Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/875/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2020 року. . м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000995 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, заапеляційною скаргою обвинуваченоїОСОБА_6 , на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 09.09.2020, яким

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кіровограді, громадянку України, із професійно-технічною освітою, незаміжню, не працюючу, без місця реєстрації, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неоднарозово судиму, останній раз:
- 16.12.2019 вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки 3 місяці позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України, остаточно призначено покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі, зміненого ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 22.07.2020, і на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, остаточно призначено покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі,
визнано винною та засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання по даному вироку, більш суворим покаранням за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.12.2019, зміненого за ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 22.07.2020, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати по справі за залучення експертів в сумі 286 грн.
Вирішено долю речових доказів по справі.
За участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду ОСОБА_6 скоїла закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за таких обставин.
Так, 19.09.2018, близько 22.30 год ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні магазину «Копілка», що належить ТОВ «Копілка», розташованого за адресою: с. Соколівське, вул. Шосейна, 3, Кропивницького (Кіровоградського) району, Кіровоградської області, повторно, таємно викрала зі стелажу пляшку коньяку «Старий Кахеті» 5 зірок, вартістю 221 грн 99 коп і сховала її собі в жіночу сумочку. У подальшому, приховуючи товар, ОСОБА_6 пройшла касову зону без оплати його вартості, умисно не розрахувавшись за нього, чим заподіяла ТОВ «Копілка» матеріальні збитки на вищевказану суму та попрямувала до виходу з магазину. Потім намагалася зникнути з викраденим, проте була помічена працівниками магазину та затримана з викраденим майном. Таким чином, виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
У своїй апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин справи та юридичну кваліфікацію своїх дій, просить вказаний вирок суду змінити та призначити їй більш м`яке покарання, а також зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього увязнення, а саме строк перебування її в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вважає вказаний вирок районного суду занадто суворим, який не відповідає її особі та тяжкості вчиненого нею діяння.
Вказує і на те, що районним судом не в повній мірі враховані обставини, що пом`якшують покарання, а саме її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що вона має ряд хронічних захворювань, а на утриманні має хвору пристарілу матір, яка прикута до ліжка та потребує її опіки.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченої і просив її задовольнити, а вирок суду змінити, пом`якшивши призначене його підзахисній покарання,думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги обвинуваченої, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який її засуджено, ґрунтується на доказах, достовірність і достатність яких не ставилася під сумнів сторонами під час судового розгляду, у зв`язку з чим вони судом не перевірялися під час судового слідства відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України і ніким із учасників судового розгляду не оскаржується.

За таких обставин, суд першої інстанції провівши судове слідство у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а тому правильно кваліфікував її дії за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, відомості про особу обвинуваченої, яка офіційно не працює, не заміжня, за місцем проживання характеризується задовільно, раніше неодноразово судима за вчинення злочинів проти власності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра на даний час не перебуває.
Згідно довідки КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» від 24.09.2018, ОСОБА_6 в 2002 році знаходилась на стаціонарному лікуванні з приводу психічних розладів та розладів поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 07.12.2018, ОСОБА_6 в момент скоєння правопорушення виявляла і в даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання опіоїдів, проте вказані психічні розлади не досягають ступені душевного захворювання та недоумкуватості. У відношенні до інкримінуємого їй діяння осудна. Підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України, застосування заходів медичного характеру не потребує.
Обставинною, що пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченої у скоєному, а обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин районний суд правильно дійшов до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, буде покарання виключно в умовах ізоляції її від суспільства в призначений судом строк, обґрунтовано призначивши їй покарання у виді позбавлення волі, що передбачено санкцією статті обвинувачення, до того ж яке у даному випадку є фактично мінімально можливим видом та розміром покарання, з урахуванням особи обвинуваченої та фактичних обставин справи, оскільки районний суд призначаючи обвинуваченій остаточне покарання за сукупністю злочинів, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, призначене покарання за даним вироком, повністю поглинув більш суворим покаранням за попереднім вироком призначивши їй остаточно покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці.
Тобто вид та розмір призначеного ОСОБА_6 покарання є виваженим, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене діяння, а й буде запобігати вчиненню нею та іншими особами нових злочинів.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченої в частині того, що судом першої інстанції не враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та наявність на утриманні хворої матері та що призначене їй покарання не відповідає її особі і є явно несправедливим через його суворість, оскільки як вбачається з оскарженого вироку суду, районним судом при призначенні покарання ОСОБА_6 в повній мірі враховані вищенаведені обставини,особу обвинуваченої та тяжкість вчиненого нею злочину, а також правильно визначено вид та розмір мінімально можливого покарання, а тому відсутні підстави для застосування до неї вимог ст.ст. 66, 69 КК України та призначення їй більш м`якого покарання.
Крім того, не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги обвинуваченої з приводу зарахування строку попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, а саме один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки злочин скоєний нею 19.09.2018, тобто після 21.06.2017, коли вже набрали чинності зміни до згаданої норми КК, внесені законом «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 №2046-УІІІ, відповідно до яких термін попереднього ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі з розрахунку день за день або за правилами, передбаченими в ч. 1 ст. 72 КК України.
Отже, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, колегія суддів істотних порушень кримінально - процесуального законодавства під час досудового та судового слідства по даному кримінальному провадженню, які б могли призвести до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення - не встановила.

За таких обставин апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 09.09.2020 стосовно ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою, яка тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення їй копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2