Провадження №11-кп/4820/46/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа № 676/5478/18 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.296 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000961 від 13.06.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 23 травня 2019 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, приватного підприємця, на підставі ст. 89 КК України не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю, що в його діянні є склад інкримінованого кримінального правопорушення.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_8 обвинувачували у тому, що він 12 червня 2018 року о 23 годині 30 хвилин в АДРЕСА_3 , у присутності сторонніх осіб, умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося винятковим цинізмом, проявляючи безсоромність, оголився сам, приспустивши штани, та оголив ОСОБА_10 , демонструючи сідниці та статеві органи, як свої, так і її, після чого у вказаній кімнаті вчинив на очах присутніх ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та неповнолітнього ОСОБА_14 насильницький статевий акт із ОСОБА_10 , що є відверто зневажливим, зухвалим ставленням до загальноприйнятих норм моралі та етики. Викладене кваліфіковано стороною обвинувачення як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось винятковим цинізмом (хуліганство), тобто ОСОБА_8 обвинувачували за ч.1 ст.296 КК України.

Виправдовуючи ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, місцевий суд виходив із того, що обставини, які підлягають доказуванню, прокурором не доведені і не встановлені дослідженими судом доказами, а обвинувачення ОСОБА_8 висунуте поза межами та із порушенням строків досудового розслідування, без дотримання встановленої законом процедури.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Свої вимоги аргументує тим, що суд у вироку не зазначив частину показань, які надала ОСОБА_10 в судовому засіданні, а саме про те, що вона підтвердила факт статевого акту між нею та ОСОБА_8 , який відбувся у присутності ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та неповнолітнього ОСОБА_14 , про обставини якого вона детально вказала під час слідчого експерименту.

Наголошує, що свідок ОСОБА_12 є колишньою дружиною обвинуваченого, вони мають спільну дитину, а свідок ОСОБА_15 є рідним племінником обвинуваченого, а тому їхні показання суд повинен був оцінити критично.

Зазначає, що показання свідка ОСОБА_11 у суді надані під впливом сторони захисту та не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, оскільки останній звертався із заявою до поліції про вчинення щодо нього ОСОБА_8 неправомірних дій, які виразилися у його побитті, та повідомляв про насильницький статевий акт обвинуваченого з ОСОБА_10 .

Звертає увагу, що публічність місця вчинення злочину не є обов`язковою ознакою хуліганства, а тому воно може бути вчинено у квартирі.

Зазначає, що ОСОБА_11 надав добровільну згоду на проведення огляду місця події у його житлі, що підтверджується його письмовою заявою та заявою про вчинення злочину відносно нього, а тому висновок суду про те, що огляд житла проведений з порушеннями вимог ст.ст.236, 237 КПК України, є безпідставним.

Вказує, що чинний КПК України на момент проведення досудового розслідування не містив вимог щодо обов`язкового долучення до матеріалів кримінального провадження медичних документів на підставі яких проводилось СМЕ.

Акцентує увагу, що всі учасники слідчих експериментів не заперечували правильність відображення на відеозаписах та в протоколах їх показань, достовірність їхніх підписів, що спростовує версію суду про недопустимість даних доказів з підстав їх неналежного оформлення.

Зазначає, що освідування ОСОБА_10 проведено на підставі постанови прокурора та за участі судово-медичного експерта і лікаря акушера-гінеколога ОСОБА_16 , тобто здійснене лікарем тієї ж статті та за згодою останньої.

Вважає, що висновок судово-медичного експерта №297 від 13.06.2018 року є належним та допустимим доказом, який повністю підтверджує інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення.

Стверджує, що строки досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчилися не 13.08.2018 року, як стверджував місцевий суд, а 19.08.2018 року, тому змінена підозра за ч.1 ст.296 КК України від 15.08.2018 року вручена ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування.

