Справа 372/919/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1334/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
« 21 » вересня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами : прокурора Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 26 листопада 2019 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пустовіти Миронівського району Київської області, українця, гр. України, з середньою технічною освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.01.2015р. Обухівським районним судом Київської області за ч.1 ст.126 КК України до штрафу 850 гривень;
07.04.2015р. ухвалою Обухівського районного суду Київської області покарання у виді штрафу замінено на 40 годин громадських робіт, -
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121; п.9 ч.2 ст.115 КК України та призначено покарання за ст.121 ч.1 КК України - 5 років позбавлення волі, за п.9 ч.2 ст. 115 КК України - 11 років позбавлення волі; на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання - 11 років позбавлення волі.
Зараховано ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 6.01.2016 р. по 26.11.2019 р. у відповідності до ст.72 ч.5 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кузьминці Барського району Вінницької області, українця, гр. України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , не маючого судимості в силу ст. 89 КК України;
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.136 КК України та призначено покарання 5 років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.
Згідно ст.76 КК України на ОСОБА_10 покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
За ч.1 ст. 396 КК України ОСОБА_10 виправдано.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
в с т а н о в и л а :
08.12.2015 р. близько 23 год., ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 , перебуваючи кожен в стані алкогольного сп`яніння, прийшли до куреня поблизу вулиці Загреблі в м. Обухові, Київської області, де тимчасово проживали ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Під час сварки з ОСОБА_14 , після того, як ОСОБА_15 висловився на захист Погрібного, Ремез, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_16 , діючи з прямим умислом, направленим на протиправне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, а також, передбачаючи та бажаючи настання особливо небезпечних наслідків, наніс обухом сокири, яку приніс з собою, один удар в область голови Кобахідзе, спричинивши останньому тілесні ушкодження у виді переломів кісток черепа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння та один удар в область грудної клітини ОСОБА_16 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у виді переломів ребер, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Усвідомлюючи наслідки своїх злочинних дій, Ремез, закінчивши наносити удари ОСОБА_16 та побачивши, що останній втратив свідомість, але все ще дихає, разом із ОСОБА_17 , затягли ОСОБА_16 до куреня після чого пішли в напрямку АЗС «SOCAR», що розташована по вул. Жовтневій, 47 а в м. Обухів.
Відійшовши від куреня, ОСОБА_18 та ОСОБА_17 зупинилися, після чого Ремез повернувся до куреня, а ОСОБА_10 залишився його чекати, не передбачаючи в подальшому наслідків у виді смерті потерпілого ОСОБА_13 .
Повернувшись до куреня, Ремез, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_16 , усвідомлюючи наслідки свого діяння, з метою приховати вчинений ним злочин - умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою запальнички підпалив горючий матеріал який був складений на верхню передню частину тулуба ОСОБА_16 , що призвело до пожежі в курені і настання смерті ОСОБА_15 внаслідок комбінованого отруєння оксидом вуглецю та етанолом.
Через деякий час, побачивши, що горить курінь, усвідомлюючи наслідки діянь ОСОБА_18 та розуміючи, що в палаючому курені лежить живий ОСОБА_15 з отриманими тяжкими тілесними ушкодженнями у виді переломів кісток черепа, діючи з прямим умислом, що виразився у формі бездіяльності, ОСОБА_17 не надав допомоги потерпілому ОСОБА_15 , який на той момент перебував в небезпечному для життя стані, хоча мав реальну можливість надати допомогу потерпілому, що спричинило смерть ОСОБА_15 внаслідок комбінованого отруєння оксидом вуглецю та етанолом.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 417 від 03.03.2016р. при дослідженні трупа Кобахідзе Іраклія виявлено переломи ребер зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм розладу здоров`я понад 21 день та переломи кісток склепіння та основи черепа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння; також виявлено кіптяву в дихальних шляхах, на язиці, в глотці з ознаками термічного опіку дихальних шляхів, термічні опіки шкіри 1 -2 ступеню - ознаки прижиттєвого знаходження у вогнищі пожежі, які виникли від дії термічного фактора; також виявлено посмертне обгорання та прогорання м`яких тканин на тілі; смерть ОСОБА_15 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок комбінованого отруєння оксидом вуглецю та етанолом.
