печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого групи прокурорів Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0000947 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:
до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого групи прокурорів Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0000947 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000947.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000947, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.10.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України.

Так, згідно пункту 1 наказу ГУ Держземагенства у Львівській області Держземагенства України № ЛВ/:04:000/00001278 від 31.12.2013 відповідно до ст.ст. 15-1, 116, 118, 121, 122, 186 Земельного кодексу України, наказу Держземагенства України від 09.04.2013 № 142, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради (за межами населених пунктів) Пустомитівського району. Згідно пункту 2 вказаного наказу ОСОБА_4 надано у приватну власність земельна ділянка площею 2,0 га із земель сільськогосподарського призначення (кадастровий номер :04:000:0234). Згідно пункту 4 вказаного наказу ОСОБА_4 приступити до використання земельної ділянки після встановлення її меж в натурі та здійснення державної реєстрації права приватної власності у Державному реєстрі речових прав.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки(кадастровий номер :04:000:0234) від 15.12.2014, ОСОБА_4 відповідно до ст. ст. 125-126 Земельного кодексу реалізувала вказану земельну ділянку на користь ОСОБА_5 .

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки(кадастровий номер :04:000:0243) від 31.03.2015, ОСОБА_6 відповідно до ст. ст. 125-126 Земельного кодексу реалізував вказану земельну ділянку на користь ОСОБА_7 .

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки(кадастровий номер :04:000:0243) від 25.04.2019, ОСОБА_7 відповідно до ст. ст. 125-126 Земельного кодексу реалізував вказану земельну ділянку на користь ОСОБА_5 .

Тобто, ОСОБА_5 в законний спосіб набув право власності на земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий номер :04:000:0234, та на земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий номер :04:000:0243.

Крім того, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер :04:000:0236) від 19.04.2016, ОСОБА_8 відповідно до ст. ст. 125-126 Земельного кодексу реалізував вказану земельну ділянку на користь ТОВ «Арнеліа»().

Тобто, ТОВ «Арнеліа»() в законний спосіб набуло право власності на земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий номер :04:000:0236.

Згідно рішення Пустомитівської районної ради від 02.02.2018 № 444 та № 445, територію с. Басівки та с. Годовиця було розширено, через що земельні ділянки :04:000:0234, :04:000:0243, :04:000:0236 увійшли на територію с. Басівка. Однак, оскільки вказані земельні ділянки на момент входження до меж Годовицько-Басівської сільської ради перебували на праві приватної власності, відношення до органів місцевого самоврядування не мають.

Проте, всупереч законним підставам набуття права власності на вказані земельні ділянки, голова Годовицько-Басівської сільської ради ОСОБА_9 вчиняє незаконні дії, щодо заволодіння вказаними земельними ділянками.

В судове засідання слідчий, прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомили. Прокурор подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя розглянув клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у зв`язку з наявною можливістю вчинення дій, спрямованих на відчуження та розтрату вказаного майна.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Дослідивши надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України, наявність даних про належність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання, накласти арешт на майно, оскільки вважає наявні передбачені ст. 170 КПК України підстави для його накладення, та заборонити розпоряджатися та використовувати зазначене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:
клопотання старшого групи прокурорів Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0000947 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на майно із забороною права на відчуження, розпорядження та вчинення будь-яких реєстраційних дій, а саме на:

- земельну ділянку кадастровий номер :04:000:0243, площа 2,000 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Львівська обл., Пустомитівський район, Годовицько-Басівська сільська рада, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36;

- земельну ділянку кадастровий номер :04:000:0234, площа 2,000 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Львівська обл., Пустомитівський район, Годовицько-Басівська сільська рада, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36.

- земельну ділянку кадастровий номер :04:000:0236, площа 2,000 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Львівська обл., Пустомитівський район, Годовицько-Басівська сільська рада, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1