Наголошує про невідповідність висновків суду в тій частині, що станом на 19.08.2018 року процесуальний прокурор не мав повноважень для погодження підозри, так як жодних об`єктивних даних неналежності повноважень прокурора стороною захисту надано не було.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскаржуваного судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги сторони обвинувачення, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги з підстав наведених у ній, думку обвинуваченого та його захисника про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, повторно дослідивши під час апеляційного розгляду докази, надавши обвинуваченому останнє слово та право виступу в судових дебатах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що в діях обвинуваченого є склад інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно зі ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з положеннями ч.4 вказаної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. При цьому, як передбачає ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Ухвалюючи виправдувальний вирок, місцевий суд у судовому засіданні відповідно до вимог кримінального процесуального закону перевірив зібрані на досудовому слідстві докази винуватості виправданого, на які посилався орган досудового розслідування та, згідно зі ст.94 КПК України, оцінив їх з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, надав належну оцінку як окремим доказам, так і їх сукупності, навів детальний аналіз досліджених доказів.

Судом належним чином досліджено законність здобутих доказів та обґрунтовано визнано їх такими, що отримані з істотним порушенням кримінального процесуального закону.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що тягар доказування відповідно до КПК України покладений на прокурора, і саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого нею в даному кримінальному провадженні зроблено не було. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції зі свого боку забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні.

З огляду на викладене, доводи прокурора про неправильну оцінку доказів обвинувачення колегія суддів уважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогах закону.

Суд першої інстанції, дослідивши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку про здійснення досудового розслідування поза межами процесуальних строків, передбачених ст.219 КПК України.

Зокрема, із матеріалів провадження вбачається, що 13 червня 2018 року щодо ОСОБА_8 внесено відомості про вчинення ним злочинів передбачених ст.ст.125, 122, 152 КК України. Того ж дня за вказаними статтями йому оголошено підозру. 22 червня 2018 року провадження про приватне обвинувачення за ст.ст.125, 122, 152 КК України і провадження про публічне обвинувачення за ст.296 КК України щодо ОСОБА_8 об`єднані в одне кримінальне провадження.

Таким чином, згідно правил обчислення строків зазначених у ч.4 ст.115 та у ст.219 КПК України, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні ЄРДР №0000961 закінчився 13 серпня 2018 року. В той же час, змінена підозра за ст.296 КК України оголошена ОСОБА_8 15 серпня 2018 року.

При цьому, строки досудового розслідування прокурором не продовжувались, а повідомлення про завершення слідства виконано лише 16 серпня 2018 року.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи суду першої інстанції про висунення ОСОБА_8 обвинувачення без належного повідомлення про підозру, а саме без дотримання встановленої законодавством процедури, поза межами і з порушенням строків досудового розслідування.

Суд звертає увагу, що за загальним правилом слідчі (розшукові) дії, негласні слідчі (розшукові) дії можуть проводитися лише в розпочатому кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР, та не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування. Будь-які слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими (ч. 3 ст. 214, ч. 8 ст. 223, ст. 219 КПК).

Також суд під час розгляду кримінального провадження дійшов обґрунтованого висновку щодо визнання ряду письмових доказів, про дослідження яких прокурор заявляв клопотання, недопустимими, оскільки вони були зібрані у кримінальному провадженні №0000961, яке до 22 червня 2018 року розслідувалось лише за трьома злочинами (приватного обвинувачення), передбаченими ст.ст.125, 122, 152 КК України.

Зібрані у закритому провадженні докази прокурор використав у суді для доведення вини ОСОБА_8 за ч.1 ст.296 КК України. Тобто, прокурор використав докази у іншому провадженні, яке 18 червня 2018 року вніс до ЄРДР за №0000989 за ч.1 ст.296 КК України, а 22 червня 2018 року формально об`єднав з провадженням ЄРДР №0000961, присвоївши провадженню останній номер.

Таким чином, достовірних, достатніх і переконливих доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, не здобуто, а тому суд обґрунтовано його виправдав за даним обвинуваченням.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і ухвалити законний, обґрунтований вирок, при перевірці судового рішення щодо ОСОБА_8 в апеляційному порядку не виявлено, а відповідно і підстав для зміни чи скасування вироку суду щодо останнього не вбачається.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4