ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 704/16/16-к
провадження № 1-кп/691/133/20
УХВАЛА

08 жовтня 2020 рокум. Городище

Колегія суддів Городищенського районного суду Черкаської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , запасного судді ОСОБА_4 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_5 , прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників (адвокатів) ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, клопотання щодо дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 , за матеріалами кримінального провадження № 0000090, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 квітня 2014 року, про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.146, п.п. 3, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.15, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.146, ч.3 ст.15, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.146 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.194 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.194, ч.3 ст.27, ч.3 ст.146, ч.3 ст.27, п.п. 3, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.255 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.146, ч.1 ст.255 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

у провадженні суду, на розгляді, перебуває обвинувальний акт, про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , за матеріалами кримінального провадження №0000090 від 04.04.2014 року.

07.10.2020 через канцелярію суду, надійшло від прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією та органами, які ведуть боротьбу зорганізованою та транснаціональною злочинністю Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави щодо обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, п.п. 3, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.15, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, строком на 60 днів, в обґрунтування якого зазначає, що ОСОБА_10 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень. Про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_10 , та причетність до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень свідчать матеріали кримінального провадження № 0000090 від 04.04.2014 року, у їх сукупності, які зібрані під час досудового розслідування, та щодо обвинуваченого продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України. Строк дії продовженого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 12.10.2020 року, однак завершити судовий розгляд до закінчення дії ухвали не представляється можливим, у зв`язку з тим, що на даний час не досліджені всі матеріали кримінального провадження, не допитані свідки, потерпіла, обвинувачені та інше.

У судове засідання прибули, прокурори Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисники (адвокати) ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , обвинувачений ОСОБА_10 доставлений під вартою.

Потерпіла ОСОБА_16 , представник потерпілої ОСОБА_17 , не прибули до суду, є повідомлені належним чином, що підтверджено матеріалами судової справи, заяв (клопотань) на адресу суду на 08.10.2020 не надходило. Разом з тим, в розпорядженні суду наявні попередньо надіслані клопотання, про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо можливості здійснення судового розгляду, з вирішення заявленого клопотання, у кримінальному провадженні № 0000090 від 04.04.2014 року, колегія суддів приходить до думки про проведення судового засідання, за відсутності потерпілої ОСОБА_16 , представника потерпілої ОСОБА_17 ..

У судовому засіданні, підтримуючи у повному обсязі внесене клопотання, прокурор ОСОБА_6 вказує, що ризиком є подія або дія, яка може настати або вчинитись у сукупності з обґрунтованістю підозри та вагомістю доказів на їх підтвердження, мірою покарання, яка загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого діяння. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового слідства та судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 , який підозрюється у вчиненні тяжких, особливо тяжких злочинів, покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватись від суду, незаконними засобами впливу на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ними зазначених злочинів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжувати вчиняти злочини проти життя та здоров`я особи, у яких є достатні підстави їх обвинувачувати, та може вчинити інший злочин. В обґрунтування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, ОСОБА_10 , зазначає, що враховуючи вагомість доказів причетності зібраних у ході досудового розслідування до скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень, міру покарання, яка загрожує йому в разі визнання винуватим, свідчить те, що він продовжить переховуватись від суду, в разі застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи той факт, що під час затримання працівниками поліції 11.07.2015 ОСОБА_10 намагався втекти від правоохоронних органів. В обґрунтування ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України ОСОБА_10 , щодо незаконного впливу на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, експертів, покладається та обставина, що на цей час у межах судового розгляду кримінального провадження недопитані ні свідки, ні потерпілі, ні експерти, та те, що двоє з співучасників вчинення вказаних кримінальних правопорушень оголошені в розшук, а тому, перебуваючи на свободі може вплинути на них та їхні подальші покази у разі їхнього затримання. В обґрунтування ризику передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України ОСОБА_10 , щодо перешкоджанню кримінальному правопорушенню іншим чином покладається та обставина, що двоє з співучасників вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень оголошені в розшук, тому, перебуваючи на свободі може повідомити наявну йому інформацію, сприяти їхньому переховуванню. В обґрунтування ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України ОСОБА_10 , щодо вчинення інших злочинів покладається та обставина, що у липні 2015 року, після викрадення та жорстокого вбивства журналіста та громадського діяча ОСОБА_18 у 2014 році, приймав участь у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення, замах на підпал майна Приходьків. Раніше судимий за вчинення умисного вбивства.

