У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000496 старшого слідчого відділу розслідування злочинів в сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, -
В С Т А Н О В И В :
Слідчий у кримінальному провадженні №0000496 - старший слідчий відділу розслідування злочинів в сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.
В обгрунтування вимог клопотання слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 19.11.2020 біля 13.58 годин перебуваючи на території, що знаходиться біля центрального входу Боздошського парку в місті Ужгороді, здійснив пропозицію ОСОБА_6 підшукати на території міста Ужгорода місцевих жителів виборців, для надання їм неправомірної вигоди за голосування під час проведення повторного голосування на місцевих виборах 22.11.2020 за одного із кандидатів на посаду міського голови міста Ужгорода, на що ОСОБА_6 діючи під контролем працівників правоохоронних органів погодився.

В подальшому в цей же день, біля 17.00 годин ОСОБА_6 перебуваючи на території, що знаходиться біля центрального входу Боздошського парку в місті Ужгороді повідомив ОСОБА_5 про те, що підшукав 24 х виборців мешканців міста Ужгорода, які можуть бути корисними для його кандидата.

Після того, 19.11.2020 приблизно о 18 годині 25 хвилин ОСОБА_5 перебуваючи на території, що знаходиться біля центрального входу Боздошського парку в місті Ужгороді, надав ОСОБА_6 неправомірну вигоду: грошові кошти в сумі 11 000 гривень за 24 виборців при безпосередній реалізації ними виборчого права за одного із кандидатів на посаду міського голови міста Ужгорода 22.11.2020 під час проведення повторного голосування на місцевих виборах до місцевих рад та сільських, селищних, міських голів, старост в Україні, після чого був затриманий працівниками правоохоронних органів, тобто в такий спосіб здійснив підкуп виборців.
19.11.2020 ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

20.11.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КК України.

Враховуючи невідкладність випадку, пов`язаного з безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, з метою фіксації слідів кримінального правопорушення, виявлення та вилучення речових і документальних доказів, та усунення можливості їх приховування чи знищення у період з 18 год. 35 хв. по 19 год.27 хв. 19.11.2020 проведено огляд місця події, а саме на території біля центрального входу до Боздошського парку міста Ужгорода, в ході якого було виявлено та вилучено:

- грошові кошти у сумі 14000 гривень у виді 70 банкнот номіналом по 200 гривень кожна, які були перемотані канцелярською резинкою; грошові кошти в сумі 11 доларів США у виді одна купюра номіналом 10 доларів США, одна купюра номіналом 1 долар США та грошові кошти в сумі 606 гривень у виді 2 купюри номіналом по 200 гривень, 1 купюра номіналом 100 гривень, 1 купюра номіналом 50 гривень, 1 купюра номіналом 20 гривень, 3 купюри номіналом по 10 гривень кожна, одна купюра номіналом 2 гривні 4 купюри номіналом по 1 гривні, які знаходилися при ОСОБА_5 ;

- мобільний телефон яким користується гр. ОСОБА_5 , а саме мобільний телефон марки «Bravis» чорного кольору із сім картою № НОМЕР_1 , який знаходився при ОСОБА_5 ;

- аркуш паперу із друкованим текстом, а саме прізвища голів ОСББ та номерів їх телефонів, який знаходився при ОСОБА_5 .

Крім того 19.11.2020 в період з 22.20 по 22.50 годин ОСОБА_6 добровільно видав грошові кошти в сумі 11000 гривень у виді 55 банкнот номіналом по 200 гривень кожна, які він отримав 19.11.2020 біля 18.20 на території при вході у Боздошський парк від громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за підкуп виборців на користь одного з кандидатів на посаду мера м. Ужгорода, які було вилучено.

