Справа № 159/6709/20
Провадження № 1-кс/159/18/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2021 року м. Ковель

Слідчий суддя суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: заявника адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області справу за скаргою адвоката ОСОБА_3 як представника та в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Ковельської місцевої прокуратури Волинської області, що полягає у нерозгляді його клопотання та неприйнятті процесуального рішення (невчиненні процесуальних дій), зобов`язання останнього до вчинення дій,

в с т а н о в и в:
Заявник 21.12.20 р. звернувся до суду із вказаною вище скаргою, яка надійшла до Ковельського міськрайонного суду Волинської області 28.12.20 р.. Зазначає, що кримінальне провадження № 120 170 300 100 025 12, що внесене у ЄРДР 29.05.17 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 364 КК України, є у провадженні Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області. Процесуальне керівництво у вказаному вище кримінальному провадженні здійснюється Ковельською місцевою прокуратурою Волинської області. В рамках цього кримінального провадження на автомобіль марки «Мерседес Бенц» (далі спірне авто) за клопотанням органу досудового розслідування накладено арешт. Однак вказане вище авто є особистою приватною власністю його довірителя за договором купівлі продажу т/з від 13.12.19 р., посвідченого нотаріально. При посвідченні такого договору нотаріусом не було виявлено будь яких обтяжень та заборон щодо цього майна. Покликаючись на п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України, зазначає, що його довіритель як добросовісний набувач, набув статусу учасника кримінального провадження особи, права та законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування засобом обмеження права власності щодо вказаного вище авта. Адвокатом 11.12.20 р. було подано прокурору у кримінальному провадженні клопотання про здійснення процесуальних дій/прийняття рішень в порядку ст. 220 КПК України. Однак за станом на 21.12.20 р. будь - якої відповіді від прокурора не надійшло. Вважає, що бездіяльність прокурора, що полягає у нерозгляді клопотання і невиконанні вимог ст. 284 КПК України, є протиправною та незаконною. Покликаючись на ч. 1 ст. 9, ст. ст. 7, 220, ч. ч. 3, 5 ст. 110 КПК України, ст. 19 Конституції України, зазначає, що підставою для внесення відомостей у ЄРДР та початку досудового розслідування у кримінальному провадженні стало виявлення в ході перевірки організації службової діяльності регіональних та територіальних сервісних центрів МВС у Волинській області з надання організаційно методичної та практичної допомоги відповідно до наказу ГСЦ МВС від 16.03.17 р. № 69 в період з 20.03.17 р. по 24.03.17 р., що виявило, що у ТСЦ 0 741 у грудні 2016 р. на підставі сфальсифікованих документів було здійснено реєстрацію трьох автомобілів, у т. ч. спірного авта, які не пройшли належного митного оформлення, в інтересах третіх осіб, чим спричинили істотну шкоду державним інтересам; з відповідною попередньою кваліфікацією. У грудні 2016 р. невстановлені службові особи ТСУ 0 741 всупереч постанові КМ України № 1 388 від 07.09.98 р. «Про Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», здійснили першу реєстрацію трьох т/з, у т. ч. спірного авта, які не пройшли належного митного оформлення, в інтересах третіх осіб, чим спричинили істотну шкоду державним інтересам. 14.05.18 р. відомості про це кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР за № 120 180 300 000 001 65 15.05.18 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. У подальшому ці кримінальні провадження об`єднані у одне під № 120 170 300 100 025 12. Досудове розслідування триває більше 3 х років, однак, підозру не пред`явлено жодній особі. Покликаючись на ст. 28 КПК України, зазначає, що термін притягнення винуватої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, особи, закінчився. Покликаючись на п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, зазначає, що несвоєчасне прийняття прокурором процесуального рішення за клопотанням адвоката про закриття кримінального провадження щодо епізоду, кваліфікованого за ч. 1 ст. 358 КК України, призводить до протиправного порушення і обмеження прав та законних інтересів його довірителя. Покликаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.18 р., ч. 2 ст. 12 КК України, зазначає, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України з 01.07.20 р. є проступком і досудове розслідування за ним має бути передане прокуророві для визначення подальшого розслідування у формі дізнання. Покликаючись на ч. 2 ст. 217 КПК України, зазначає, що за відсутності у кримінальному провадженні рішення прокурора про зміну порядку досудового розслідування і продовження його згідно з правилами, передбаченими Гл. 25 КПК України; про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження щодо кримінального проступку і здійснення дізнання у порядку, встановленому Гл. 25 КПК України, може свідчити про порушення законності в ході досудового розслідування. Покликаючись на п. 3 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, зазначає, що учасником кримінального провадження було подано клопотання про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 358 КК України, у задоволенні якого прокурором було відмовлено у позапроцесуальний спосіб. Покликаючись на п. 1 1 ч. 2, п. 3 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, зазначає, що бездіяльність прокурора є незаконною та безпідставною. Незакриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 358 КК України обумовлює продовження дії арешту майна його довірителя та подальшого порушення прав власності останнього. Покликаючись на п. 1 ч. 1 ст. 303, ч. 1 ст. 304 КПК України, зазначає, що вважає, що право на подання розглядуваної скарги виникло з 17.12.20 р.. Покликаючись на судову практику, просить зобов`язати прокурора прийняти рішення в порядку п. 3 1 ч. 1, ч. 4 ст. 284 КПК України щодо закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 358 КК України за його клопотанням як адвоката від 11.12.20 р..