Прокурор прокуратури Черкаської області ОСОБА_7 підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 строком на 60 діб, просив задовольнити, з тих мотивів, що строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується, а завершити судовий розгляд до закінчення дії запобіжного заходу не можливо.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_9 заперечив, щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та просив відмовити в його задоволенні, надав клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, або інший більш м`який запобіжний захід, в обґрунтування вказує, що ОСОБА_10 перебуває під вартою з моменту його затримання за підозрою у вчиненні інкримінуємих йому кримінальних правопорушень, а саме з 11.07.2015 року. Перебуваючи під вартою, ОСОБА_10 жодним чином не мав можливості перешкоджати закінченню досудового та судового слідства та збиранню доказів органу досудового розслідування. Жодним чином не затягував будь-яких процесуальних дій органів досудового та судового розслідування. Тим не менше, на протязі вже 5 років, перебуває під вартою, остаточного вироку який би визнав винним чи виправдав його не постановлено, у розумінні ст.72 КПК України з урахуванням Висновку Великої палати Верховного Суду викладеного в постанові від 29.08.2018 року по справі № 663/537/17 (щодо зарахування строку попереднього ув`язнення) станом на поточну дату ОСОБА_10 не будучи визнаним винним у скоєнні кримінального правопорушення відбув майже 10 років і два місяці ув`язнення з 10 років покарання передбаченого мінімальною санкцією за ч.2 ст.115 України. Аналізуючи розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_10 , в розрізі зазначених вище норм українського та міжнародного права, слід звернути на те, що ОСОБА_10 жодним чином не перешкоджав та не перешкоджає проведенню судового та досудового слідства. В той же час сторона обвинувачення вже 5 років поспіль не може надати суду достатніх та переконливих доказів, щодо його винуватості в інкримінуємих йому кримінальних правопорушеннях. З моменту обрання запобіжного заходу ОСОБА_10 сплинув значний час, але регулярно, прокуратурою подаються клопотання про продовження строку тримання під вартою, які дублюються в кожному наступному. При цьому прокурором формально в клопотаннях зазначаються ризики передбачені ст.177 КПК України, але жодного допустимого в розумінні ст.84 КПК України доказу наявності таких ризиків прокурор не надає (не надає він і не допустимих доказів, лише зазначає особисті припущення, щодо наявності ризиків). Наголошує, що станом на поточну дату ОСОБА_10 вважається не винуватим в розумінні діючого законодавства України та міжнародного права, а тому утримання його під вартою є грубим порушенням Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та кримінального процесуального кодексу України. Станом на поточну дату, відсутні будь-які фактори вважати, що ОСОБА_10 буде уникати від судового слідства, впливати на свідків чи знищувати докази, останні перебувають у сторони обвинувачення, і будь якого доступу до них ОСОБА_10 не має. Зауважує, що у відношенні інших обвинувачених по даному кримінальному провадженню, прокурором також вказувалось на наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, тим не менше, судом було змінено запобіжні заходи обвинуваченим, які тим не менш являються в судові засідання, максимально сприяють проведенню судового слідства, виконують покладені на них судом обов`язки, хоча прокурор запевняв, щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою. Звертає увагу суду на те, що з 12 березня 2020 року на всій території України введено карантин на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОУШ-19". ОСОБА_10 має постійне місце проживання, проживає разом з матір`ю похилого віку - ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (81 рік), яка, враховуючи вік та стан здоров`я, потребує постійного піклування (висновок МСЕК від 02.10.2015 року) та допомоги, інших близьких родичів окрім сина вона не має. Люди похилого віку, до яких належить і мати обвинуваченого є в групі ризику. Самоізоляція та перебування в будинку найкращий варіант профілактики для людей похилого віку, особливо тих, в яких є хронічні захворювання, але без допомоги сина вона не зможе бути в постійній самоізоляції, що ставить під загрозу її життя. Крім того, як зазначалось вище ОСОБА_10 тривалий час перебуває під вартою (з урахуванням ст.72 КПК України, майже відбув нижню межу можливого покарання не будучи визнаним винуватим). У разі поширення вірусу в умовах СІЗО, є дуже сумнівним факт надання відповідної медичної допомоги, який відповідно до інформації, яка офіційно надається та оприлюднена МОЗ України, в силу свого віку - 49 років, також знаходиться в групі ризику інфікування. Перебуваючи на запобіжному заході у вигляді застави ОСОБА_10 зможе вести соціальний образ життя, працювати, з метою забезпечення побутових потреб матері. На користь звільнення ОСОБА_10 свідчать наявність постійного місця проживання, усталений спосіб життя, наявність матері похилого віку, яку необхідно утримувати, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (Справа Європейського суду з прав людини "Пунцельт проти Чехії"). Відповідно до наданих суду документів (довідка МСЕК, письмові пояснення свідків, отримані в порядку ст.20 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") підтверджується, що ОСОБА_10 є єдиною особою, яка може надавати матеріальну допомогу його матері, яка потребує сторонньої допомоги в силу свого похилого віку та стану здоров`я. Крім того в матеріалах судової справи наявні докази того, що за скаргою ОСОБА_10 , щодо його незаконного тримання під вартою відкрито провадження ЄСПЛ. Станом на поточну дату, заяву було надіслано уряду України без запиту на зауваження (правило 54, пункт 2 (б) Регламенту Європейського з прав людини). Прийняття зазначеної скарги ОСОБА_10 . Європейським судом з прав людини, свідчить про те, що попередньо ЄСПЛ вбачає порушення прав та свобод ОСОБА_10 урядом України. Крім того на поточну дату, судом було досліджено значну частину письмових доказів наявних у кримінальному провадженні, жоден з яких жодним чином не вказує на причетність ОСОБА_10 до інкримінуємого йому кримінального правопорушення. Навпаки, письмові докази які надає сторона обвинувачення отриманні з грубим порушенням вимог КПК України та не несуть в собі якихось фактичних даних, які - б стосувались ОСОБА_10 .. Станом на поточну дату стороною обвинувачення, під час долучення до матеріалів справи не додано жодного безсумнівного доказу, щодо причетності ОСОБА_10 до скоєння останнім інкримінуємих останньому злочинів. Усі додані до матеріалів кримінальної судової справи письмові докази викликають сумніви. Те що суд має намір аналізувати їх в нарадчій кімнаті не надає права державі, в особі суду, постійно продовжувати запобіжний захід ОСОБА_10 без наявності підтвердження ризиків передбачених КПК. Також необхідно прийняти до уваги те, що в рамках кримінального провадження № 0002506 від 04.08.2017 року (відкритого за тим же фактом вбивства ОСОБА_20 ), де ОСОБА_10 "вручено" підозру у скоєнні злочину передбаченого ст.255 КК України, сторона обвинувачення також зверталась до Печерського районного суду м. Київ з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави, на підставі доказів, на які посилаються прокурори та які наявні в матеріалах кримінального провадження № 0000090 від 04.04.2014 року, яке розглядається в Городищенському районному суду Черкаської області. Тим не менше, відповідною ухвалою Печерського районного суду (додаю витяг з реєстру судових рішень), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного суду, було визнано, що підозра, у причетності ОСОБА_10 до скоєння злочину проти ОСОБА_20 не є достатньо обґрунтованою доказами, наявними в кримінальному провадженні № 0000090 від 04.04.2014 року.

