ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2145/20 Справа № 210/1414/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року про повернення заяви останнього про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами повернено заявнику.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на невиконання заявником ухвали суду від 30 березня 2020 року про залишення без руху його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Так, суд в ухвалі вказав на невідповідність заяви ОСОБА_7 вимогам ч. 2 ст. 459 КПК України, оскільки наведені засудженим обставини свідчать лише про його незгоду з призначенням покаранням, а також у зв`язку з тим, що він просить зарахувати йому до покарання строк попереднього ув`язнення.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_7 посилається на невиконання судом рішення суду апеляційної інстанції, а також на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону. Засуджений вважає, що судом не виконано ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2020 року, якою скасовано ухвалу від 11 грудня 2019 року, якою відмовлено у відкритті провадження за його заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами з направленням матеріалів провадження до суду першої інстанції для прийняття рішення у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону. Поряд із цим, засуджений вважає, що наведені ним у заяві обставини помилково визнані судом не як нововиявлені. ОСОБА_7 зазначає, що 29 листопада 2019 року йому стало відомо про ухвалення рішення Великою Палатою ВС від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 стосовно порядку зарахування строку попереднього ув`язнення, яке не було враховано судом при ухваленні щодо нього вироку. На переконання засудженого, саме суд, який ухвалив вирок допустив помилку, а тому це рішення підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
На переконання колегії суддів, ці вимоги закону судом були дотримані повною мірою.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Обґрунтовуючи необхідність перегляду цього рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_7 посилається на те, що вироком суду до нього не було застосовано положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, а саме не зараховано до покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі. За цих умов, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної в їх постанові від 29 серпня 2018 року (провадження №13-31кс18), яка є на думку засудженого є нововиявленою обставиною, на переконання засудженого, вирок суду підлягає перегляду в порядку ст. 459 КПК України.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява ОСОБА_7 не відповідає вимогам ч. 2 ст. 462 КПК України, оскільки в ній не наведено обставин, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, а також обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин в розумінні вимог ст. 459 КПК України.
У відповідності з вимогами ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
Нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 в своїй заяві про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами вказує лише на необхідність застосування до нього положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, не застосованих судом першої інстанції при ухваленні вироку. При цьому, ОСОБА_7 не зазначає, у зв`язку з чим ці обставини слід вважати нововиявленими, враховуючи те, що вирок щодо нього було ухвалено після надання відповідних роз`яснень Верховним Судом в постанові від 29 серпня 2018 року (провадження №13-31кс18).
Таким чином, доводи ОСОБА_7 фактично зводяться лише до незгоди з ухваленим відносно нього судовим рішенням в цій частині та в своїй заяві він порушує питання, які підлягають вирішення в порядку ст. 539 КПК України.
За таких умов, суд першої інстанції правомірно ухвалою від 30 березня 2020 року залишив заяву ОСОБА_7 без руху, надавши строк для усунення недоліків, яку останній не виконав, подавши доповнення до заяви, де виклав аналогічні обставини. Оскільки особа, не усунула недоліків заяви, яку залишено без руху, судом обґрунтовано відповідно до вимог ч. 3 ст.429 КПК України, повернуто її заявникові.

Щодо доводів ОСОБА_7 про невиконання судом рішення апеляційного суду, ухваленого у цьому провадженні, то вони не заслуговують на увагу, оскільки ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2020 року рішення про призначення заяви до нового розгляду по суті не приймалось.
Разом із цим, судом було дотримано порядок повернення скарги, визначений ч. 3 ст. 429 КПК України, порушення якого вказав суд апеляційної інстанції.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість судового рішення, яке зміні або скасуванню з викладених у скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року про повернення заяви ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3