Справа № 357/7437/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фурси Білоцерківського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
УСТАНОВИВ:
7 червня 2020 року приблизно о 12 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту по вул. Фастівська, 23 в м. Біла Церква Київської області, незаконно придбав, а саме знайшов поліетиленовий прозорий пакет, в якому знаходилася скляна баночка та два медичних ін`єкційних шприци з вмістом прозорої рідини, яка містить в собі наркотичний засіб метадон (фенадон), які поклав за пояс джинсових штанів та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту. Після цього сів на маршрутне таксі №1 та приїхав до залізничного переїзду по вул. Сквирське шосе на виїзді з м. Біла Церква Київської області.
Цього ж дня, в період часу з 16 год. 30 хв. до 16 год. 35 хв. працівниками Білоцерківського відділу поліції, під час огляду місця події земельної ділянки по АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено два медичних шприци і скляну баночку з вмістом прозорих рідин, які належать ОСОБА_4 та містять в собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) загальною масою 0,0787 г., який ОСОБА_4 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних речовин та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав, перевіз та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта № 11-2/3694 від 15 липня 2020 року, надані на дослідження безбарвні прозорі рідини, які вилучені у ОСОБА_4 , містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Загальна маса метадону (фенадон) становить 0,0787 г.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив, що 7 червня 2020 року, приблизно о 12 год., на зупинці громадського транспорту по вул. Фастівська, 23 в м. Біла Церква знайшов пакет в якому знаходилася скляна баночка та два медичних ін`єкційних шприци з наркотичним засобом метадон, які поклав за пояс джинсових штанів, зберігав при собі та перевіз для власного вживання без мети збуту. В подальшому, в цей же день, був зупинений працівниками поліції і добровільно видав, а саме поклав на землю два медичних шприца та скляну баночку, в яких знаходився метадон.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичного засобу без мети збуту, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України згідно із якою особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального проступку у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, дані про особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, оскільки попередня його судимість погашена, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних сержантів і солдат запасу в Білоцерківському ОМВК.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриття кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини.

Вирішуючи питання про призначення менш суворого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, суд зазначає, що наряду з іншими видами покарань, вказаною нормою закону передбачено також штраф. Разом із тим, призначаючи покарання у виді штрафу і визначаючи його розмір, суди мають враховувати майновий стан обвинуваченого. Майновий стан винного є поняттям оціночним. Для оцінки майнового стану винного слід, зокрема, враховувати розмір заробітної плати, пенсії чи стипендії такої особи; грошових доходів від підприємницької чи іншої законної діяльності; доходів у вигляді відсотків за банківськими вкладами; доходів від цінних паперів; нерухомого та іншого майна. Оскільки, обвинувачений офіційно не працює, постійного джерела доходів не має, а тому, в даному конкретному випадку, до нього, на думку суду, не може бути застосований такий вид покарання як штраф.

Що стосується, такого виду покарання, як виправні роботи, який передбачений санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, то в даному випадку, він не підлягає застосуванню, оскільки обвинувачений не працює, а вказаний вид покарання повинен відбуватися за місцем роботи засудженого.

При призначенні покарання суд також виходить з положень ч. 3 ст. 5 КК України відповідно до якої Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Враховуючи, що санкція ч. 1 ст. 309 КК України в редакції Закону від 22.11.2018 року передбачає покарання у виді обмеження волі строком до п`яти років, суд при призначенні покарання застосовує санкцію ч. 1 ст. 309 КК України в редакції Закону від 15.04.2008 року, яка діяла на момент вчинення злочину, та передбачає більш м`яке покарання у виді обмеження волі строком до трьох років.

З огляду на викладене, враховуючи, що до ОСОБА_4 не можуть бути застосовані менш суворі види покарання, передбачені санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових злочинів, йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді обмеження волі, який передбачено в санкціях статті 309 КК України, як в редакції Закону від 15.04.2008 року так і в редакції Закону від 22.11.2018 року, зі звільненням від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку, оскільки вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства в умовах контролю за його поведінкою уповноваженим органом з питань пробації.

На думку суду, призначене покарання та звільнення від його відбування, буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів і не буде становити особистий надмірний тягар для особи.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави в розмірі 1307,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст. 309 КК України в редакції Закону від 15.04.2008 року у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в розмірі 1307 (одна тисяча триста сім) грн. 60 коп.

Речові докази у справі: наркотичний засіб метадон (фенадон) масою 0,0787 г., що знаходиться у спецпакеті №5245068 та зберігається в камері схову речових доказів Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1