У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу

20.08.2020 року

м.Мостиська

єдиний унікальний номер №448/966/20
провадження №1-кп/448/185/20
Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000422 від 25.05.2020 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, непрацюючого, раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львів, мешканця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, непрацюючого, раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Республіки Азербайжан, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , мешканця АДРЕСА_5 , громадянина України, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,
учасники справи:
прокурор ОСОБА_6 ,

потерпілий ОСОБА_7 , - не з`явився,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

його захисники адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

їх захисник адвокат ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 , заявив клопотання про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою, без визначення розміру застави щодо обвинувачених ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 .. Вказані клопотання обґрунтовує тим, що зазначені особи обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, санкції статті якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Зважаючи на ризики, передбачені ст.177 КПК України, встановлені у даному кримінальному провадженні, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; знищити, сховати або підробити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тощо, все таки вважає за необхідне обрати обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , вищевказаний запобіжний захід строком на 60 діб, однак без визначення розміру застави.

Окрім цього, прокурор ОСОБА_6 , завив клопотання, в якому просить застосувати щодо іншого фігуранта кримінального провадження, зокрема обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід цілодобовий домашній арешт строком на два місяці. В обґрунтування вказаного клопотання зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, і під час досудового розслідування було встановлено наявність тих же таки ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: - переховування від органів досудового розслідування; незаконний вплив на потерпілого та свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, тощо.

Одночасно з застосуванням запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту прокурор просить покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме: прибувати до прокурора чи суду на визначений час; цілодобово не залишати місце постійного проживання без дозволу прокурора чи суду; утримуватись від спілкування з потерпілим і свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до органів поліції свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

В свою чергу сторона захисту, зокрема захисник обвинуваченого ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_8 , заявив клопотання щодо зміни його підзахисному запобіжного заходу, - з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби. В обґрунтування клопотання зазначив, що обвинувачений має постійне місце проживання, проживає разом із цивільною дружиною та її малолітньою донькою, яких він утримує, за рішенням суду сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу, працював водієм на таксі до затримання, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, не має наміру переховатись від суду, та враховуючу, що досудове розслідування завершено, впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, має ряд хронічних захворювань, а утримання під вартою не дасть можливості повноцінно проходити курс лікування, що в подальшому може привести до небажаних наслідків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_10 , заявив аналогічне клопотання щодо зміни його підзахисному запобіжного заходу, - з тримання під вартою на домашній арешт, однак не в нічний час доби, а цілодобовий домашній арешт. При цьому стверджував, що його підзахисний повністю та беззастережно визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, готовий відшкодувати матеріальну і моральну шкоду потерпілому, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні вагітну цивільну дружину та батьків-інвалідів, не має наміру переховатись від суду, тощо. Вказував, що обраний запобіжний захід на досудовому слідстві є занадто суворим, враховуючи наведені вище обставини, а також те, що досудове слідство на даний час завершено.

Захисник іншого обвинуваченого, зокрема обвинуваченого ОСОБА_5 все той же адвокат ОСОБА_10 , заявив клопотання щодо зміни його підзахисному запобіжного заходу, - з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час доби з огляду на те, що його підзахисний має міцні соціальні зв`язки в Україні, позитивно характеризується Конгресом Азербайджанців України, має на утриманні цивільну дружину ОСОБА_12 , котра невдовзі очікує на народження їхньої дитини, був неофіційно працевлаштований у м.Києві, тощо.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 , підтримав подані ним клопотання про обрання обвинуваченим ОСОБА_3 , та ОСОБА_11 , запобіжного заходу тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення розміру застави. Також підтримав і подане ним клопотання про обрання щодо іншого обвинуваченого, зокрема обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці.

В свою чергу стороною захисту, зокрема захисниками обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвокатами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , підтримали в підготовчому судовому засіданні подані ними клопотання в інтересах їхніх підзахисних про зміну запобіжних заходів.

Потерпілий ОСОБА_7 , в підготовче судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи, чи розгляд справи у його відсутності, не подав.

Вислухавши думку прокурора, обвинувачених, їх захисників, дослідивши подані сторонами кримінального провадження клопотання та докази надані захисниками, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

У ч.3 статті 315 КПК України зазначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно положень ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, визначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язані оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров"я підозрюваного, обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, утриманців, постійного місця роботи або навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

У п.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» вказано зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст.177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України»).

