Справа № 159/5404/20
Провадження № 1-кс/159/1614/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про арешт майна
27 жовтня 2020 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000382 від 22.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України про арешт майна,

в с т а н о в и в:

21 жовтня 2020 року працівниками Ковельського ВП ГУНП у Волинській області прийнято заяву ОСОБА_4 , згідно якої в ніч на 17.10.2020 невстановлена особа шляхом вільного доступу перебуваючи по АДРЕСА_1 викрала належні ОСОБА_4 кросівки марки «Джордон» та футбольне взуття марки «Адідас» на загальну суму 4400 грн.

Того ж дня під час огляду місця події поруч з будинком по АДРЕСА_2 виявлений чорний пакет з футбольним взуттям «Адідас».

22 жовтня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000382 внесено відомості про кримінальне правопорушення за ознаками проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

26 жовтня 2020 року до суду надійшло клопотання дізнавача Ковельського ВП ГУНП у Волинській ОСОБА_3 , за погодженням з процесуальним прокурором ОСОБА_5 , про накладення арешту на вилучене взуття.
На розгляд клопотання прокурор, дізнавач не з`явились, подали заяви про проведення слухання у їх відсутності.
Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України.
Вивчивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов такого висновку.
При вирішенні питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно слідчий суддя зобов`язаний перевірити дотримання органом досудового розслідування процедури отримання цього майна та вирішити питання про можливість та необхідність обмеження прав володільця майна задля досягнення органом досудового розслідування мети кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Вивчивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що отримане органом досудового розслідування за результатом огляду місця події майно має ознаки речового доказу, тому є необхідність у його збереженні шляхом накладення на нього арешту із забороною ним розпоряджатись.

Проте, дізнавачем не доведена потреба у забороні власнику користуватись майном, адже огляд взуття та отримання слідової інформації не потребує значного часу, тому взуття може бути оглянуто та без шкоди для розслідування повернуто власнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання дізнавача Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000382 від 22.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на футбольне взуття «Адідас», що належить потерпілому ОСОБА_4 , заборонивши ним розпоряджатися.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

На підставі ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1