Слідчий зазначає, що грошові кошти в сумі 14000 гривень у виді 70 банкнот номіналом по 200 гривень кожна, які були перемотані канцелярською резинкою; грошові кошти в сумі 11 доларів США у виді одна купюра номіналом 10 доларів США, одна купюра номіналом 1 долар США та грошові кошти в сумі 606 гривень у виді 2 купюри номіналом по 200 гривень, 1 купюра номіналом 100 гривень, 1 купюра номіналом 50 гривень, 1 купюра номіналом 20 гривень, 3 купюри номіналом по 10 гривень кожна, одна купюра номіналом 2 гривні 4 купюри номіналом по 1 гривні, які знаходилися при ОСОБА_5 , згідно п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є предметом кримінального правопорушення, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України, вони мають значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.
Слідчий зазначає, що грошові кошти в сумі 11000 гривень у виді 55 банкнот номіналом по 200 гривень кожна, добровільно видані ОСОБА_6 , які він отримав 19.11.2020 біля 18.20 на території при вході у Боздошський парк від громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за підкуп виборців на користь одного з кандидатів на посаду мера м. Ужгорода, згідно п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є предметом кримінального правопорушення, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України, вони мають значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.
Слідчий зазначає, що мобільний телефон яким користується гр. ОСОБА_5 , а саме мобільний телефон марки «Bravis» чорного кольору із сім картою № НОМЕР_1 , може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки за допомогою мобільного телефону ОСОБА_5 телефонував ОСОБА_6 та домовлявся про місце зустрічі та намір передачі грошових коштів, а тому даний мобільний телефон у відповідності до ст. 98 КПК України має значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.
Аркуш паперу із друкованим текстом, а саме прізвищами голів ОСББ та номерів їх телефонів, який знаходився при ОСОБА_5 , може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки містить відомості, що встановлюються під час кримінального провадження.

Приймаючи до уваги викладене та те, що вилучені під час проведення огляду місця події 19.11.2020 речі відповідають критеріям визначеним ст.98 КПК України, у зв`язку із чим виникає необхідність у накладенні арешту на майно вилучене під час проведення огляду місця події та грошові кошти які добровільно видані ОСОБА_6 19.11.2020 року.

В судове засідання слідчий не зявився. Надав суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності. Просив клопотання задовольнити.
Представник ОСОБА_5 ОСОБА_7 подав до суду заяву відповідно до якої просив суд розглянути клопотання про арешт майна без його участі, не заперечуючи проти задоволення клопотання.
Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 18.11.2020 року внесені до ЄРДР за №0000496, попередня правова кваліфікація ч.1 ст. 160 КК України.
19.11.2020 року в рамках даного кримінального провадження проведено огляд місця події в ході якого було виявлено та вилучено: Грошові кошти в сумі 14000 гривень; грошові кошти в сумі 11 доларів США , грошові кошти в сумі 606 гривень; Мобільний телефон марки «Bravis» чорного кольору; аркуш паперу з написом.

19.11.2020 року в рамках даного кримінального провадження проведено огляд грошових коштів в сумі 11000,00 грн., які добровільно видані гр. ОСОБА_6 , які він отримав від гр. ОСОБА_5 .