У судовому засіданні заявник скаргу підтримав у повному обсязі, пояснивши додатково, що вважає неправомірним тривале досудове розслідування та неприйняття процесуального рішення чи невчинення процесуальних дій з боку прокурора в частині закриття кримінального провадження по епізоду за ч. 1 ст. 358 КК України навіть після зміни підслідності кримінального провадження та винесення слідчим постанови про перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 1 на ч. 3 ст. 358 КК України. Його довіритель у кримінальному провадженні є особою, чиїх прав стосується провадження, так як попри те, що на вказане вище авто було накладено арешт у 2017 р., у 2019 р. його довіритель добросовісно набув права власності на спірне авто. До відповідного центру МВС для перереєстрації автомобіля на іншого власника з причин, не відомих йому, його довіритель не звертався, однак, у подальшому так і дізнався про обмеження у перереєстрації авта. Про таке своє право на спірне авто він повідомив слідчому. Просить скаргу задовольнити.

У судовому засіданні прокурор проти задоволення скарги заперечив з огляду на те, що за постановою слідчого від 16.12.20 р. епізод, кваліфікований попередньо за ч. 1 ст. 358 КК України перекваліфікований на ч. 3 ст. 358 КК України; клопотання заявника, пов`язане з цим питанням, прокурором було розглянуто вчасно та надіслано заявникові копію постанови про відмову у задоволенні клопотання. Підстав вважати строки досудового розслідування непродовженими, немає, так як відомості у ЄРДР у цьому кримінальному провадженні первинно було внесено до 15.03.18 р.. Прокурор вважає передчасним вирішення питання про закриття кримінального провадження по епізоду, кваліфікованому за ст. 358 КК України, так як досудове розслідування проведено не у повному обсязі. Просить у задоволенні скарги відмовити.

У розпорядження слідчого судді 05.01.21 р. надано матеріали кримінального провадження у 3 томах, на 669 арк. фактично (частково прошиті, частково скріплені, частково пронумеровані).

Заслухавши пояснення представника заявника адвоката, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, який проти задоволення скарги заперечує та вказує на те, що клопотання заявника прокурором було розглянуто по суті, приходжу до висновку, що скарга безпідставна та не підлягає до задоволення.

Дійсно, вже 29.05.17 р. у ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України, що стосувалось спірного автомобіля.

14.05.18 р. у ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 364 КК України, що також стосувалось спірного автомобіля.

За постановою слідчого від 15.05.18 р. спірне авто було визнане речовим доказом у справі.

Відповідно до ухвали слідчого судді Луцького міськрайсуду Волинської області від 17.07.18 р. на спірне авто накладено арешт із забороною його відчудження, використання та розпорядження ним.

