Номер провадження: 11-кп/813/1892/20
Номер справи місцевого суду: 946/3277/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий: суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

потерпілих: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2020 рокупро повернення прокурору для усунення недоліків обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України у кримінальному провадженні №0002194 внесеному до ЄРДР 20.10.2019 року,
установив
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
До Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002194 внесеному до ЄРДР 20.10.2019 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2020 року вказаний обвинувальний акт був повернутий прокурору для усунення недоліків. Суд мотивував своє рішення тим, що в порушення вимог п.3 ч.2 ст.291 КПК в обвинувальному акті не зазначені вичерпні анкетні відомості усіх потерпілих, що позбавляє суд можливості виконати вимоги ч.2 ст.342 КПК в частині встановлення осіб потерпілих; всупереч вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК формулювання обвинувачення викладене неточно, оскільки містить суперечливу інформацію про місце злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , що також відповідно до ст.32 КПК впливає і на територіальну підсудність кримінального провадження.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка їх подала.
На дану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, зокрема в ньому містяться анкетні відомості потерпілих.

Крім того, прокурор зазначає, що слідчим допущено описку в назві автомобільної дороги, однак, на думку прокурора це не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору та може бути виправлена під час розгляду цього обвинувального акту по суті.

Враховуючи наведене, прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції у іншому складі суду.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача; виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку обвинуваченого та потерпілих, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до припису п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Пункт 13 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачає, що обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Так, відповідно до положень ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Частиною 1 статті 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт в зазначеному кримінальному провадженні не відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті не зазначені вичерпні анкетні відомості усіх потерпілих, а саме не повно зазначене місця їх народження, в анкетних відомостях про потерпілого ОСОБА_10 взагалі не зазначене його по батькові, а також незрозуміло зазначений рік його народження 20203р.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду про те, що суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим обвинувальним актом, у якому дата, рік та місце народження зазначені неповно та суперечливе, оскільки суд позбавлений можливості виконати вимоги ч. 2 ст. 342 КПК в частині встановлення осіб потерпілих, та існує вірогідність того, що потерпілими від злочину є одні особи, а в судове засідання прибули інші, що є неприпустимим.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що зазначене свідчить на недосконале проведення досудового розслідування, що призвело до не встановлення потерпілих осіб, у зв`язку з чим обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та подальший його розгляд призведе до порушення основоположного принципу кримінального процесуального права забезпечення права потерпілого на захист порушених кримінальними правопорушенням прав, перешкоджатиме проведенню судового розгляду кримінального провадження у чіткій відповідності до положень ч.1 ст.337 КПК України, та як наслідок, унеможливить ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.

Також апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що всупереч вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладене неточно, оскільки містить суперечливу інформацію про місце злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , що також відповідно до ст.32 КПК впливає і на територіальну підсудність кримінального провадження, адже зі змісту обвинувального акту місце скоєння злочину вказане в різних територіальних одиницях, одне з яких не підпадає під юрисдикцію Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, до якого подано обвинувальний акт.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги прокурора стосовно того, що слідчим допущено описку в назві автомобільної дороги, яка може бути виправлена під час розгляду цього обвинувального акту по суті, оскільки викладення суперечливої інформації щодо місця скоєння злочину робить неможливим перевірку судом підсудності кримінального провадження суду, до якого воно направлено, призначення його до розгляду або, у разі встановлення непідсудності справи даному суду, виконати вимоги п.4 ч.3 ст.314 КПК України щодо направлення кримінального провадження належному суду.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що прокурор погоджується з виявленою судом помилкою в обвинувальному акті та наголошує на тому, що в даному випадку прокурор позбавлений можливості змінювати обвинувачення шляхом виправлення такої помилки, оскільки такої процесуальної дії чинним КПК не передбачено, а тому внесення виправлень та уточнень про місце скоєння злочину можливо лише через повернення обвинувального акту прокурору.

Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив факт невідповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України та обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, а доводи прокурора в апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку із чим колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст.110, 291, 314, 315, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2020 рокупро повернення прокурору для усунення недоліків обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України у кримінальному провадженні №0002194 внесеному до ЄРДР 20.10.2019 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4