КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,
власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НПУ ОСОБА_8 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, 26 серпня 2020 року у період часу з 06 год. 45 хв. до 13 год. 45 хв., на підставі ухвали слідчого судці Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: електронні ваги; грошові кошти в сумі: 43 000 доларів США та 15 000 гривень.

Як вказав в ухвалі слідчий суддя, накласти арешт на тимчасово вилучене майно необхідно з метою забезпечення збереження речового доказу до постановлення у кримінальному провадженні кінцевого рішення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна.
Зазначену ухвалу слідчого судді апелянт вважає незаконною, необгрунтованою та невмотивованою.
Вказує, що ухвала слідчого судді була постановлена в результаті одностороннього розгляду матеріалів клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, власниками якого є ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, необхідних для прийняття вмотивованого рішення, з порушенням вимог статті 22 КПК України щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Представник посилається на те, що володільцем вилучених під час обшуку грошових коштів в сумі 43 000 доларів США є ОСОБА_7 та її чоловік ОСОБА_9 , а власником грошових коштів в сумі 15 000 гривень є ОСОБА_10 .
Вказані грошові кошти в сумі 43 000 доларів США є спільною сумісною власністю ОСОБА_7 та її чоловіка ОСОБА_9 , а грошові кошти в сумі 15 000 гривень - ОСОБА_10 , про що було заявлено під час судового засідання під час розгляду клопотання. Походження вилучених грошових коштів підтверджується довідкою про доходи за вих. №06-22/01/9-2020, виданою ОСОБА_7 про те, що вона постійно працює у виконавчому апараті Професійної спілки працівників охорони здоров`я України з 02 серпня 2011 року до цього часу на посаді головного бухгалтера та має відповідні доходи. Не зважаючи на заявлені клопотання, слідчою суддею не було взято до уваги доводів ОСОБА_7 та ОСОБА_10 щодо джерела походження тимчасово вилучених грошових коштів.
Крім того, вказує, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 органом досудового розслідування не повідомлялося про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Вказані особи не мають процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого або засудженого в рамках кримінального провадження.
Також, як зазначає представник, слідчим суддею не враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В доповненнях до апеляційної скарги представник зазначає, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, не надав оцінку недоведеності слідчим у клопотанні про арешт тимчасово вилученого майна та в ході судового засідання, тогофакту, що електронні ваги та грошові кошти набуті кримінально протиправним шляхом,були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Звертає увагу на те, що підставою для скасування оскаржуваної ухвали є і та обставина, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майнавід 26 серпня 2020 року подано з порушенням вимог ст. 64-2 КПК України, за змістом якої лише прокурор вправі звернутися з клопотання про арешт майна третьої особи.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна та власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу з доповненнями та просили скасувати ухвалу слідчого судді, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001113 від 03 грудня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України.
26 серпня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .
У ході обшуку вилучено майно, у тому числі не передбачене ухвалою суду про надання дозволу на проведення обшуку, однак має значення для встановлення істини по кримінальному провадженню, зокрема:
-електронні ваги;
-грошові кошти в сумі: 43 000 доларів США та 15 000 гривень.
Цього ж дня вищевказане майно визнане речовим доказом у кримінальному провадженні.
26 серпня 2020 року старший слідчий в ОВС ГСУ НПУ ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м.Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: електронні ваги; грошові кошти в сумі: 43 000 доларів США та 15 000 гривень.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року задоволеновказане клопотання слідчого та накладено арешт на: електронні ваги; грошові кошти в сумі: 43 000 доларів США та 15 000 гривень.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.
Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0001113, про накладення арешту на вищевказані грошові кошти та електронні ваги, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до обгрунтованого висновку, що вищевказане майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а тому необхідно накласти арешт на майно.

З урахуванням цього, слідчий суддя, всупереч ствердженням автора апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України та постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_12 , від 26 серпня 2020 року правомірно визнане речовими доказами (а.с.28-31).
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказані грошові кошти та електронні ваги, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи автора апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
Доводи автора апеляційної скарги про те, що арешт на вищевказане майно накладено безпідставно, без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України.

Що стосується посилань апелянта на те, що володільцем вилучених грошових коштів в сумі 43 000 доларів США є ОСОБА_7 та її чоловік ОСОБА_9 , а власником грошових коштів в сумі 15 000 гривень є ОСОБА_10 та у даному кримінальному провадженні вказаним особам органом досудового розслідування не повідомлялося про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, то вони не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності законних підстав для накладення арешту на вилучені грошові кошти та електронні ваги. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. 170 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на відповідність майна вимогам ст. 98 КПК України.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Тому, посилання автора апеляційної скарги на те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не повідомлялося про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, є безпідставними.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі представник також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до положень ст.174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про його арешт, мають право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна повністю або частково.
Отже, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НПУ ОСОБА_8 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та накладено арешт на тимчасово вилучене майно 26 серпня 2020 року у період часу з 06 год. 45 хв. до 13 год. 45 хв. на підставі ухвали слідчого судці Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: електронні ваги; грошові кошти в сумі: 43 000 доларів США та 15 000 гривень залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/4845/2020
Єдиний унікальний номер 757/36958/20
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_13
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1