В апеляційній скарзі прокурор просив вирок в частині виправдання ОСОБА_10 за ч.1 ст.396 КК України скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.396, ч.3 ст.136 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.396 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, за ч.3 ст.136 КК України призначити покарання у виді обмеження волі строком на 5 років, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 5 років обмеження волі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт послався на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, вважає, що суд безпідставно виправдав ОСОБА_17 за ч.1 ст.396 КК України, оскільки не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та не зазначив достатні підстави для виправдання ОСОБА_17 із зазначенням достатніх мотивів, з яких відкинув докази обвинувачення; вважає, що суд не надав належної оцінки протоколу проведення слідчого експерименту від 27.01.2016р., відеозапису проведення слідчого експерименту, протоколу огляду місця події від 08.12.2015р., висновку судово-медичної експертизи №28 від 04.03.2016р., протоколу проведення слідчого експерименту від 11.12.2015р. за участю свідка ОСОБА_12 , відеозапису до вказаного слідчого експерименту та безпосередньому допиту в судовому засіданні ОСОБА_10 .
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_9 просив вирок скасувати, справу направити на новий розгляд до суду І інстанції.
Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт послався на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження; вважає, що його вина у вчиненні злочинів не доведена, оскільки суд не врахував, що покази обвинуваченого ОСОБА_17 були не послідовними; судом не надано оцінки розбіжностям в його показах та показах свідка ОСОБА_12 , який вказував, що коли він ховався, то бачив як в сторону АЗС "SOKAR" пройшли дві людини і він в одному з них впізнав його, але чи бачив ОСОБА_14 як він повертався до куреню судом з`ясовано не було; також зазначив, що суд взяв до уваги покази свідка ОСОБА_19 , а покази свідка ОСОБА_20 відкинув, хоча покази останнього спростовують обвинувачення проти нього; суд не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_21 ; судом безпідставно відмовлено у проведенні додаткової експертизи щодо слідів на курці; відсутні докази того, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння; суд при призначенні покарання не врахував, що він має на утриманні неповнолітню дитину.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просив вирок щодо ОСОБА_9 скасувати, постановити новий вирок, яким ОСОБА_9 виправдати за інкриміновані злочини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відсутні докази, які підтверджують особу загиблого; протокол огляду місця події, складений з порушенням вимог ст.ст. 104, 105 КПК України і є недопустимим доказом; показання свідка ОСОБА_14 , які покладені в основу обвинувального вироку не є беззаперечним доказом, оскільки неодноразово змінювалися свідком.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора і заперечив проти задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 , пояснення адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_22 , які підтримали свої апеляційні скарги та залишили на розсуд суду доводи апеляційної скарги прокурора, пояснення захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_10 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора та підтримали апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 і обвинуваченого ОСОБА_22 , перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З вироку вбачається, що суд, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_22 та ОСОБА_10 , в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Перевіряючи доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення кримінально-процесуального закону, недоведеності вини ОСОБА_18 у вчиненні інкримінованих злочинів, апеляційний суд виходить з наступного.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_9 його вина у вчиненні вказаних злочинів підтверджується наявними в матеріалах провадження і перевірених в судовому засіданні наступними доказами: показаннями ОСОБА_10 в суді 1 інстанції, який хоча і частково їх змінював, але показав, що 8.12.2015р. після вживання разом з Ремезом алкогольних напоїв, пішли з ним до ОСОБА_14 віддати сокиру, під час їх знаходження в курені між ОСОБА_18 і ОСОБА_14 виник конфлікт і ОСОБА_14 втік, після чого у ОСОБА_18 був конфлікт з ОСОБА_16 під час якого Ремез вдарив ОСОБА_16 обухом сокири по голові від чого останній впав, а коли почав підніматися він( ОСОБА_17 ) бачив в руці ОСОБА_16 ніж на що він вдарив потерпілого кулаком в плече і вони з ОСОБА_18 пішли додому, чи повертався до куреня Ремез він не знає, але Ремез відходив від нього.