Постановою слідчого ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні від 20.11.2020 року, вилучені у ході огляду 19.11.2020 року речі, грошові кошти визнано речовим доказом.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів, грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.
Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України).
Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчий суддя вважає, що матеріалами клопотання доведено існування достатності підстав та розумних підозр, які вказують, що майно, зокрема грошові кошти на які просить накласти арешт слідчий, у даному кримінальному провадженні є предметом кримінального правопорушення, та є доказом вчинення злочину, передбаченого ст. 160 ч.1 КК України, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.
Грошові кошти в сумі 14000 гривень у виді 70 банкнот номіналом по 200 гривень кожна, які були перемотані канцелярською резинкою; грошові кошти в сумі 11 доларів США у виді одна купюра номіналом 10 доларів США, одна купюра номіналом 1 долар США та грошові кошти в сумі 606 гривень у виді 2 купюри номіналом по 200 гривень, 1 купюра номіналом 100 гривень, 1 купюра номіналом 50 гривень, 1 купюра номіналом 20 гривень, 3 купюри номіналом по 10 гривень кожна, одна купюра номіналом 2 гривні 4 купюри номіналом по 1 гривні, які знаходилися при ОСОБА_5 , згідно п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є предметом кримінального правопорушення, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України, вони мають значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.
Грошові кошти в сумі 11000 гривень у виді 55 банкнот номіналом по 200 гривень кожна, добровільно видані ОСОБА_6 , які він отримав 19.11.2020 біля 18.20 на території при вході у Боздошський парк від громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за підкуп виборців на користь одного з кандидатів на посаду мера м. Ужгорода, згідно п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є предметом кримінального правопорушення, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України, вони мають значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.
Мобільний телефон яким користується гр. ОСОБА_5 , а саме мобільний телефон марки «Bravis» чорного кольору із сім картою № НОМЕР_1 , може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки за допомогою мобільного телефону ОСОБА_5 телефонував ОСОБА_6 та домовлявся про місце зустрічі та намір передачі грошових коштів, а тому даний мобільний телефон у відповідності до ст. 98 КПК України має значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.
Одночасно , слідчий суддя вважає , що слідчим дотримано вимог ст.ст. 170, 171 КПК України і в клопотанні слідчого наявне обґрунтування необхідності арешту виявлених під час обшуку речей, та конкретизовано підстави та мета накладення на них арешту.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Слідчий суддя переконаний, що на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню .
З огляду на положення ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
При цьому, з метою забезпечення можливості органам досудового розслідування провести необхідний комплекс розшукових, слідчих та процесуальних дій, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власників або володільців осіб, та враховуючи потреби досудового розслідування щодо втручання у права та інтереси власників майна на даному етапі кримінального провадження, слідчий суддя вважає вірним застосовувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, та вважає, що заборона розпорядження та користування вказаним майном забезпечить збереження речових доказів та не призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження останніх.
Крім того, власники або володільці майна мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту одразу ж після зникнення підстав для застосування арешту.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до задоволення.
Розяснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000496 старшого слідчого відділу розслідування злочинів в сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на майно тимчасово вилучене 19.11.2020 у період з 18 год. 35 хв. по 19 год.27 хв. під час проведення огляду місця події, а саме на території біля центрального входу до Боздошського парку міста Ужгорода, та грошові кошти які добровільно видані ОСОБА_6 19.11.2020 в період з 22.20 по 22.50 годин, зокрема:

-грошові кошти у сумі 14000 гривень у виді 70 банкнот номіналом по 200 гривень кожна, які були перемотані канцелярською резинкою; грошові кошти в сумі 11 доларів США у виді одна купюра номіналом 10 доларів США, одна купюра номіналом 1 долар США та грошові кошти в сумі 606 гривень у виді 2 купюри номіналом по 200 гривень, 1 купюра номіналом 100 гривень, 1 купюра номіналом 50 гривень, 1 купюра номіналом 20 гривень, 3 купюри номіналом по 10 гривень кожна, одна купюра номіналом 2 гривні 4 купюри номіналом по 1 гривні, які знаходилися при ОСОБА_5 ;

- мобільний телефон марки «Bravis» чорного кольору із сім картою № НОМЕР_1 , який знаходився при ОСОБА_5 ;

- аркуш паперу із друкованим текстом, а саме прізвища голів ОСББ та номерів їх телефонів, який знаходився при ОСОБА_5 ;

- грошові кошти в сумі 11000 гривень у виді 55 банкнот номіналом по 200 гривень кожна які добровільно видані ОСОБА_6 , та отримані ним 19.11.2020 біля 18.20 на території при вході у Боздошський парк від громадянина ОСОБА_5 , шляхом заборони розпорядження та користування.
Копію ухвали вручити слідчому, прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1