справа № 208/5867/20
№ провадження 1-кс/208/1498/20
УХВАЛА
Іменем України

02 вересня 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області майора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області майора ОСОБА_4 погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, внесеного в ЄРДР за №001269 від 01.09.2020 року за ч.1 ст.121 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинська, українець, громадянин України, розлучений, має 2-х неповнолітніх дітей, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимий

встановив:
02.09.2020 року слідчий звернувся із даним клопотанням, яким просить застосувати у рамках кримінального провадження №0001269 від 01.09.2020 року за ч.1 ст.121 КК України у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, 31.08.2020 ОСОБА_6 протягом дня вживав спиртні напої на території міста Кам`янського та в квартирі АДРЕСА_2 , де також окрім нього знаходились його знайомі, серед яких був малознайомий ОСОБА_7 , 1984 р.н.

Після вживання спиртних напоїв, 01.09.2020 приблизно о 05.00 год. між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_2 , виникла сварка, під час якої у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в коридорі вищезазначеної квартири, взяв ніж та, утримуючи його в руці, умисно, протиправно наніс ним три удари ОСОБА_7 , заподіявши останньому відповідно довідки КЗ «ДМЛШМД» ДОР № 144 від 01.09.2020 проникаюче торакоабдомінальне поранення, поранення діафрагми, поранення правої легені, гемопневмоторакс, різану рану спини.

02.09.2020 року ОСОБА_6 пред`явлено підозру у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, як у скоєнні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю| потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події від 01.09.2020: протоколами огляду речей та предметів від 01.09.2020; речовими доказами, які вилучені під час складання протоколу у порядкуй ст. 208 КПК України, а саме одягом, який належить ОСОБА_6 та на якому| виявлено сліди буро-червоного кольору; речовими доказами, які вилучені під час огляду місця події: речовими доказами, які вилучені під час огляду речей та предметів; довідки КЗ «ДМЛШМД» ДОР № 144 від 01.09.2020 проникаючим торакоабдомінальне поранення, поранення діафрагми, поранення правої легенів гемопневмоторакс, різану рану спини.
Враховуючи ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного який з місця злочину зник, залишив потерпілого без надання медичної допомоги зачинив двері квартири де відбулася подія, розлучений, не працює, зловживає спиртними напоями, слідчий та прокурор вважають єдиним запобіжним заходом який забезпечить процесуальну поведінку підозрюваного тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , підтримала клопотання у повному обсязі, зазначив що підозра є обгрунтованою, а заявлені ризики підтверджуються зібраними матеріалами кримінального провадження та характеризуючими данними на підозрюваного. Просила обрати запобіжний захід тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , без застосування застави.

Слідчий СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 підтримала клопотання, пояснив, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин. Крім того, ОСОБА_6 офіційно не працює, доходу не має, не має постійного місця проживання, проживає разом із свідками події, знайом з потерпілим, а тому може вчинити інший злочин; враховуючи що ОСОБА_6 не працює не має стійких соціальних зв`язків, то може ухилитися від суду та слідства, з врахуванням того що раніше після скоєння злочину підозрюваний з місця події зник і був затриманий вже співробітниками поліції 01.09.2020 року, також враховуючи тяжкість покарання яке загрожує підозрюваному у разі доведення його вини та визнання його винуватим. А тому заявлені ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими, та єдиним можливим запобіжним заходом, який унеможливить підозрюваного продовжити свою злочинну діяльність та вчинити нові злочини, перешкодить впливу на свідків, та не дозволить ухилитися від органу досудового слідства, та суду, є тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 в ході розгляду зазначив, що він не оспорює фактичні дані зазначені у підозрі, також не оспорює кваліфікацію його дій. Але з клопотанням згоден частково так як вважає що домашній арешт є таким що забезпечить його процесуальну поведінку, так як зникати з міста він має потреби. В нього є двоє дітей, хоча і мешкають вони з матір`ю; він офіційно не працює, але підробляє заробітками.

Захисник ОСОБА_5 , враховуючи позицію підзахисного, вважав, що доцільним буде запобіжний захід більш м`який ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт, так як ОСОБА_6 має житло, працює і може себе утримувати.

Вислухавши сторони, дослідив клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено судом, 02.09.2020 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч.1 ст.121 КК України.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, прокурор та слідчий підтримуючи клопотання посилаються на підтвердження обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_6 у вчиненні ч.1 ст.121 КК України, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, які вказують на обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_6 у вчиненні ч.1 ст.121 КК України.
Підозра обґрунтовується наступними доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю| потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події від 01.09.2020: протоколами огляду речей та предметів від 01.09.2020; речовими доказами, які вилучені під час складання протоколу у порядкуй ст. 208 КПК України, а саме одягом, який належить ОСОБА_6 та на якому| виявлено сліди буро-червоного кольору; речовими доказами, які вилучені під час огляду місця події: речовими доказами, які вилучені під час огляду речей та предметів; довідки КЗ «ДМЛШМД» ДОР № 144 від 01.09.2020 проникаючим торакоабдомінальне поранення, поранення діафрагми, поранення правої легенів гемопневмоторакс, різану рану спини.
Також під час розгляду клопотання, підозрюваний не оспорював фактичні дані події викладені у підозрі.

Фактичні данні щодо обставин що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

При прийнятті рішення щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу, слідчим суддею враховується як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному як позбавлення волі на строк до трьох років.

А тому, дослідивши матеріали кримінального провадження, підтверджені ризики передбачені ст.177 КПК України.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У рішенні ЄСПЛ «Москаленко проти України», п. 36, зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду, однак сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.
Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» визначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Водночас, ЄСПЛ у рішеннях від 29.09.2011 у справі «Третьяков проти України», від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» зазначив, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування меш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про наявність заявлених ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлено що підозрюваний ОСОБА_6 є особою раніше не засудженою, але підозрюється у скоєні тяжкого злочину, не має офіційного доходу, осіб які б утримували його, а тому враховуючи тяжкість можливого покарання можливо ухилення підозрюваного від суду та слідства, з врахуванням також того, що після події ОСОБА_6 зачинив двері квартири місця події, де залишився потерпілий з отриманими пораненнями, не надавши допомоги потерпілому з місця зник, та був затриманий співробітниками поліції; що підозрюваний знайомий зі свідками та потерпілим в межах даного кримінального провадження, а тому наявний ризик можливого впливу на потерпілого та свідків з метою уникнення від кримінальної відповідальності; та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо позиції захисту про можливість обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, то зазначена позиція не нівелює заявлені ризики та не має обґрунтувань, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі вище зазначеного, оцінивши в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Слідчий суддя вважає, що з врахуванням обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованої підозрою за ч. 1 ст. 121 КК України, так як особа підозрюється у вчинені тяжкого злочину, а тому не вбачається можливим застосування застави.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст.176-179, 184, 186, 193, 194, 196, 207, 211 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 діб, строком по 29.10.2020 року, включно.

Врахувати що час затримання ОСОБА_6 , в порядку ст. 208 КПК України, є 01.09.2020 року об 16.30 годині.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1