Під час апеляційного розгляду провадження ОСОБА_17 дав аналогічні показання показавши, що Ремез спочатку замахнувся сокирою на Погрібного, а коли той втік обухом сокири вдарив ОСОБА_16 в область лоба, а також ногами в область тулуба.
Також вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується: показаннями свідка ОСОБА_23 про те, що Ремез у курені хотів побити його, а потім вдарив обухом сокири в область голови ОСОБА_16 , який захистився за нього( ОСОБА_14 ); він( ОСОБА_14 ) втік і заховався у лісі, де його шукав Ремез, але не знайшов; він чув як Ремез сказав « немає тіла, немає діла» і повернувся разом з ОСОБА_17 до куреня, а через деякий час поблизу нього пройшли дві особи в одному з яких він по голосу впізнав ОСОБА_18 ; показаннями свідка ОСОБА_21 про те, що зі слів ОСОБА_14 під час огляду місця події, де він був понятим, йому відомо, що ОСОБА_14 бачив момент нанесення удару сокирою загиблому; показаннями потерпілого ОСОБА_24 про те, що в морзі він впізнав брата ОСОБА_25 по фігурі, тулубу, ногах; даними протоколу проведення слідчого експерименту від 27.01.2016 р. та відеозаписом до нього (т.2 а.с.78-82), згідно якого ОСОБА_10 в присутності захисника показав нанесення ОСОБА_9 удару ОСОБА_15 обухом сокири в область голови; висновком судово - медичної експертизи № 28 від 04.03.2016 р.(т.2 а.с.91) яким підтверджується, що виявлені у ОСОБА_15 тілесні ушкодження за механізмом утворення можуть відповідати показам, які надав ОСОБА_10 під час слідчого експерименту 27.01.2016 р.; даними протоколу проведення слідчого експерименту від 11.12.2015 р. та відеозаписом до нього (т.1 а.с.234-238) згідно якого свідок ОСОБА_12 показав на місці згорівшого куреня розташованого в лісовій посадці поблизу вулиці Загреблі в м. Обухові Київської області, що він бачив як ОСОБА_9 в курені спочатку вдарив його ногою, а потім вдарив ОСОБА_25 обухом сокири в область голови, він( ОСОБА_14 ) втік з куреня та сховався в лісі; його шукав ОСОБА_9 , але не знайшов; через деякий час він побачив, що горів курінь, але боявся вилізти з схованки та виліз після приїзду пожежників; даними протоколу огляду місця події від 8.12.2015 р. та ілюстрованою таблицею до нього ( т.1 а.с.213-226 ), згідно якого місцем вчинення злочину є згорівший курінь розташований в лісовій посадці поблизу вулиці Загреблі в м. Обухові Київської області де було виявлено обгорівший труп ОСОБА_15 і неподалік на столі сокиру з нашаруванням речовини бурого кольору; висновком судово - медичної експертизи № 417 від 03.03.2016 р.(т.1 а.с. 227-231) згідно якого при дослідженні трупа невідомої особи чоловічої статі, віком близько 25-30 років, впізнаної як ОСОБА_25 , 1981 р.н. виявлено переломи ребер зліва, переломи кісток склепіння та основи черепа, які мають ознаки прижиттєвих, а також виявлено кіптяву в дихальних шляхах, на язиці, в глотці з ознаками термічного опіку дихальних шляхів, термічні опіки шкіри 1 -2 ступеню - ознаки прижиттєвого знаходження у вогнищі пожежі, які виникли від дії термічного фактора; виявлене посмертне обгорання та прогорання м`яких тканин на тілі; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками до нього від 11.12.2015 р.(т.1 а.с. 232-233), згідно якого ОСОБА_26 впізнав по фото особу ОСОБА_25 ; даними протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 15.12.2015 р.( т.2 а.с. 14-15) згідно якого ОСОБА_26 впізнав ОСОБА_25 по зросту та оплавленому кросівку на лівій нозі; даними протоколу оглядувід 11.12.2015 р. та заявою ОСОБА_9 від 11.12.2015 р.( т.1 а.с. 242-245) згідно якого ОСОБА_9 дав дозвіл слідчому на проведення його особистого огляду під час якого було вилучено куртку ОСОБА_9 ; висновком молекулярно - генетичної експертизи №6-01/1151 від 08.02.2016 р. ( т.2 а.с.17-22) згідно якого на куртці ОСОБА_9 виявлено генетичні ознаки крові, які збігаються з генетичними ознаками (ДНК профіль) крові ОСОБА_15 і не збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_10 ; висновком молекулярно - генетичної експертизи №6-01/1152 від 10.02.2016р.(т.2 а.