду заяви про розгляд клопотання без його участі.

Власник або володілець майна, на яке слідчий просить накласти арешт, органом досудового розслідування не встановлений і про такий слідчого суддю не повідомлено.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора, дослідивши клопотання та додані матеріали, приходить до наступного.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження - ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.

Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ст.132 ч.3 КПК України визначає: 1) існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. При цьому суд враховує, що обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Аналіз наведених вище вимог закону вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, вказаних у ст. 132 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя зобов`язаний: сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування; діяти у межах і відповідно до вимог закону; перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи; з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів; зважати, що незалежно від визначеного процесуальним законом суб`єкта ініціювання застосування заходів забезпечення обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування, зазначених у ч. 3 ст. 132 КПК, покладається на слідчого та/або прокурора, тому вказане питання повинно розглядатися в контексті практики ЄСПЛ та Конвенції про захист прав людини та основних свобод, т.я. вилучення майна є фактичним позбавленням особи, у володінні якої перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним майном.

З огляду на вказане однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

В контексті частини 3 ст.132 КПК України щодо існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слід зауважити на таке.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. В той час, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що … могло бути вчинене правопорушення.

Відповідно до наданого витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, за фактом повідомлення 23 травня 2020 року заступника голови Костянтинівської райадміністрації ОСОБА_5 , про те, що невстановлена особа зайняла ділянку на території Іванопільської сільської ради, 23 травня 2020 року до ЄРДР внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України за №0000523.

За диспозицією частини 2 ст.197-1 КК України кримінальна відповідальність настає за самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель.

23 травня 2020 року ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області було частково задоволено клопотання слідчого про арешт майна у даному кримінальному провадженні. Під час судового розгляду клопотання слідчому судді надавався витяг з ЄРДР, відповідно до якого за №0000523 були внесені відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України - за фактом самовільного зайняття земельної ділянки, яким завданого значної шкоди її законному володільцю.

Зіставляючи матеріали, які були предметом дослідження при розгляді клопотання у травні 2020 року та натепер надані матеріали, жодного нового факту або інформації за чотири місяці проведення досудового розслідування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що могло бути вчинене правопорушення з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.197-1 КК України, слідчому судді не надано та про такі, ані прокурором, ані слідчим не зазначено. Що свою чергу свідчить про штучне створення органом досудового розслідування та прокурором обставин про вчинення більш тяжкого кримінального правопорушення, без його обґрунтування належними доказами, задля доведення перед слідчим суддею нібито законної мети для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Іншим обов`язковим елементом, необхідним для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, вказаних у ст. 132 КПК України, є доведення слідчим/прокурором чи може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Так, за змістом клопотання слідчий вказав, що накладення арешту на посів кукурудзи, яка росте нібито на самовільно зайнятих земельних ділянках, необхідно з метою збереження їх як речового доказу, задля запобігання їх знищенню, приховуванню або пошкодженню, в той час, коли у другому абзаці прохальної частини клопотання, слідчий просить надати дозвіл на реалізацію посіву кукурудзи, тобто його відчуження, що є нелогічним і суперечливим.

Відповідно до копії постанови про приєднання речей до справи як речових доказів від 18 серпня 2020 року, в якості речових доказів у даному кримінальному провадженні були визнані лише шість рослин кукурудзи, вилучені з трьох земельних ділянок в ході проведення 18 серпня 2020 року огляду місцевості. В той же час, в прохальній частині слідчий просить накласти арешт на весь посів кукурудзи, з метою його збереження нібито як речового доказу, тоді як посів кукурудзи не відповідає критеріям визначеним ст.98 КПК України.

Окрім іншого, в клопотанні слідчий зазначає про те, що самовільно зайняті земельні ділянки нібито розташовані на території Іванопільської сільради Костянтинівського району Донецької області, що в свою чергу не підтверджено жодним належним і допустимим доказом. З доданих матеріалів не можливо ідентифікувати, про які саме земельні ділянки йде мова у клопотанні слідчого, та де вони розташовані. Надані слідчим: копія листа начальника міськрайонного управління у Костянтинівському районі та м. Торецьку ГУ Держгеокадастру в Донецькій області ОСОБА_9 від 08 липня 2020 ркоу за №708/113-20 та копія першої і останньої сторінки пояснювальної записки ДП «Донецьке державне підприємство геоінформатики та маркшейдерії» по комплексу топографо-геодезичних робіт по об`єкту; не містять в собі інформації про ідентифікацію земельних ділянок і про місце їх розташування з прив`язкою до адміністративно територіальних одиниці. Не встановлення слідчим, за чотири місяці проведення досудового розслідування, місця розташування самовільно зайнятих земельних ділянок, тобто місця вчинення кримінального правопорушення, ставить під сумнів підслідність даного кримінального провадження за СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області.

Клопотання слідчого також не узгоджується з вимогами статті 171 КПК України щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна, про арешт якого йдеться у клопотанні, оскільки останній не конкретизував перелік такого майна, а у представлених матеріалах відсутні будь які відомості щодо якісних показників, зовнішніх ознак, кількості, обсягу та інших даних конкретного майна, які давали би змогу ідентифікувати його із сукупності однорідних речей.

Отже враховуючи зміст клопотання про арешт посіву кукурудзи та заявлену підставу і мету для його арешту, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність необхідності накладення арешту.

Вимоги ч.1 ст. 173 КПК України зобов`язують слідчого суддю, суд відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

З урахуванням обставин кримінального провадження, викладених слідчим у клопотанні, відсутність його належного обґрунтування, неузгодженість вимог слідчого, тощо, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правової підстави для задоволення відповідного клопотання слідчого.

Посилання в судовому засіданні прокурором, як на мету накладення арешту на посів кукурудзи, необхідність у зборі врожаю, розцінюється слідчим суддею як елементарне незнання прокурором вимог КПК України і не обізнаність її з матеріалами кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.170-173, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , про накладення арешту на речові докази та надання дозволу на їх реалізацію у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000523 від 23 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України - відмовити.

На ухвалу слідчого судді учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1