Обвинувачений ОСОБА_10 заперечив, щодо клопотання прокурора підтримавши думку свого захисника, вказуючи, що по перерахунку перебуває у ізоляторі вже десять з половиною років. Нікуди бігти не збирається. Просить змінити запобіжний захід, задовольнити клопотання захисника, який в разі вирішення питання про заставу внесе її. Офіційно не працював. Має змогу себе забезпечити фінансово.

Судовий розгляд кримінального провадження № 0000090 від 04 квітня 2014 року, на даний час, не завершений, у зв`язку з чим, та з огляду на норми КПК України, виникла необхідність розгляду клопотань щодо дії запобіжного заходу (доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який) у відповідності до положень ст.331 КПК України.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши доводи клопотань щодо дії (продовження, зміни) запобіжного заходу, колегія суддів, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів на досудовому розслідуванні, визначає, що причетність ОСОБА_10 до вчинення кримінальних правопорушень (злочинів) за ч.3 ст.146, п.п. 3, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.15, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, є вірогідною, достатньою для застосування щодо обвинуваченого обмежувального заходу, та при прийнятті рішення ураховуючи норми ст. ст. 177, 183, 194, 199, 201, 203, 331, практику Європейського суду з прав людини, приходить до таких висновків.

Суд, до спливу продовженого строку зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу і в компетенції суду, згідно ч.1 цієї ж статті, за клопотанням учасників судового провадження обрати, змінити, чи скасувати запобіжний захід щодо обвинувачених (ч.3 ст. 331 КПК України).

