Справа № 182/5467/20
Провадження № 1-в/0182/186/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2020 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі подання начальника Нікопольського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про приведення вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2020 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII у частині вирішення питання про зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської обл., громадянина України, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , не працює, із середньою освітою, не одружений,

за участю:

прокурора ОСОБА_5

представника органу пробації ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2020 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло подання начальника Нікопольського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про приведення вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2020 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII (далі по тексту - Закон) у частині вирішення питання про зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник органу пробації ОСОБА_6 подання підтримала за викладених у ньому обставин і підстав та просила задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 подання підтримала, вважає за необхідне привести вирок у відповідність до Закону.

Засуджений ОСОБА_4 , будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду подання, в судове засідання не з`явився. Заяв про відкладення судового розгляду не надав.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Суд, вислухавши представника органу пробації та думку прокурора, вважає, що подання підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України і призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк терміном 3 (три) роки. На підставі п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_4 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. На підставі п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покладено обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вирок набув законної сили 22.04.2020.

За цим вироком ОСОБА_4 з 18.08.2020 перебуває на обліку в Нікопольському міськрайонному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10, 11, 13, 13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, який набув чинності 1 липня 2020 року, внесено зміни, зокрема до ч. 2 ст. 309 КК України. Відповідальність передбачена ч. 2 ст. 309 КК України в новій редакції закону настає у разі вчиненні особою дій передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, якщо вони вчиненні за попередньою змовою групою осіб, чи протягом року після засудження за цією статтею, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.

Отже, Законом № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року в ч. 2 ст. 309 КК України, скасована така кваліфікуюча ознака, як вчиненні дій передбачених ч. 1 ст. 309 КК України «особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 КК України».

І замість повторності передбачена нова кваліфікуюча ознака, а саме для кваліфікацій дій засудженого за ч. 2 ст. 309 КК України визначено як «вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України протягом року після засудження за цією статтею». Отже кваліфікуюча ознака з повторності змінена на спеціальну повторність.

Із змісту вироку від 19.03.2020 Самарського районного суду м. Дніпропетровська, яким засуджений ОСОБА_4 , вбачається, що попереднім вироком він визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, але новий злочин вчинено в період, що перевищує один рік.

Крім того, Законом № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року внесено зміни і до ч. 1 ст. 309 КК України. Так, в редакції Закону, що діяла до 01 липня 2020 року, в ч. 1 ст. 309 КК України зазначено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк, а в редакції закону, що діє після 1 липня 2020 року в ч. 1 ст. 309 КК України зазначено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Тобто санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, в редакції Закону до 01 липня 2020 року, було передбачено максимальний строк покарання у вигляді «обмеження волі» - три роки. При цьому санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, в новій чинній редакції, скасована такий вид покарання, як «позбавлення волі» та підвищена максимальна межа покарання у вигляді «обмеження волі» із трьох до п`яти років.

Тобто, вище вказаним законом частково пом`якшена (виключений вид покарання у вигляді позбавлення волі) та частково погіршена (збільшено, зокрема, строк обмеження волі) кримінальна відповідальність особи за скоєне кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного покарання.

Згідно ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2020 ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі вищевказаного Закону, суд вважає за необхідним в цій частині вирішити питання про зниження покарання. Максимальна межа, встановлена санкцією нового Закону у зв`язку із пом`якшенням призначеного покарання визначена у виді обмеження волі на строк до 5 років.

Але, виходячи з того, що при застосуванні ч. 3 ст. 74 КК України в частині зниження до максимальної межі покарання, встановленої санкцією ч. 1 ст. 309 КК України нового Закону, частково погіршується становище засудженого ОСОБА_4 (строк обмеження волі збільшено з трьох років до п`яти), суд з урахуванням вимог ст. 4, 5 КК України вважає, що необхідно визначити покарання в межах максимальної санкції ч. 1 ст. 309 КК України, в редакції, що була чинною на час скоєння кримінального правопорушення (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008), а саме 3 роки обмеження волі.

Можливість перекваліфікації дій засудженого прямо передбачена в перехідних положеннях КК України, які застосовувались щодо злочинів, які раніше кваліфікувались за правилами КК України 1960 року, зокрема п. п. 9 та 10 Прикінцевих та перехідних положень КК України 2001 року містять алгоритм і правила перекваліфікації дій засуджених, вироки щодо яких набрали законної сили в разі зміни кваліфікації дій засудженого новим законом, що пом`якшує покарання і за аналогією суд має право дотримуватись зазначених правил в цьому випадку.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки ОСОБА_4 було засуджено вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2020 та призначено покарання за ч. 2 ст. 309 КК України, в диспозиції якої скасована така кваліфікуюча ознака, як вчинення дій повторно, особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 КК України, а також санкцію якої було змінено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018, та враховуючи положення ч. 2 та ч. 3 ст. 74 КК України, суд вважає необхідним подання органу пробації задовольнити.

Керуючись ст.ст. 395, 537, 539 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Подання начальника Нікопольського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 - задовольнити.

Привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2020 року щодо ОСОБА_4 .

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

В іншій частині вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2020 стосовно ОСОБА_4 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів до Дніпровського апеляційного суду учасниками судового провадження з моменту її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1