ЄУН № 336/3966/20
пр. № 1-кс/336/563/2020
УХВАЛА
Іменем України
29 липня 2020 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001901 від 23.07.2020 року за підозрою ОСОБА_6 , у скоєнні злочину, передбаченого ст 187 ч. 2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
У провадженні слідчих Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0001901 від 23.07.2020 року за ст. 187 ч. 2 КК України, за яким ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 24.07.2020 року приблизно о 13.20 годині, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, знаходячись на першому поверсі під`їзду № 1 будинку № 64 по пр. Моторобудівників у м. Запоріжжя, підійшов ззаду до ОСОБА_7 та наніс удар кулаком руки в область голови потерпілого, від чого ОСОБА_7 впав на підлогу та втратив свідомість. Далі ОСОБА_6 заволоді майном ОСОБА_7 , а саме грошовими коштами в сумі 2000 гривень, мобільним телефоном Nokia 1616 в корпусі чорного кольору вартістю 200 гривень, чотирма банківськими картками.

Дії ОСОБА_6 на цей час кваліфіковані за ст. 187 ч. 2 КК України, як умисний напад з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, небезпечного для здоров?я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході особистого обшуку підозрюваного при його затриманні.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, вказуючи, що при затриманні підозрюваного ОСОБА_6 у останнього були знайдені та вилучені одяг, взуття, окудяри та сумка з речами та документами, а також мобільний телефон, які, на його думку, мають доказове значення по справі, у зв?язку з чим просив накласти арешт на речі, вказані у клопотанні. Водночас слідчий не вказав кому саме належить вилучений телефон, а рівно і яке доказове значення має для кримінального провадження телефон, документи на ім?я підозрюваного та речі, що вилучені з його сумки.

Прокурор підтримав клопотання, вказуючи, що одяг, взуття та сумка, які були вилучені у підозрюваного в ході обшуку, мають доказове значення у справі, адже їх можна порівняти із речами, які вдягнуті на чоловіку, що слідує за потерпілим та заходить за ним у під`їзд, що зафіксовано відеозаписом з камер спостереження на будинку, де мешкає потерпілий. Також прокурор вказував, що наразі належність телефону не встановлена, оскільки стороною захисту не надано документів на вказаний телефон.

Захисник ОСОБА_6 в судове засідання не з?явилась.

При вирішенні клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Метою накладення арешту на майно у клопотанні вказано необхідність забезпечення збереження доказів у кримінальному провадженні.

Статтями 85, 86 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що одяг, взуття, окуляри та сумка, які були вилучені у ОСОБА_6 в ході обшуку при затриманні мають доказове значення у справі, адже на відеозаписі з камер відеоспостереження з будинку, де мешкає потерпілий, зафіксовано чоловіка, який слідує за потерпілим та заходить за ним до під`їзду безпосередньо перед скоєнням нападу, про який заявив потерпілий. Як стверджували прокурор та слідчий, одяг вказаного чоловіка, взуття та сумка мають схожість з аналогічними речами, що були вилучені у ОСОБА_6 в ході затримання того ж дня, у зв?язку з чим ці речі мають доказове значення по справі.
Водночас слідчий суддя не вбачає підстав для накладення арешту на мобільний телефон, документи на ім`я ОСОБА_6 , а також речі, що були вилучені з сумки, як то запальнички, жувальну гумку, цукерки, хрестик, шнурок та розкладний ніж, адже стороною обвинувачення не обґрунтовано яке доказове значення вказані речі можуть мати саме в цьому кримінальному провадженні.
Посилання прокурора на ненадання підозрюваним або його родичами документів на вилучений телефон суд до уваги не бере, адже саме до обов?язків слідчого відноситься обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, а рівно і встановлення належності такого майна, оскільки ці відомості мають міститись у клопотанні про накладення арешту на майно.
Керуючись ст. 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 80001902 від 23.07.2020 року за ст. 187 ч. 2 КК України про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на належне ОСОБА_6 майно, а саме:

футболку сірого кольору з білими смугами із написом Selected/Нomme; шорти чорні з написом Nike Dri-Fit, окуляри сонцезахисні з написом Ray Ban, кепку чорного кольору з написом Nike; сумку чорного кольору з написом Hollypack, босоніжки коричневого кольору, вилучені під час обшуку при затриманні ОСОБА_6 23 липня 2020 року згідно протоколу затримання від 23.07.2020 року.

В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.

Відповідно до положень ст. 175 КПК України виконання ухвали суду покласти на слідчого та прокурора у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1