Як зазначено в п.143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»). Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, вимог Конвенції заарештована особа має право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов затримання, а рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання заявника під вартою, і суд має з`ясувати можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою (рішення ЄСПЛ у справі "Третьяков проти України").

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема п.80 судового рішення ЄСПЛ по справі «Харченко проти України», де вказано, що попереднє тримання під вартою заявника тривало два роки і чотири місяці. Необхідно відзначити, що серйозність звинувачень, пред`явлених заявнику і ризик його втечі були висунуті в якості аргументів на етапі вирішення питання взяття заявника під варту. Після цього, прокурори і суди не наводили взагалі ніяких підстав для продовження тримання заявника під вартою та зазначали, що раніше обраний запобіжний захід був правильним. Проте згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (див. вищенаведену справу «Елоев проти України», п. 60). Інші підстави національні суди в цій справі не вказують. Крім того, національні владні органи не розглядали застосування інших запобіжних заходів, альтернативних утриманню під вартою.

Крім того, п.60 судового рішення ЄСПЛ по справі «Елоев проти України» та на яке у своєму клопотанні посилається сторона захисту, в якому зазначено, що, хоча переховування заявника протягом одного року було для органів влади достатньою причиною для тримання його під вартою на час попереднього слідства та судового слідства, тяжкість пред`явлених йому обвинувачень та ризик його втечі були єдиними підставами для суду не змінювати обраний заявнику запобіжний захід. Перше судове рішення щодо цього було прийнято через два роки та три місяці після його арешту. Проте згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. Суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111-112 рішення від 01.03.2007 року).

При вирішенні заявлених клопотань прокурора про обрання обвинуваченим ОСОБА_3 , та ОСОБА_11 , запобіжного заходу - тримання під вартою та обрання цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Крім того, при вирішенні клопотання прокурора ОСОБА_6 , суд крім наявності ризиків зазначених у ч.1 ст.177 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У п.62 у справі «Боротюк проти України» Європейський Суд з прав людини вказав, що «У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів».

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

У відповідності до ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців (ч.6 ст.181 КПК України).

Конституцією України визначені та закріплені права і свободи людини, які гарантуються і оберігаються Державою, а саме:

Стаття 29. Кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Стаття 55. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 62. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Стаття 63. Особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід зазначити те, що обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Суд переконаний, що обвинувачені обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення - злочину за обставин, які зазначенні в обвинувальному акті і клопотанні прокурора.

Разом з тим суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що не має підстав вважати, що обвинувачені мають на меті вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вже закінчене кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються.

Суд вважає, що прокурор не довів переконливими доказами існування ризиків того, що обвинувачені здатні знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки всі докази вже були відкриті стороні захисту та зберігаються відповідно до норм законодавства України належним чином. Суд вважає, що істотно зменшився і ризик того що «обвинувачені будуть незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні».

Прокурор ОСОБА_6 , не навів суду яким іншим чином, окрім наведеного вище, обвинувачені, можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Прокурор не довів що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою нездатен забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків і запобігти вказаним вище ризикам.

Також судом враховано, що обвинувачені ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , мають постійне місце проживання та реєстрації, де виключно позитивно характеризуються, міцні соціальні зв`язки, обвинувачений ОСОБА_4 , окрім наведеного має на утриманні батьків, котрі являються інвалідами ІІ та ІІІ групи відповідно, і потребують постійного догляду; очікує на народження дитини, а обвинувачений ОСОБА_3 , проживає разом із цивільною дружиною та її малолітньою донькою, яких він утримує, має ряд хронічних захворювань, а утримання під вартою не дасть можливості повноцінно проходити курс лікування, що в подальшому може привести до небажаних наслідків, тощо

Разом з тим, враховуючи наведені прокурором обставини, підлягає задоволенню його клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту.

Наведені прокурором ОСОБА_6 , в судовому засіданні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_5 є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на досудовому слідстві, на даний час не змінилися.

Суд приходить до переконання, що саме такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт, є спів мірними існуючим ризикам, відповідає особам обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_5 , і тяжкості пред`явленого їм обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження і суспільному інтересу.

