Справа № 473/2766/20
Номер провадження 1-кс/473/673/2020
УХВАЛА

"27" серпня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження №473/2766/20 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

встановив

до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло кримінальне провадження №473/2766/20 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, яке автоматизованою системою документообігу суду передано 20.08.2020 року на розгляд судді ОСОБА_4 .

Проте, 26.08.2020 року в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 було заявлено відвід судді ОСОБА_4 з тих підстав, що 12.03.2018 року суддею ОСОБА_4 була розглянута справа про адміністративне правопорушення, передбачена ч.1 ст.173-2 КпАП України (вчинення домашнього насильства), за результатом якої ОСОБА_3 визнано винним та піддано адміністративному стягненню. На думку обвинуваченого ОСОБА_3 дана обставина може викликати сумнів в неупередженості та безсторонності судді ОСОБА_4 при розгляді кримінального провадження відносно нього.

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої просить розглядати заяву ОСОБА_3 про відвід без його участі, заяву вважає необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, про час та дату повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали, що обґрунтовують заяву про відвід ОСОБА_3 , суд вважає, що вона підлягає задоволенню.

Згідно п.4 ч.1 ст. 75 КПК України до обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні відносяться інші обставини, які викликають сумнів в його неупередженості.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено: «кожен має право на справедливий розгляд його справи… незалежним і безстороннім судом, встановленим законом,…».

Вимога «безсторонність» згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-кого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 року визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Оскільки суддя ОСОБА_4 приймав участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення №473/667/18 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України, (вчинення домашнього насильства), якою його піддано адміністративному стягненню у вигляді 30 годин громадських робіт, це ставить під сумнів його неупередженість в розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Обставинами для відводу за вказаною підставою можуть бути дії судді як в процесі розгляду справи, так і поза цим процесом, які учасник судового провадження може сприйняти, як дії, які вказують на наявність упередженості або необ`єктивності судді (незалежно від обгрунтованості таких побоювань). Ці обставини як окремо, так і в сукупності можуть бути підставами для відводу лише з ініциативи осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, відображеної, зокрема, в рішеннях у справі «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», «Пуллар проти Сполученого Королівства», «Білуха проти України», наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію, беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

В рішеннях у справах «Ветштайн проти Швейцарії» та «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» Європейським судом з прав людини висловлювалась позиція, згідно якої при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.
За таких обставин, для усунення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, заява про відвід ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.81 КПК України, суд

постановив:

заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження №473/2766/20 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1