с.53-60) згідно якої на сокирі виявлено генетичні ознаки крові які збігаються з генетичними ознаками (ДНК профіль) крові ОСОБА_15 і не збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_10 , на рукоятці сокирі виявлено клітини генетичні ознаки яких збігаються з генетичними ознаками ( ДНК профіль) зразка слини ОСОБА_9 і не збігаються з генетичними ознаками зразка слини ОСОБА_10 ; актомпро пожежу від 8.12.2015 р.(т.2 а.с.12) згідно якого пожежу виявлено о 23 год.20 хв. і орієнтовний час виникнення пожежі 8.12.2015 р. в 23 год.03 хв.; звітом про причини виникнення пожежі ( т.2 а.с.13), згідно якого осередок пожежі знаходиться безпосередньо у будівлі для тимчасового проживання; висновком судової пожежно технічної експертизи від 11.03.2016 р. та ілюстрованою таблицею до нього(т.2 а.с.69-76), згідно яких осередок пожежі знаходиться у дерев`яній споруді в якій проживали безхатченки; причиною пожежі стало займання горючих матеріалів в результаті привнесення малокалорійного джерела запалення до горючого матеріалу який був складений на верхню передню частину тулуба ОСОБА_15 ; іншими наявними у провадженні доказами.
Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку обґрунтовано дійшовши висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння та за п.9 ч.2 ст.115 КК України, за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині вчиненого з метою приховати іншій злочин.
Доводи апеляційних скарг ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, на думку колегії суддів, є необгрунтованими.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду, суд 1 інстанції ретельно дослідив докази у даному кримінальному провадженні, надав їм належну оцінку і прийняв рішення, яке відповідає вимогам ст.370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення.
Посилання в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_18 та його захисника на недоведеність вини ОСОБА_18 у вчиненні вказаних злочинів, є безпідставними, оскільки спростовуються сукупністю зібраних у провадженні, зазначених у вироку і наведених вище доказів.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_18 про безпідставність покладення в основу вироку такого доказу, як показання ОСОБА_17 , які, на думку обвинуваченого є непослідовними - є необґрунтованими, оскільки показання вказаного свідка в частині нанесення потерпілому удару обухом сокири у голову саме Ремезом є послідовними і такими, що підтверджуються іншими доказами, зокрема, показаннями свідка ОСОБА_14 , які суд ретельно дослідив під час розгляду провадження.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_18 про те, що суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_27 , які спростовують обвинувачення проти нього, є надуманими, оскільки вказані показання судом наведені у вироку, ретельно перевірені, їм дана належна оцінка і ці не спростовують вину ОСОБА_18 у вчиненні злочинів.
Також є необґрунтованими і доводи апеляційних скарг про те, що суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_21 , оскільки суд допитавши вказаного свідка, навів його показання у вироку і дав їм належну оцінку. При цьому з показань вказаного свідка вбачається, що в його присутності під час огляду місця події ОСОБА_14 показав, що бачив нанесення удару сокирою загиблому.
Також є необґрунтованими доводи обвинуваченого, що суд не дав належної оцінки відсутності слідів крові на його куртці, оскільки вказані доводи спростовуються висновком молекулярно - генетичної експертизи №6-01/1151 від 08.02.2016 р. ( т.2 а.с.17-22) згідно якого на куртці ОСОБА_9 виявлено генетичні ознаки крові, які збігаються з генетичними ознаками (ДНК профіль) крові ОСОБА_15 і не збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_10 .
Є припущеннями і доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів, які підтверджують особу загиблого, оскільки спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_28 про те, що в морзі він впізнав брата ОСОБА_25 по фігурі, тулубу, ногах, а також даними протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 15.12.2015 р. згідно якого свідок ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_25 по зросту та оплавленому кросівку на лівій нозі.