Щодо посилань прокурора, що в матеріалах клопотання наявна копія зави потерпілого про погрози нанесення йому тілесних ушкоджень та пошкодження його майна, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до контексту заяви потерпілого у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , що: « в період часу з червня місяця по 17.07.2020року, перебуваючи по вул. Раппопорта та вул. Золотій, що у м. Львові, йому погрожували вбивством, нанесенням тілесних ушкоджень та пошкодження майна, особи «кавказької зовнішності» та вони ж (ті особи) казали йому, щоб він забрав заяву», то природньо постає питання, чому станом на 20.08.2020року, працівниками поліції не встановлено осіб причетних до даних погроз, не опитано свідків, та не притягнуто до відповідальності винних осіб. Як саме дії осіб «кавказької зовнішності» корелюються з обранням іншим фігурантам даного кримінального провадження найсуворішого запобіжного заходу-взяття під варту, чим саме суд повинен керуватись при оцінці даної заяви, щоб безальтернативно обрати запропонований прокурором запобіжний захід. Зміст даної заяви та її наявність в матеріалах клопотання жодним чином не підтверджує причетність обвинувачених до спонукання вчинення неправомірних дій щодо потерпілого і на думку суду не може слугувати вирішальним фактором при обранні щодо обвинувачених запобіжного заходу- взяття під варту, з огляду, що такі вже понад два місяці знаходились в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19».

Таким чином, дослідивши матеріали кримінального провадження, клопотання прокурора про обрання обвинуваченим ОСОБА_3 і ОСОБА_11 запобіжного заходу - тримання під вартою, а обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту, та клопотання захисників обвинувачених про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт та з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченим ОСОБА_3 і ОСОБА_11 на досудовому слідстві запобіжний захід - тримання під вартою на даний час необхідно змінити на цілодобовий домашній арешт за адресою їх місця проживання, а обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, - залишити без змін.

Щодо клопотання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , про встановлення домашнього арешту, за адресами проживання їх цивільної дружини та матері відповідно, то таке підлягає задоволенню, оскільки обвинуваченими доведено належними та допустимими доказами те, що вони саме за зазначеними ними адресами відбуватимуть цілодобовий домашній арешт.

Окрім цього, у зв`язку з вищенаведеним, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обов`язків, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, зокрема: - цілодобово не залишати місце свого тимчасового проживання без дозволу прокурора або суду; - прибувати до прокурора, суду за першим викликом; - утримуватись від спілкування із потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні, а також здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст.176-178, 181, 194, 202, 376, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 про обрання обвинуваченим ОСОБА_3 , та ОСОБА_11 запобіжного заходу тримання під вартою, - відмовити.

Клопотання прокурора про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу - цілодобового домашнього арешту - задовольнити.
Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Республіки Азербайджан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , мешканця АДРЕСА_5 , запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- цілодобово не залишати місце свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_6 (адреса проживання цивільної дружини), без дозволу прокурора або суду;

- прибувати до прокурора, суду за першим викликом;

- утримуватись від спілкування із потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_10 про зміну його підзахисному запобіжного заходу, - з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби, відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_10 про зміну його підзахисному запобіжного заходу, з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, задовольнити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львів, мешканця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_8 , про зміну його підзахисному запобіжного заходу, з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби, задовольнити частково.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.
Покласти на обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- цілодобово не залишати обвинувачених ОСОБА_4 , і ОСОБА_3 , місце свого проживання, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , а обвинуваченого ОСОБА_3 місце тимчасового проживання - АДРЕСА_7 (адреса проживання матері), без дозволу прокурора або суду;

- прибувати обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_3 до прокурора, суду за першим викликом;

- утримуватись обвинуваченими ОСОБА_4 , і ОСОБА_3 , від спілкування із потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання обвинуваченими ОСОБА_4 , і ОСОБА_3 , до відповідного органу державної влади свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Звільнити з під варти обвинувачених ОСОБА_4 , і ОСОБА_3 , із зали суду та зобов`язати їх негайно прибути до місць їх постійного проживання.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що на підставі ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Ознайомити обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 під розписку з ухвалою про застосування запобіжного заходу - цілодобового домашнього арешту.
Строк дії ухвали суду встановити до 19.10.2020 року включно.
Копію ухвали направити до Державної установи «Львівська установа виконання покарань №19» для відома.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено учасникам справи 25.08.2020 року о 15.00 год.