Справа № 610/1642/20
Провадження № 1-в/610/215/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2020 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації Державної установи «Покровська виправна колонія (№ 17)» - ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія в режимі відеоконференції з Державною установою «Покровська виправна колонія (№ 17)» клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вовчанськ Харківської області, громадянина України, зареєстрованого і до засудження проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше судимого,

засудженого 28.11.2017 року вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 5-ти років 3-х місяців позбавлення волі,

відбуваючого покарання у Державній установі «Покровська виправна колонія (№ 17)»,

Початок строку: 28.11.2017. Кінець строку: 28.02.2023, -

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2020 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області. Клопотання засудженого обґрунтовано тим, що за період відбування покарання він характеризується позитивно, має десять заохочень, працює, відшкодував процесуальні витрати за вироком суду, розкаюється у вчиненому злочині.

У судовому засіданні засуджений просив задовольнити клопотання з наведених у ньому підстав.

Представник адміністрації Державної установи «Покровська виправна колонія (№17)» у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, зазначив, що засуджений за час відбування покарання став на шлях виправлення, проте ще не довів свого виправлення.

Прокурор просила відмовити в задоволенні клопотання засудженого, вважаючи, що підстави для його задоволення відсутні.

Заслухавши засудженого, представника установи виконання покарань, думку прокурора, дослідивши надані установою виконання покарань матеріали особової справи засудженого, його характеристику, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 07.10.2014 у справі № 617/896/14-к ОСОБА_5 було засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України та із застосуванням ст. 70 КК України призначено покарання у виді 5-ти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Цим вироком стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1774,08 грн (а.с. 25-27 особової справи).

Вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 28.11.2017 у справі № 617/1280/17 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 07.10.2014 та остаточно призначено покарання у виді 5-ти років 3-х місяців позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в сумі 2 676,96 грн (а.с. 10-15 особової справи).

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин.
Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суду слід ретельно з`ясовувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до праці.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

З матеріалів особової справи та характеристики засудженого ОСОБА_5 вбачається, що він у місцях позбавлення волі перебуває з 30.11.2017.

За час утримання в Харківському слідчому ізоляторі з 30.11.2017 до 17.01.2018 характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.

У зв`язку із захворюванням на туберкульоз 17.01.2018 прибув до Державної установи «Покровська виправна колонія (№ 17)».

Відповідно характеристики на засудженого ОСОБА_5 від 24.07.2020, за час відбування покарання у Державній установі «Покровська виправна колонія (№ 17)» він характеризується задовільно. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений десять разів. У взаєминах з іншими засудженими не конфліктний. Намагається дотримуватися правомірних взаємин та ввічливого ставлення до персоналу, однак потребує контролю за поведінкою. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, ставиться на достатньому рівні, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Намагається виконувати передбачені законом вимоги персоналу установи. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи виконання покарань залучається тільки під контролем адміністрації. Намагається дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Не бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів. Заходів щодо погашення заборгованості за рішенням суду на суму 2 676,96 грн не вживав. Виконавчі листи до установи не надходили. За висновком характеристики засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання не довів свого виправлення, застосування до нього ст. 81 КК України адміністрація виправної колонії вважає недоцільним.

З довідки про заохочення та стягнення убачається, що ОСОБА_5 за період відбування покарання в Державній установі «Покровська виправна колонія (№ 17)» стягнень не мав, був заохочений десять разів за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та ПВР, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

З довідки Державної установи «Покровська виправна колонія (№ 17)» від 27.07.2020 встановлено, що з заробітної плати засудженого ОСОБА_5 були проведені відрахування в сумі 1774,08 грн на підставі виконавчого листа № 617/896/14-к та виконавчий збір на суму 288,21 грн. Станом на 27.07.2020 у засудженого ОСОБА_5 боргу за виконавчими листами немає.

Станом на 27.07.2020 невідбута частина покарання ОСОБА_5 становить 02 роки 07 місяців 01 день.

Як убачається з наданих суду матеріалів особової справи засудженого, раніше ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів. Злочин, за який ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 28.11.2017, він вчинив у період іспитового строку.

Встановлені в судовому засіданні факти не дають достатніх підстав дійти твердого переконання та висновку про те, що ОСОБА_5 за період відбування даного покарання, довів своє виправлення, як це зазначено в його клопотанні. Судом встановлено, що на час розгляду клопотання ОСОБА_5 лише став на шлях виправлення.

Оскільки в судовому засіданні не доведено, що засуджений ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, підстави застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відсутні.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 29 липня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1