Провадження 11-кп/824/2476/2020 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченої ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_11 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 07 квітня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_11 , -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 07 квітня 2020 року ОСОБА_11 , обвинуваченій у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 05.06.2020 року включно із визначенням застави у розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Своє рішення суддя місцевого суду обґрунтував наявністю ризиків, передбачених п. 1 та п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу та на час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою не припинили свого існування.
Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу указавши на її незаконність та необґрунтованість. В обґрунтування доводів скарги указала на те, що наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, якими прокурор обґрунтовував необхідність продовження запобіжного заходу є надуманими та не підтверджуються будь-якими доказами. Вважала, що прокурором не було наведено жодних аргументованих доводів і не надано будь-яких неспростовних та переконливих доказів того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний забезпечити її належну процесуальну поведінку та не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України. Просила ухвалу скасувати та обрати щодо неї запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В поданих запереченнях на апеляційну скаргу, представник потерпілих адвокат ОСОБА_9 вказав на необґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_11 . Вважав її доводи необґрунтованими та такими, які не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без зміни.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, підтвердили доводи цієї скарги і просили її задовольнити;
представника потерпілої, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги;
прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, вважав її доводи необґрунтованими та просив залишити її без задоволення, а ухвалу без зміни;
вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Як вбачається із апеляційної скарги, обвинуваченою порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали із ухваленням нової ухвали про застосування щодо неї запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала судом першої інстанції була винесена 07.04.2020 року, строк тримання обвинуваченої був визначений до 05.06.2020 року. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 07.04.2020 року про продовження строку тримання ОСОБА_12 під вартою фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.
Необхідність продовження строку тримання обвинуваченої під вартою, суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у одним із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст. 177, ч.1 ст. 194, ч.1 ст.196, ч.3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КУпАП, можливо лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог ОСОБА_11 в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. Цією нормою закону не передбачено можливості встановлення будь-яких фактів, констатації порушень закону, тощо без прийняття апеляційним судом свого рішення щодо рішення суду першої інстанції. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтом у апеляційній скарзі.
Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.
Із урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_11 , а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу ОСОБА_11 без задоволення, а зазначену ухвалу без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 07 квітня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_11 залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

________________ ___________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4