Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/328/20
Провадження № 1-кп/670/63/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000098 від 03.06.2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тунгозеро Лоухського району Карельської Республіки Російської Федерації, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців немає, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого: Хмельницьким міськрайонним судом 20.01.2009 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України на підставі ч. 1 ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, згідно ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 10.03.2009 року засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, вирок в частині засудження за ч. 2 ст. 309 та ч. 2 ст. 307 КК України скасовано, згідно ухвали Верховного Суду України від 02.02.2010 року вирок Хмельницького міськрайонного суду від 20.01.2009 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 10.03.2009 року змінено та на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання за ч. 1 ст. 185 КК України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 17.08.2011 року Віньковецьким районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців 1 день; 31.05.2012 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців 1 день; 24.09.2014 року Новоушицьким районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, звільнений після відбуття покарання 12.11.2015 року: 01.06.2017 року Віньковецьким районним судом за ст.ст. 185 ч.2, 71,72 КК України на 1 рік 1 місяць позбавлення волі. 10.01.2018 року звільнений по відбуттю строку покарання. 27.12.2018 року цим же судом за ч.2 ст.185 КК України до 2 р. обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік; 22.01.2020 року звільнений по закінченню іспитового строку; 29.04.2020 року Городоцькою місцевою прокуратурою направлено обвинувальний акт до Віньковецького районного суду за ч.3 ст. 185 КК України.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив повторне кримінальне правопорушення.

Так, 02 червня 2020 року близько 05.00 год. ОСОБА_4 з метою викрадення чужого майна, зайшов на неогороджену територію господарства ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 . Переслідуючи корисливі мотиви та ціль наживи, скориставшись відсутністю власника, умисно, таємно, повторно викрав алюмінієвий бідон, об`ємом 27 літрів вартістю 343 гривень та чотири алюмінієвих казани загальною вагою 6,4 кг вартістю 28 гривень за один кілограм на суму 179,2 гривень, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 , матеріального збитку на загальну суму 522,2 грн.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинені повторно, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним повністю. Погодився дати показання та повідомив обставини оговорені в обвинувальному акті. Зазначив, що визнає обсяг та зміст обвинувачення, протягом двох місяців відшкодує потерпілій завдані ним збитки. Казани та бідони висіли на палицях серед іншого посуду. Він заніс викрадений бідон і чотири казани до лісу і там побив казани та здав як металобрухт. Кошти використав на їжу та сигарети. Кається. Лікувався від алкоголізму, проживає з мамою, братом і невісткою.

Потерпіла ОСОБА_6 , показала, що виявила крадіжку бідона та чотирьох казанів. Викликала поліцію, які знайшли її майно у приймальнику металобрухту. Погодилась із тим, щоб обвинувачений повернув їй вартість майна. Територія, з якої той викрав казани не огороджується. Просила не карати суворо обвинуваченого.

Суд, допитавши обвинуваченого та потерпілу, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, встановивши, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумніву у добровільності його позиції. Обвинуваченому та учасникам процесу судом було роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд визнає доведеним, що інкриміноване діяння мало місце, містить склад кримінального правопорушення. Встановлено, що обвинувачений умисно, з корисливих спонукань, таємно заволодів чужим майном, повторно. Отже його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України. Він є особою винною у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню.
Його вина, окрім показань потерпілої, доводиться дослідженою в судовому засіданні постановою слідчого про долучення до справи в якості речових доказів бідона та лому алюмінію вагою 6.4 кг (а.п. 39, 40, 68), арешт з яких слід зняти (а.п. 46, 74) та в силу ст. 100 КПКУ повернути їх потерпілій.
Із аналізу показань обвинуваченого, показань потерпілої, досліджених речових доказів, доведено, що ОСОБА_4 02 червня 2020 року близько 05.00 год. на неогородженій території господарства ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю власника, умисно, таємно, повторно викрав алюмінієвий бідон об`ємом 27 літрів, вартістю 343 гривень та чотири алюмінієвих казани загальною вагою 6,4 кг вартістю 28 гривень за один кілограм на суму 179,2 гривень, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 , матеріального збитку на загальну суму 522,2 грн.
Повторність вчинення кримінального правопорушення підтверджується непогашеною в силу ст. 89 КК України судимістю ОСОБА_4 (а.с. 91, 102) за вироком ухваленим 01.06.2017 року Віньковецьким районним судом за ст.ст. 185 ч.2, ст. 71, 72 КК України на 1 рік 1 місяць позбавлення волі. 10.01.2018 року він був звільнений по відбуттю строку покарання, але засуджувався за сукупністю вироків. 08 лютого 2017 року він засуджувався за ч. 3 ст. 185 ККУ, яка відноситься до тяжких злочинів із строком погашення судимості 6 років в силу діючої із врахуванням змін ст. 89 КК України.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що кримінальне діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , що виразилось у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, мало місце і містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 винний у скоєнні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, відповідно зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості злочину, суд виходить із всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України, є не лише кара, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.

Так, обвинувачений у скоєному розкаявся, сприяв розкриттю злочину, повідомивши про його вчинення.

Шкода, заподіяна злочином, буде частково погашена шляхом повернення потерпілій викраденого майна.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За місцем проживання на території Карачієвецької сільської ради ОСОБА_7 характеризується як особа, яка неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності (а.п. 85, 86), але живе в сім`ї.

Згідно довідки Віньковецької ЦРЛ ОСОБА_4 на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, проте повідомив про залежність від алкоголю у зв`язку з чим проходив курс лікування.

Суд бере до уваги, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення ставати не бажає та в період непогашеної судимості повторно вчинив злочин середньої тяжкості, що свідчить про його антисоціальну спрямованість. Тому суд погоджується із позицією сторони захисту та обвинувачення про його ізоляцію від суспільства із обранням йому міри покарання у виді арешту.

За наведених обставин суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту, що передбачено нині діючою санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, що буде справедливим, необхідним і достатнім у даному конкретному випадку для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Водночас, враховуючи пом`якшуючі покарання обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, той факт, що ОСОБА_4 є особою молодого віку, його наміром відшкодувати збитки, його сімейний стан, беручи до уваги незначний розмір заподіяної майнової шкоди, позицію потерпілої, яка не бажає його суворо карати, суд вважає за можливе обмежитись ближчою до нижньої межі такої міри покарання, оговореної санкцією статті 185 ч.2 КК України. При цьому суд враховує приписи ст. 5 ч.1 КК України, застосовуючи зворотну дію закону, оскільки на момент вчинення крадіжки санкція ст. 185 КК України не передбачала таку міру покарання.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні становлять 653,80 грн. за проведену судову товарознавчу експертизу, які слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосувались та клопотань про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження від сторін до суду не надходило, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу. Арешт, накладений слідчим суддею на речові докази слід скасувати, повернувши їх потерпілій.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 370, ст. ст. 373-374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Речовий доказ: алюмінієвий бідон та лом алюмінію повернути потерпілій ОСОБА_6 , знявши з них арешт накладений ухвалою слідчого судді Віньковецького районного суду Хмельницької області від 10.06.2020 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на рахунок держави за проведену експертизу 653,80 грн. ( шістсот п`ятдесят три гривні) 80 коп.

Строк відбування арешту рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 .

Вирок суду може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Віньковецький районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1