Кримінальне провадження № 194/497/20
Номер провадження 1-кп/194/119/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2020 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 квітня 2020 року за № 0000159 у відношенні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з професійною технічною освітою, не одруженого, на утриманні нікого не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25 липня 2007 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 190, ст.ст. 70, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 01 квітня 2008 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільненого з місця позбавлення волі 08 лютого 2011 року умовно- достроково на 1 рік 9 місяців;

- 12 січня 2012 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст.ст. 69, 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Звільненого з місця позбавлення волі 05 червня 2014 року умовно-достроково на 7 місяців 10 днів;

- 26 травня 2017 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст.ст. 69, 70, 71, 72 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився з місця позбавлення волі 02 січня 2020 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 23 квітня 2020 року о 15:52 год., знаходячись в приміщенні магазину «Єва» № 163, розташованого по вул. Пушкіна № 6 в м. Тернівка Дніпропетровської області, по раптово виниклому злочинному умислу, спрямованому на незаконне збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи ціль незаконного збагачення, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з полиці вітрини, умисно, таємно, повторно викрав чуже майно, що належить ТОВ «РУШ», а саме: туалетну воду марки «Versace Man Eau Fraiche», об`ємом 100 мл., вартістю 1097 гривень 75 копійок. Туалетну воду сховав в ліву кишеню кофти, одягненої на ньому, та продовжуючи зберігати викрадене майно, не розрахувавшись за нього пройшов повз каси та вийшов з магазину.

ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу умисно таємно, повторно викрав майно ТОВ «РУШ» на загальну суму 1097,75 грн.

В судове засідання представник потерпілого ТОВ «РУШ», не з`явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив кримінальне провадження розглянути без його участі.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив у судовому засіданні, що дійсно, 23 квітня 2020 року о 15:52 год., в приміщенні магазину «Єва» № 163 в м. Тернівка з полиці вітрини викрав туалетну воду. З назвою туалетної води, її об`ємом та вартістю погоджується. Шкоду відшкодував повністю добровільно. Наполягав на застосуванні ч. 3 ст. 349 КПК України.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення, правильно розуміє обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 скоїв нетяжкий злочин.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він громадянин України, раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, мешкає з батьками, не працює.

З досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_4 , підготовленої 02 червня 2020 року Павлоградським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України, встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий. Рівень впливу історії правопорушень на протиправну поведінку оцінюється як дуже високий. Протягом 2020 року до адміністративної відповідальності не притягався, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, не одружений. За місцем мешкання характеризується посередньо, мешкає з батьками. Фактором, який підвищує ризик вчинення повторного правопорушення, є відсутність офіційного місця роботи. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення високий, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі може ставити небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд дійшов висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує положення ст. 69-1 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , те що він вину свою визнав повністю, щиро кається, заподіяну матеріальну шкоду відшкодував повністю, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, також враховуючи, те що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, не працює, дане кримінальне провадження вчинив через нетривалий час після звільнення від відбуття покарання за попереднім вироком, також враховуючи висновки досудової доповіді, відповідно до якої ОСОБА_4 не взяв участь у її складанні, в установах виконання покарань у виді позбавлення волі провів майже 8 років 7 місяців, факторами підвищення ризику вчинення ним повторного правопорушення є відсутність офіційного місця роботи, а ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб високий, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за пред`явленим обвинуваченням в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту. До того ж матеріали кримінального провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали відбуття обвинуваченим покарання в місцях позбавлення волі та обвинуваченим ОСОБА_4 в судовому засіданні не доведені.

Таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Клопотання щодо запобіжних заходів не надходило.
Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання при виконанні вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , р/р КБ «ПриватБанк»: НОМЕР_3 в рахунок відшкодування процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи № 1709/20 від 27 квітня 2020 року, грошові кошти у розмірі 320 (триста двадцять) грн.
Речові докази по кримінальному провадженню:

- DVD-диск з відео з камер відеоспостереження, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1