Безпідставними є і доводи апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність доказів його перебування під час вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вони спростовуються показаннями ОСОБА_17 про спільне вживання алкогольних напоїв перед вчиненням злочинів, а протокол медичного огляду від 11.12.2015р. згідно якого Ремез не перебуває у стані алкогольного сп`яніння з врахуванням того, що злочини були вчинені 8.12.2015р., не може бути підтвердженням того, що під час злочинів Ремез не перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки з моменту вчинення злочинів до моменту огляду пройшов значний проміжок часу.
На думку апеляційного суду є необґрунтованими і доводи апеляційної скарги захисника про неналежність як доказу-протоколу огляду місця події, оскільки судом перевірялися вказані доводи і обґрунтовано не знайшли свого підтвердження.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного, на його думку, виправдання ОСОБА_10 за ч.1 ст.396 КК України, апеляційний визнає їх необґрунтованими виходячи з наступного.
Згідно обвинувального акту органами досудового розслідування ОСОБА_10 , крім іншого, обвинувачувався за ч.1 ст. 396 КК України у тому, що він08.12.2015 р. близько 23 год., будучи присутнім під час нанесення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння ОСОБА_25 , та підпалення ОСОБА_9 куреня, де тимчасово проживали ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , розташованого в лісовій посадці, поблизу вулиці Загреблі в м. Обухові, знаючи про те, що в момент підпалення куреня ОСОБА_9 , всередині перебував потерпілий, розуміючи наслідки дій ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи наслідки своїх діянь, приховав від працівників поліції вчинення ОСОБА_9 умисного особливо тяжкого злочину, маючи реальну змогу повідомити про це, а саме: не з`явився до Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, чи іншим чином не повідомив про особливо тяжкий умисний злочин, вчинений ОСОБА_9 08.12.2015 року.
На підтвердження винуватості ОСОБА_10 у вчиненні вказаного злочину, стороною обвинувачення надані наступні докази: протокол проведення слідчого експерименту від 27.01.2016 року; відеозапис проведення слідчого експерименту; протокол огляду місця події від 08.12.2015; висновок судово-медичної експертизи №28 від 04.03.2016; протокол проведення слідчого експерименту від 11.12.2015 року за участю свідка ОСОБА_12 ; відеозапис до вказаного слідчого експерименту.
Дослідивши і проаналізувавши зазначені докази суд дійшов висновку про те, що прокурором у судовому засіданні не надано доказів, які б довели винуватість ОСОБА_10 у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч.1 ст.396 КК України.
З таким висновком погоджується і колегія суддів.
Так, відповідно до ст.396 ч.1 КК України передбачена кримінальна відповідальність за заздалегідь не обіцяному приховуванні особливо тяжкого злочину.
Суд, виправдовуючи ОСОБА_10 за вказаною статтею дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в його діях складу даного злочину, оскільки у цьому кримінальному провадженні, згідного процесуального статусу він був спочатку підозрюваним, а потім обвинуваченим, а відповідно при повідомленні про злочин за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_17 фактично повинен був свідчити одночасно і проти себе про вчинений злочин по ст.136 ч.3 КК України, що суперечить положенням ст.42 ч.3 п.4 КПК України про право підозрюваного, обвинуваченого.
За таких обставин, рішення суду 1 інстанції про виправдання ОСОБА_10 у вчиненні заздалегідь не обіцяного приховування особливо тяжкого злочину за ч. 1 ст. 396 КК України, є законним і обґрунтованим.
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121; п.9 ч.2 ст.115 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 136 КК України та обґрунтовано виправдав ОСОБА_17 за ч.1 ст.396 КК України.
При призначенні покарання Ремезу суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, що впливають на покарання : відсутність обставин, що пом`якшують покарання, вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченого і призначив покарання, яке відповідає вимогам ст..ст.50,65 КК України і є домірним скоєному. Підстав для пом`якшення покарання Ремезу колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційні скарги прокурора Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_11 ,обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 26 листопада 2019 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного суду протягом 3 місяців з дня проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_9 в той же строк з дня отримання копії ухвали.
Судді __________________ __________________ ________________