У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 14 серпня 2020 року у кримінальному провадженні № 120 131 100 700 066 04 від 03 вересня 2013 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 27, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14 серпня 2020 року у кримінальному провадженні № 120 131 100 700 066 04 від 03 вересня 2013 року зокрема, ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 12 жовтня 2020 року включно.
Рішення суду мотивоване тим, що на даний час є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому злочину, покарання за яке передбачено у виді 15 років позбавлення волі або довічного позбавлення волі з конфіскацією майна у випадку, передбаченому п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, та існують ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду, перешкоджати судовому провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Застосування інших більш м?яких запобіжних заходів обвинуваченому ОСОБА_6 суд вважав недостатнім, з огляду і на те, що судовий розгляд триває, не досліджені всі матеріали кримінального провадження, а тому утримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, буде сприяти забезпеченню виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні у розумні строки.

Цією ж ухвалою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожному до 12 жовтня 2020 року включно, рішення про що у даному провадженні не оскаржено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить частково скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою відмовити у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_6 , звільнивши останнього з-під варти в залі суду.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 вказує, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.
Так, на думку захисника ОСОБА_5 , суд першої інстанції, приймаючи рішення щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , обмежився набором стандартних і абстрактних ризиків, перерахувавши їх, які не підтверджені і не доведені відповідними доказами у даному кримінальному провадженні, відповідно до процедури, встановленої кримінальним процесуальним законом, у зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_6 свавільно та без законної мети позбавлений свободи протягом тривалого періоду.
Послався захисник ОСОБА_5 і на те, що сторона обвинувачення не надала доказів наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
При цьому, як зазначає захисник ОСОБА_5 , суд у оскаржуваному рішенні не надав належної оцінки доводам його клопотання і поза увагою суду залишились дані, що характеризують особу обвинуваченого, а також обставина щодо його перебування в СІЗО протягом тривалого часу, а саме близько 7 років.

На визначений судом апеляційної інстанції час для розгляду даного провадження в режимі відеоконференції з Державною установою Київський слідчий ізолятор, був запрошений обвинувачений ОСОБА_6 , який перебуває під вартою у даній установі, участь якого у провадженні виявилася неможливою у зв?язку з його доставкою до суду у іншому судовому провадженні.
А тому, колегія суддів, виходячи з позиції захисника ОСОБА_5 про можливість розгляду провадження в даному судовому засіданні без участі обвинуваченого ОСОБА_6 , проти чого не заперечувала і прокурор, прийняв рішення про проведення судового засідання у відсутність обвинуваченого ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисника на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали, що виділені з кримінального провадження № 120 131 100 700 066 04 від 03 вересня 2013 року для розгляду даної апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступним.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому захисником ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів з кримінального провадження наданих до суду апеляційної інстанції, на розгляді Подільського районного суду м. Києва перебувають матеріали кримінального провадження № 120 131 100 700 066 04 від 03 вересня 2013 року, зокрема стосовно ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 27, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Суд у судовому засіданні 14 серпня 2020 року у порядку ч. 3 ст. 331 КПК України, яка регламентує обов?язковість розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою до спливу продовженого строку - до 23 серпня 2020 року, поставив на обговорення питання, щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, оскільки судове провадження не було завершене.

Заслухавши думку учасників провадження з досліджуваного питання, суд першої інстанції дійшов висновку, що запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою слід залишити без змін.

При цьому, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції взято до уваги наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що дають підстави для визнання доцільним продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою по 12 жовтня 2020 року включно.

Дійсно, як указують положення ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність вказаних ризиків, що висвітлено в ч. 2 ст.177 КПК України, з урахуванням обставин, перелічених нормою ч. 1 ст. 178 КПК України.

Розглядаючи матеріали кримінального провадження в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону, викладені в ст. 199 КПК України, з оцінкою і положень ч. 1 ст. 183 КПК України, які декларують, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

На дотримання наведених вище вимог кримінального процесуального закону та, виходячи з усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження і дійшов ґрунтовного висновку про необхідність продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 12 жовтня 2020 року включно, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, що віднесений законом до особливо тяжкого злочину, за який, у разі доведення стороною обвинувачення вини ОСОБА_6 , передбачено призначення покарання до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, що вказує на ризики переховування його від суду, перешкоджання судовому провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень, які на стадії судового розгляду не зменшилися, а утримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, буде сприяти забезпеченню виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні у розумні строки.

Не залишилися поза увагою суду і дані про особу ОСОБА_6 , який не має міцних соціальних зв?язків, офіційно не працевлаштований, не мав постійного місця проживання у м. Києві, - що не сприяє застосуванню більш м`яких запобіжних заходів, оскільки тримання ОСОБА_6 під вартою на стадії судового розгляду провадження є виправданим та таким, що вимагає справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, оскільки суд своїм рішення повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але і високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів.

На висновки суду щодо необхідності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не можуть вплинути доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як такі, що носять узагальнюючий характер.

Будь-яких доказів щоб могли б слугувати підставою для зміну чи скасування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу, захисником до апеляційної скарги не додано.

Не може бути такою обставиною і посилання захисника на перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою протягом 7 років.

Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , повно та об?єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов?язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які б вплинули на правильність прийняття судового рішення, доводи щодо якого і є предметом перегляду судом апеляційної інстанції, у відповідності з приписами ч. 1 ст. 404 КПК України.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 14 серпня 2020 року стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 27, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 12 жовтня 2020 року включно без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3