Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/580/20
Провадження № 1-кп/670/117/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 рокусмт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 26 серпня 2020 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець с. Зоряне Віньковецького району Хмельницької області,

українець, громадянин України, зареєстрований в АДРЕСА_1 , пенсіонер, на утриманні малолітніх дітей немає, не судимий, одружений, не військовозобов`язаний,

у скоєні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
26.08.2020 року близько 15:00 години ОСОБА_4 , перебуваючи у довготривалих неприязних відносинах з ОСОБА_6 поруч власного господарства №18, розташованого в с. Зоряне на вулиці Шевченка Віньковецького району під час словесного конфлікту, діючи імпульсивно з мотивів особистої неприязні з метою спричинення тілесних ушкоджень умисно наніс два удари дерев`яною палицею по голові ОСОБА_8 , заподіявши йому два підшкірних крововиливи правої тім`яної ділянки голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень
Вказаними умисними цілеспрямованими діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 Кримінального Кодексу України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав. Повідомив, що протягом 12 років тривають з братом неприязні відносини. 26.08.2020 року близько 15:00 години він дійсно бив його палицею за те, що той постійно чіпляється до нього, але удар прийшовся по руці. По голові він його не бив, тому винуватим себе не визнає, але двічі просив вибачення у обвинуваченого та готовий примиритись із ним. Конфлікт відбувся з ОСОБА_6 поруч господарства № 18 розташованого, в с. Зоряне на вулиці Шевченка, коли він вигонив корову. Палиця розламалась, коли він вдарив корову.
Потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що від дій обвинуваченого він отримав тілесні ушкодження, а саме палицею двічі по голові, палиця розламалась. Підтвердив події зазначені в обвинувальному акті. При обранні міри покарання обвинуваченому послався на розсуд суду. Заявив позов про відшкодування 5000 грн. матеріальної та 589,49 грн. моральної шкоди, яку обґрунтував перенесенням фізичного болю, та витратами пов`язаними із лікуванням.

Представник потерпілого обґрунтував понесені витрати та наголосив на доведеності вини ОСОБА_4 .

Захисник просив виправдати обвинуваченого і відмовити у задоволені цивільного позову за недоведеністю вини підзахисного в кримінальному проступку та відсутності причинно-наслідкового зв`язку між витратами в цивільному позові і подіями інкримінованого правопорушення.

Заслухавши потерпілого, обвинуваченого, оцінивши обвинувальний акт та додані до справи матеріали кримінального провадження № 00000021, слід вважати доведеним вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку оговореного ст. 125 ч.1 КК України.

Його вина доводиться:

-допитом потерпілого, який чітко і послідовно повідомляв, відповідаючи на запитання захисника, що обвинувачений наніс йому в голову два удари палицею, яка розламалась;

-речовим доказом - дерев`яною палицею, яка оглянута судом і яка дійсно складається із двох частин;

-висновком судово-медичного експерта, якому потерпілий повідомляє саме про два удари в голову палицею, а той дає висновок, що за обставин зазначених потерпілим, останньому було заподіяно два крововиливи на правій тім`яній ділянці голови, які є легкими тілесними ушкодженнями.

Учасники не заперечували наявність конфлікту між сторонами, який відбувся 26.08.2020 року близько 15:00 години поруч господарства № 18, розташованого в с. Зоряне та наявність довготривалих неприязних відносинах братів.
Із аналізу досліджених доказів, поза розумним сумнівом, суд приходить до переконання, що саме у вказаний проміжок часу та за обставин викладених у обвинувальному акті, ОСОБА_9 умисно наніс два удари ОСОБА_8 в голову палицею, яка розламалась від удару.
Окрім вище наведених доказів, суд спирається на пояснення самого обвинуваченого, які він дав (а.п.8) поліцейському, де зазначив, що палкою завдав удари потерпілому не тільки по руці, але і по голові.
Суд спирається на цей доказ з підстав того, що докази у виді пояснення по кримінальних проступках можуть збиратись стороною обвинувачення до внесення відомостей в ЄРДР згідно ч.3 ст. 214 КПК України. Зазначений доказ знаходиться в матеріалах кримінального провадження, з якими ознайомлена сторона захисту і які долучені до справи.
За наведених обставин суд відкидає версію обвинуваченого про те, що палиця розламалась від удару нею корови та вважає, що прокурор та потерпілий довів вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України .
Надані суду матеріали свідчать, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується виключно позитивно.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого не добуто.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Таким чином, аналізуючи надані суду матеріали, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, приписи статей 50, 65 КК, роз`яснення ВС, викладені у постанові від 17.04.2018 р., суд приходить до переконання, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, буде покарання, передбачене санкцією кримінального закону, у виді штрафу. При цьому, суд бере до уваги як вік обвинуваченого так і те, що той двічі вибачався перед потерпілим під час ведення судового процесу.
Суд дійшов до такого висновку, оскільки метою покарання згідно з приписами частини другої статті 50 КК є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд також приймає до уваги, що приписи статей 53, 65 КК не містять застережень щодо неможливості призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в разі відсутності доказів наявності постійного доходу.
Застосування інших покарань оговорених у санкції інкримінованої статті недоцільно через вік особи, виключно позитивну характеристику його в селі та соціальну адаптацію.
Суд вважає за можливе в силу ст. 1166 ЦК України стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого заподіяну моральну шкоду в розмірі 4500,00 грн., виходячи з того, що удари наносились в життєво важливий орган незахищену голову дерев`яним предметом особою в емоційно збудженому стані з достатньою силою, від чого палиця розламалась. Неможна не погодитись з ОСОБА_10 , що від удару він переніс і переносить до цього часу біль, тобто з довготривалими стражданнями потерпілого, а відповідно, через це його, душевними переживаннями, стражданнями від отриманого болю та сорому, як добропорядної людини пенсійного віку.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, використовуючи засади розумності, суд зменшив розмір немайнової шкоди до 4500,00 грн., оскільки конфлікт вчинили обидві сторони. При цьому судом береться до уваги тривалість перенесених фізичних страждань ОСОБА_6 - більше трьох місяців, від спричинених тілесних ушкоджень, гаяння ним часу.
Щодо майнової шкоди 589,49 грн., то її розмір не підтверджений доказами. Так у позові зазначено, про витрати пов`язані із поїздками двічі потерпілого у м. Хмельницький для проведення СМЕ, проте згідно висновку експерта (а.с.20) експертиза проведена в приміщенні Городоцького СМЕ (а.с.20). Суд вважає доведеними лише витрати на заправку автомобіля 19.10.2020 року в сумі 199,88 грн. Саме в цей день проводилось судове засідання, витрати на заправку авто в с. Ружичанка 400,03 грн. не пов`язуються з діями щодо поновлення здоров`я ОСОБА_6 , його лікуванням тощо. Тому з обвинуваченого на його користь слід стягнути 199,88 грн. майнової шкоди.
Запобіжний захід не обирався. Процесуальні витрати відсутні. Речовий доказ палицю слід знищити.
Керуючись ст. 374, 375 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. моральної шкоди та 199, 8 грн. майнової шкоди.
Речовий доказ палицю - знищити.
Вирок суду, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Віньковецький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відсутніми особами з дня отримання копії вироку.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1