Однак попри це за чинним нотаріально посвідченим договором купівлі продажу транспортного засобу від 13.12.19 р. спірне авто було відчуджене на користь довірителя заявника ОСОБА_6 .. При цьому, як слідує з копії договору купівлі продажу транспортного засобу від 13.12.19 р., вказане вище спірне авто відчуджене ОСОБА_7 з врахуванням свідоцтва про реєстрацію т/з серії НОМЕР_1 , виданого їй ТСЦ МВС № 0 741 30.12.16 р., ОСОБА_8 після огляду авта останнім.

Вважаю, що заявник безпідставно покликається у своїй скарзі на те, що його довіритель є учасником кримінального провадження як третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, так як арешт на спірне авто було накладено за ухвалою слідчого судді Луцького міськрайсуду від 17.07.18 р., а власником спірного авта довіритель заявника за договором відчудження став лише 13.12.19 р. і будь - яке питання про арешт його майна в період з 13.12.19 р. по 05.01.21 р. у кримінальному провадженні не вирішувалось.

Однак з огляду на те, що довіритель заявника з 13.12.19 р. є власником майна, що є речовим доказом у справі, за чинним договором відчудження авта, то він, безсумнівно, з цього часу є особою, чиїх інтересів та прав стосується кримінальне провадження в частині спірного авта.
Відповідно до копії постанови заст. керівника Волинської облпрокуратури від 05.11.20 р., кримінальне провадження № 120 170 300 100 025 12 передано для досудового розслідування Ковельському ВП ГУ НП у Волинській області.

Так за змістом ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь - яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника прокурор зобов`язаний розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Дійсно заявник 11.12.20 р. звернувся до прокурора Ковельської місцевої прокуратури Волинській області із клопотанням про прийняття рішення в порядку п. 3 1 ч. 1, ч. 4 ст. 284 КПК України щодо закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 358 КК України в рамках кримінального провадження № 120 170 300 100 025 12.

За змістом п. 3 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.

Прокурор не заперечив надходження у прокуратуру вказаного у скарзі клопотання заявника, та надав суду копію постанови прокурора від 16.12.20 р. про повну відмову у задоволенні клопотання, копія якої була надіслана заявникові тоді ж.

Таким чином та обставина, що клопотання заявника за станом на 21.12.20 р. не розглянуто прокурором, не знайшла свого ствердження у судовому засіданні.

Відповідно прокурором не було допущено вказаної у скарзі бездіяльності, що полягала б у нерозгляді у встановлені ст. 220 КПК України строки клопотання заявника від 14.12.20 р..

За змістом постанови прокурора від 16.12.20 р. про повну відмову у задоволенні клопотання заявника, прокурор зазначив, що у кримінальному провадженні має місце перекваліфікація кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України з ч. 1 на ч. 3 КК України, що не належить до категорії проступків. Прокурор, користуючись своїм правом, вважає, що підстав до застосування положень п. 3 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, і закриття кримінального провадження в частині епізоду, кваліфікованого за ст. 358 КК України, на разі, немає, тобто, у повному обсязі досудове розслідування ще не проведено.

Однак враховую, що за станом на дату подання розглядуваної скарги є чинною постанова слідчого Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області від 16.12.20 р. про перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 1 на ч. 3 ст. 358 КК України та, таким чином, кримінальне правопорушення по епізоду, кваліфікованому за ст. 358 КК України на даний час не є проступком; заслуговують на увагу доводи прокурора в суді про те, що досудове розслідування не є проведеним у повному обсязі.

За таких обставин підстав для висновку про бездіяльність прокурора у неприйнятті бажаного для заявника рішення чи для зобов`язання прокурора вчинити бажані для заявника дії по позитивному вирішенню питання про закриття кримінального провадження по епізоду, кваліфікованому попередньо за ч. 1 ст. 358 КК Українии, а нині за ч. 3 ст. 358 КК України, що стосується спірного авта, відповідно до поданого ним клопотання, не вбачаю.

З врахуванням положень ст. 303 КПК України, вважаю, що у задоволенні скарги слід відмовити у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 220, 303 - 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Узадоволенні скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_1