Справа № 293/1258/20
Провадження № 1-в/293/61/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2020 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів подання начальника Черняхівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_3 про передачу матеріалів до суду для вирішення питання приведення вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 05.12.2019 року у відповідність до вимог Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5

засудженої ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває вищезазначене подання. В обґрунтування подання, зазначено, що вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 05.12.2019 року ОСОБА_4 визнано винною та засуджено за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено її від відбування покарання з випробуванням протягом одного року іспитового строку. Вирок набрав законної сили 08.01.2020 року та з 21.01.2020 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в Черняхівському районному секторі філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області.

01.07.2020 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VІІІ (далі Закон № 2617-VІІІ 22.11.2018), яким внесені зміни до ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку із чим орган пробації звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання щодо зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженій ОСОБА_4 .

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на відсутність підстав для зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженій ОСОБА_4 . Також зазначив, що покарання засуджена не відбувала, а звільнена на підставі ст. 75 КК України від його відбування.

Засуджена в судовому засіданні при розгляді подання покладалась на розсуд суду, зазначила, що іспитовий строк застосований до неї вироком Житомирського районного суду Житомирської області закінчується через 4 місяці.

Ініціатор подання в судове засідання не з`явився, хоча і був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали подання, з`ясувавши думку прокурора та засудженої, суд приходить до наступного висновку.

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 05.12.2019 року в кримінальному провадженні №0000254 затверджено угоду про примирення від 08.11.2019 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 . ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено їй узгоджене сторонами покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом одного року іспитового строку, якщо вона протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки. На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_4 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з цим органом. Вирок суду набрав чинності 08.01.2020 року.

З 21.01.2020 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в Черняхівському районному секторі філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області.

Як слідує з подання органу пробації його подано до суду на підставі п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України за якою під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

У поданні орган пробації просить вирішити питання щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженій. При цьому орган пробації не навів конкретних вимог щодо виду та міри покарання на яке він просить замінити засудженій ОСОБА_4 призначене покарання. Відтак подання не містить і мотивів з яких виходив орган пробації звертаючись до суду з вказаним поданням.
За приписами ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII) з 01 липня 2020 року до абзацу другого частини першої ст. 185 КК України внесено зміни згідно яких, слова "або позбавленням волі на строк до трьох років" замінено словами "або обмеженням волі на строк до п`яти років".

Таким чином, згідно Закону № 2617-VIII за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, з 01.07.2020 встановлений більш м`який вид покарання ніж був застосований до засудженої ОСОБА_4 , а саме обмеження волі. При цьому максимальна межа обмеження волі за ч. 1 ст. 185 КК України встановлена на строк до 5 років, в той час як ОСОБА_4 засуджено до позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Засуджена ОСОБА_4 покарання не відбувала, так як на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до положень ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тобто необхідно застосовувати найбільш сприятливий для винуватого закон із усіх, що були чинними у цей період.
За положеннями ч. 3 ст. 74 КК України суд замінює призначене покарання на максимальний строк (розмір) передбаченого в санкції більш м`якого виду покарання.

Якщо засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням, а новий закон, що має зворотну дію, передбачає як найбільш суворий вид покарання такий, від відбування якого особа теж може бути звільнена з випробуванням (наприклад, обмеження волі чи виправні роботи), призначена їй міра покарання теж підлягає заміні на максимальний розмір покарання, передбаченого новою санкцією. При цьому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не скасовується і засуджений продовжує далі відбувати визначений судом іспитовий строк.

З урахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України та положень Закону № 2617-VIII покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік ОСОБА_4 може бути замінено на обмеження волі строком на 5 років (максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону) із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Міра покарання це якісна і кількісна характеристика визначеного судом згідно з законом покарання за злочин. Отже, міра покарання охоплює не лише строк та розмір покарань, але і їхній вид та кількість, визначену судом.

З урахуванням змін внесених Законом № 2617-VIII до санкції ч. 1 ст. 185 КК України пом`якшується вид покарання, однак з у рахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України посилює строк покарання.

Враховуючи, що максимальна межа покарання у виді обмеження волі, що може бути призначене за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, згідно Закону № 2617-VIII значно перевищує (у п`ять разів) строк призначеного засудженому вироком суду покарання у виді позбавлення волі, суд дійшов висновку, що у даному випадку приведення вироку суду від 05.12.2019 у відповідність до вимог Закону № 2617-VIII погіршує становище засудженої.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування правил, встановлених ч.1 ст. 72 КК України. Так, згідно ч. 6 ст. 72 КК України встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу. В свою чергу можливість перерахування покарання за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, можливе лише у разі відбуття засудженим частини покарання (друге речення ч. 3 ст. 74 КК України). У даному випадку засуджена покарання не відбувала, оскільки фактично звільнена від відбування покарання вироком суду, а тому відсутня можливість перерахувати відбуте ним покарання, а отже й застосовувати правила ч. 1 ст. 72 КК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання органу пробації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 9, 26,535, 537, 539, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні подання начальника Черняхівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_3 про передачу матеріалів до суду для вирішення питання приведення вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 05.12.2019 року у відповідність до вимог Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_4 , - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий- суддя: ОСОБА_1