Згідно ухвали колегії суддів Городищенського районного суду Черкаської області від 13.08.2020 року, обвинуваченому ОСОБА_10 було продовжено обраний запобіжний захід на 60 днів, до 12.10.2020 року.

Станом на 08.10.2020 року судовий розгляд у кримінальному провадженні триває і виникла необхідність щодо вирішення питання про продовження чи зміну обраного виду запобіжного заходу, оскільки судовий розгляд кримінального провадження не можливо завершити до дії ухвали суду з об`єктивних причин, в тому числі, з урахуванням визначеного обсягу доказів, що підлягають дослідженню, порядку їх дослідження.

Тримання під вартою, за нормами ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України.

Колегія суддів, при прийнятті рішення, доцільності продовження обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 , зміни запобіжного заходу на більш м`який, бере до уваги, що запобіжний захід може бути змінений, якщо суттєво змінилися обставини, які були взяті до уваги при обранні запобіжного заходу, або ж виникли нові обставини після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу про які не було відомо на час прийняття рішення.

Підстави, на які посилається сторона захисту, щодо можливості зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 , не доводять підстав для обрання інших більш м`яких запобіжних заходів. Доводи, які наводить захисник ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_10 вже є оцінені судом, та обґрунтовані у змісті попередніх ухвал колегії суддів Городищенського районного суду Черкаської області, за результатами розгляду клопотань щодо дії (продовження, зміни) запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 та відсутні нові доводи сторони захисту, як того вимагає Закон.

Прокурором, на думку колегії суддів, доведено, що ризики, які існували та передбачені ст.177 КПК України на час продовження дії запобіжного заходу 13.08.2020 року, та на даний час, не зменшились.

Підставою продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, є наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи обсяг обвинувачення, ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_10 , у разі визнання останнього винуватим у кримінальних правопорушеннях, колегія суддів, приходить до думки, що є достатні підстави вважати, що останній, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" від 26.07.2001 "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування". Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства. Оскільки на цей час ОСОБА_10 продовжує обвинувачуватися у вчиненні злочинів, в тому числі, тяжкого злочину, особливо тяжкого злочину, враховуючи те, що на цей час продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, на який вказує прокурор, продовження застосування обвинуваченому тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практикою ЄСПЛ, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п.79 Рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011, а також в рішеннях ЄСПЛ у справах "Летельє проти Франції", "Лабіта проти Італії". Для відмови в звільненні особи з-під варти, обвинуваченого ОСОБА_10 , також слід враховувати і ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ у справі "Вемгофф проти Німеччини" від 27.06.1968), оскільки він, володіючи відомостями щодо осіб потерпілих, свідків, які ще не допитані, може вплинути на них з метою схилення до зміни показів та відмови від показів взагалі, що вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України. Ці ж обставини вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів обвинуваченому ОСОБА_10 ..

У відповідності до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи п.3 ст.9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16 грудня 1966 року, ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, ст.6 Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй у відношенні заходів, не пов`язаних з триманням під вартою (Токійські правила), прийнятих Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1990 року, Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 65 (11) від 9 квітня 1965 року "Взяття під варту" та Рекомендації 80 (11) від 27 червня 1980 року "Про взяття під варту до суду", колегія суддів, не вбачає правових підстав для визначення розміру застави, так як один із інкримінованих обвинуваченому злочинів спричинив загибель людини.

З метою запобіганню можливості перешкодити інтересам правосуддя, колегія суддів, приходить до висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти існуючим ризикам, та продовження до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за обставин цієї справи, серйозності висунутої проти нього підозри (обвинувачення), з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не буде надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 176, 177, 178, 179, 181, 194, 199, 201, 331, 350, 369, 372, 376, 392 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави на 60 діб, задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українцю, громадянину України, строк тримання під вартою, без можливості внесення застави, строком на 60 діб, до 06.12.2020 року, включно, з утриманням в Державній установі "Черкаський слідчий ізолятор".
У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, відмовити.
Обвинуваченого ОСОБА_10 ознайомити під розпис з ухвалою суду.

Копію ухвали суду вручити захиснику (адвокату) ОСОБА_9 та прокурору Черкаської обласної прокуратури.

Про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою повідомити родичів ОСОБА_10 ( ОСОБА_19 ).
Копію ухвали суду, на виконання, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, ДУ "Черкаський слідчий ізолятор".
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з моменту вручення її копії до Черкаського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлений 13.10.2020 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_2 (з окремою думкою)