ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Келеберда Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
20.10.2020 точної дати та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи на території садового товариства «Коноплянка» м. Горішні Плавні Полтавської області на території садової ділянки №0905 побачив велосипед марки «Аіст» синього кольору, діючи таємно, з корисливих мотивів та мети, скориставшись тим, що за його діями не спостерігає, переліз через паркан та проник на територію садової ділянки АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 та перебуває у користуванні ОСОБА_6 , звідки викрав велосипед марки «Аіст» синього кольору, вартістю 1253,67 грн.
Після цього ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 1253,67 грн.
Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що у встановлений судом спосіб, час і місці здійснив викрадення велосипеду. Обвинувачений не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактом таємного викрадення чужого майна. Просив суворо його не карати, вказавши, що добровільно видав працівникам поліції викрадене майно.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, згідно якої зазначила, що цивільний позов заявляти не бажає, просила розглядати справу у її відсутність.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.
З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти власності. Його дії суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаному із проникненням у інше сховище.
Суд вважає, що кваліфікуюча ознака повторності не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України не судимий.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не працевлаштований, суспільно-корисною діяльністю не займається, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не знаходиться, має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно.
Як обставини, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, думку потерпілої, яка просила про призначення обвинуваченому покарання на розсуд суду, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.
Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.
Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність негативних наслідків вчиненого кримінального правопорушення, його вік, стан здоров`я, думку потерпілої, якій повернуто майно та яка просила призначити покарання на розсуд суду, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати в сумі 653,80 грн., пов`язані із залученням експерта підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави.
Цивільного позову до обвинуваченого пред`явлено не було.
Запобіжні заходи не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від цього покарання, якщо він протягом дворічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 653,80грн.
Речові докази у справі: велосипед марки «Аіст», який переданий на зберігання потерпілій, залишити ОСОБА_6 , як законному володільцю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому, потерпілій роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1