Справа № 509/6633/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року смт. Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001691 від 16.12.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Доброолександрівка Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштований, розведений, на утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , освіта середня спеціальна, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
14.02.2020 року приблизно о 14 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 з метою таємного викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, через не заперті на замок, але зачинені двері, проник у будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де, переконавшись, що його дії залишаються непоміченими, діючи з прямим умислом, у приміщенні кухні з полиці дерев`яної шафи для посуду таємно викрав грошові кошти у сумі 7000 гривень, належні потерпілому ОСОБА_6 .
Після цього, обвинувачений ОСОБА_4 з викраденими грошовими коштами залишив будинок потерпілого ОСОБА_6 та розпорядився ними на власний розсуд, витративши їх на власні потреби, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на суму 7000 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням у житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, за обставин викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, надавши показання, що вчинив кримінальне правопорушення при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини вчиненого ним злочину.
У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати, не позбавляти волі, дати шанс на виправлення, збитки потетрпілому не відшкодовано, обіцяв відшкодувати їх частннами, щомісячно по 500-1000 грн.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку з хворобою, обставини справи та докази, які в ній є, ним не оспорюються, не заперечує та визнає не доцільним досліджувати докази по справі. Також в заяві потерпілого зазначено, що він розуміє, що на випадок визнання судом не доцільності дослідження доказів, він буде позбавлений можливості оскаржувати вказані обставини в апеляційному суді. Цивільний позов не заявлено.
За згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_4 та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченому, учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, проживає разом з батьками, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, працює неофіційно, не перебуває на «Д» обліках у лікаря-нарколога та у лікаря психіатра, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вчинення обвинуваченим умисного тяжкого злочин, позицію потерпілого, яким не заявлено цивільний позов, що свідчить про відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого, особу винного, його сімейний стан, зокрема наявність на утриманні неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявність позитивної характеристики з постійного місця проживання, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України слід призначити у межах мінімальної санкції даної статті у виді позбавлення волі, та із застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, так як, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного виду покарання.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

У зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на обвинуваченого ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Речові докази після набрання вироком суду законної сили:

- грошова купюра номіналом 500 гривень, серія ЗГ 4675880, яка передана на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_6 слід повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого не обирався, підстав для обрання до набрання вироком законної сили, суд не вбачає, так як останній своєчасно являвся на всі виклики суду.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази після набрання вироком суду законної сили:
- грошова купюра номіналом 500 гривень, серія ЗГ 4675880, яка передана на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_6 повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1