Романівський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
1 лютого 2021 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Романів кримінальне провадження № 0000210 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Романів Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньою спеціальною освітою, працюючого на посаді пакувальника у ТОВ «ВІВАТ 09», раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України (КК України), -

В С Т А Н О В И В :
17 серпня 2020 року близько 21 години ОСОБА_4 прибув до домогосподарства колишньої співмешканки ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 , де виявив ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 . В ході словесної суперечки з останніми у ОСОБА_4 на ґрунті ревнощів виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , діючи без розриву в часі, ОСОБА_4 наблизився до ОСОБА_5 , який сидів на лавці, та бажаючи настання негативних наслідків, умисно наніс не менше двох ударів рукою в ділянку обличчя ОСОБА_5 .

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 спричинено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді синця верхньої губи праворуч, струсу головного мозку та тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді синця навколо лівого ока, перелому лівої виличної кістки.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене частиною 1 статті 122 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням винуватим себе визнав повністю та погодився з правовою кваліфікацією, не оспорив обставин, викладених в обвинувальному акті, і суду пояснив, що кримінальне правопорушення вчинене ним саме за таких обставин, що зазначені в акті.

Враховуючи, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорили обставини скоєння злочину, з`ясувавши, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, пересвідчившись у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши відповідні процесуальні наслідки, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно вищевказаних обставин.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує, що злочин, скоєний ним, є нетяжким (частина 1 статті 122 КК України).

ОСОБА_4 раніше не судимий, працевлаштований, за місцем проживання та за місцем роботи характеризується з позитивної сторони. На обліках у лікарів нарколога та психіатра обвинувачений не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, в ході досудового розслідування та судового провадження не встановлено.

Згідно досудової доповіді, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення є середнім, його виправлення та перевиховання можливе без призначення покарання, пов`язаного з обмеженням чи позбавленням волі.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за частиною 1 статті 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, і останньому слід призначити покарання у виді виправних робіт з відрахування в доход держави частини заробітку.

Згідно вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) після набрання вироком законної сили визнані речовими доказами копії медичних документів слід зберігати в матеріалах кримінального провадження, а рентген знімок, що переданий на зберігання потерпілому, слід залишити останньому.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався і підстави для його обрання на даний час відсутні.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частини 1 статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

З змістом положень статті 23 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішенням, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи те, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена, він визнаний цивільним відповідачем, а ОСОБА_5 цивільним позивачем, позовні вимоги потерпілого щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди суд вважає обґрунтованими. Щодо визначення розміру цих вимог, суд зважає на таке.

Так, потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 20000 грн. та матеріальної шкоди в сумі 15798,25 грн., в тому числі 3298,25 грн. - витрати на лікування, 2000 грн. витрати на додаткове харчування, 1000 грн. витрати на послуги таксі, 6000 грн. не отримана заробітна плата, 3500 грн. вартість велосипеда. В ході судового провадження потерпілий позов підтримав а обвинувачений позов визнав частково.

Потерпілим було подано до позову та досліджено судом в ході судового розгляду докази витрат на лікування, зокрема копії чеків про придбання товарів в аптеках, на загальну суму 3298,25 грн. Така сума шкоди визнана і цивільним відповідачем ОСОБА_4 .

Разом з тим, розмір шкоди, що полягає у витратах на додаткове харчування, витратах на послуги таксі, розмірі не отриманої заробітної плати та вартості велосипеда, потерпілим не доведено, оскільки жодних доказів на підтвердження розміру такої шкоди останнім суду не надано, та не обгрунтовано причинно-наслідковий зв"язок даної матеріальної шкоди саме із цим кримінальним правопорушенням, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

В ході судового розгляду було встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 все ж зазнав фізичного болю та моральних страждань, проходив необхідне лікування, відчував певний дискомфорт протягом строку лікування, було порушено нормальний спосіб його життя, оскільки він змушений докладати додаткові зусилля, щоб виконувати свої повсякденні справи і не завдавати собі сильного больового синдрому, який виникав через завдані йому тілесні ушкодження, а тому суд виходячи з вимог справедливості та розумності вважає, що справедливою сатисфакцією для позивача буде відшкодування йому ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 10 000 грн.

Відтак, суд приходить до переконання, що всього з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути суму матеріальної та моральної шкоди у розмірі 13298,25 грн. (3298,25 грн. + 10 000 грн.).

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 129, 370-371, 373-374, 376-377 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України та призначити покарання у виді виправних робіт строком на 1 (один) рік з відрахуванням в доход держави 10 (десяти) відсотків його заробітку.

Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суму матеріальної шкоди у розмірі 3298 (три тисячі двісті дев`яносто вісім) гривень 25 копійок, та суму моральної шкоди в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, а всього стягнути 13298 (тринадцять тисяч двісті дев`яносто вісім) гривень 25 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Речові докази:

- один рентгенівський знімок, що переданий на зберігання потерпілому, після набрання вироком законної сили залишити у потерпілого ОСОБА_5 ;

- копії історії хвороби № 1445, виписку з історії хвороби та копію консультативного висновку спеціаліста від 21.08.2020 року, після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000210 протягом усього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Романівський районний суд Житомирської області, з врахуванням положень частини 2 статті 394 КПК України, шляхом подання апеляції, яка подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий ОСОБА_1