Дата документу 25.08.2020 Справа № 554/7410/20
УХВАЛА
іменем України
25 серпня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 09 липня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2020 року до Октябрського районного суду м.Полтави надійшла скарга ОСОБА_3 , в порядку ст.303 КПК України, у якій він просить зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, внести відповідні відомості за його заявою від 09 липня 2020 року про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування. Одночасно зі скаргою просить поновити строк на оскарження бездіяльності слідчого, оскільки він є засудженим до покарання у виді позбавлення волі, на даний час перебуває у ДУ «Полтавська УВП (№23)», кореспонденцію направляє та отримує виключно засобами поштового зв`язку через адміністрацію установи, а тому оскільки йому невідомо дати відправлення та отримання його заяви адресатом він позбавлений можливості визначити строк для подання скарги на бездіяльність.

Скарга мотивована тим, що 13 червня 2020 року ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку звернувся в порядку ст.214 КПК України до Територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтаві, із заявою від 09 липня 2020 року про вчинення слідчим Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 та прокурором Гребінківського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.366 КК України.

Зазначає, що на час звернення зі скаргою на його адресу не надходило будь-якої інформації про результати розгляду поданої ним заяви та внесення відповідних відомостей до ЄРДР, у зв`язку з чим має місце бездіяльність, яка є протиправною та порушує його законні права та інтереси.

Вважає, що відомості, викладені в його заяві від 09 липня 2020 року повинні були негайно, але не пізніше 24 годин після подання вноситись до ЄРДР. Компетентними посадовими особами ТУ ДБР у м.Полтаві, всупереч ст.214 КПК України, відомості до ЄРДР не внесені, досудове розслідування не розпочато, на підставі чого заявник просить скаргу задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні, призначеному в режимі відеоконференції, заявник ОСОБА_3 , та його представник адвокат ОСОБА_7 скаргу підтримали повністю та просили задовольнити.

Від слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_8 надійшла заява з доданими документами, у якій заперечував проти вимог скарги у зв`язку з її безпідставністю. На підставі викладеного, слідчий просив проводити судовий розгляд за його відсутності та відмовити у задоволенні вимог скарги (а.с.29).

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

За таких обставин, ураховуючи процесуальні строки розгляду та наявність волевиявлення заявника про розгляд без участі, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за даної явки учасників процесу.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали скарги в їх сукупності та взаємному зв`язку, слідчий суддя вважає відмовити у задоволенні вимог скарги з таких підстав.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Разом з тим, системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Як вбачається зі скарги, та встановлено в судовому засіданні, заявник ОСОБА_3 звернувся в порядку ст.214 КПК України до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, із заявою від 09 липня 2020 року про кримінальні правопорушення за ознаками ч.1 ст.365, ч.1 ст.366 КК України, які вчинені, на його думку, службовими особами правоохоронних органів, зокрема, слідчим Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 та прокурором Гребінківського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 . За змістом заяви, зокрема, посилається на те, що слідчим спільно з прокурором з метою притягнення заявника до кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин, здійснювався тиск на ОСОБА_9 та свідків, внаслідок чого останні надали завідомо неправдиві показання з приводу обставин вчиненого ним злочину. Окрім того, слідчим та прокурором не приєднано певних доказів згідно усних клопотань заявника, не подано клопотань про тимчасовий доступ до інформації про зв`язок абонента телекомунікаційних послуг ОСОБА_9 . На місці злочину не були зібрані сліди взуття для проведення експертизи. Також, на думку заявника, було внесено завідомо неправдиві відомості до протоколу слідчого експерименту від 27.04.2019 року. На підставі цього заявник зробив висновок про наявність в діях вказаних осіб ознак злочину та зважаючи на викладені обставини, просив внести відповідні відомості до ЄРДР (а.с.30-31).

Як слідує з матеріалів скарги, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, відомості, викладені у заяві від 09 липня 2020 року, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у зв`язку з відсутністю підстав, про що листом від 29 липня 2020 року повідомлено заявника (а.с.31 зворотній бік), з чим останній не погодився і звернувся до суду.

Підставами вважати повідомлення таким, що містить відомості про злочин, є наявність в ньому об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (п.п.1 п.1 розділу ІІ Положення).

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявник вказував на те, що зазначені в повідомленні дії посадових осіб правоохоронних органів прокурора, окремих працівників міліції та прокуратури, а також зазначених ним інших осіб містять ознаки можливих, на його думку, неправомірних дій, та підлягають кваліфікації за ч.1 ст.365, ч.1 ст.366 КК України.

Заявник зазначає щодо вчинення порушень службовими та іншими особами, однак злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами, а доводи заяви зводяться, серед іншого, до непогодження із процесуальними рішеннями та діями посадових осіб органу досудового розслідування та прокурора під час розслідування кримінального провадження, у якому його засуджено за вироком суду, що набрав законної сили.

Натомість, у скарзі ставиться питання щодо ініціювання нового кримінального провадження щодо посадових осіб сторони обвинувачення, що, вочевидь, свідчить про намагання надати нову оцінку вже встановленим фактам у кримінальному провадженні.

При цьому заявником в поданій заяві наводяться власні міркування та припущення з приводу вчинення злочину та фальсифікації доказів та можливих незаконних дій під час досудового розслідування. Зокрема, заперечуючи певні обставини кримінального провадження, в якому його засуджено, заявник фактично ставить під сумнів результати слідчих дій та висновки суду по справі щодо нього.

Так, вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2019 року ОСОБА_3 визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст.185 КК України. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Як слідує з аналізу скарги та поданої заяви від 09 липня 2020 року, ОСОБА_3 фактично викладені факти, які в сукупності свідчать про його незгоду із судовим рішенням, - вироком суду, ухваленим відносно нього, та ним аналізуються обставини, які неодноразово були предметом судового розгляду.

Беручи до уваги пов`язаність зазначених обставин, наведені заявником доводи не можуть слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки переслідують мету ініціювання нового кримінального провадження та проведення досудового розслідування поза межами належної правової процедури, а відтак законність процесуальних актів і дій, вчинених під час досудового розслідування конкретного кримінального провадження не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Тому посилання заявника у скарзі за вказаних вище обставин на можливу фальсифікацію доказів його винуватості у вчиненні злочину, за яким його було засуджено, здійснення незаконного впливу на іншого обвинуваченого (засудженого) та свідків, а також можливе порушення його процесуальних прав під час досудового розслідування тощо, не є переконливими з огляду на те, що оцінку належності, допустимості та достовірності всіх доказів згаданого кримінального провадження надано судом у встановленому законом порядку, та вказане судове рішення було предметом перевірки суду апеляційної інстанції, й набрало законної сили.

В даному контексті також варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Таким чином, незважаючи на те, що заявник ОСОБА_3 вважає заяву від 09 липня 2020 року повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), що нібито мали місце у 2019 році під час розслідування справи щодо нього, проте остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу конкретного злочину. А тому таке повідомлення, з огляду на його зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР, про що просить заявник.

Таким чином, доводи ОСОБА_3 у заяві від 09 липня 2020 року є його особистою оцінкою дій посадових осіб та інших учасників на час розслідування кримінальної справи, передусім зумовлені його засудженням і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, повідомлення, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Оскільки чинним КПК України передбачена можливість оскаржити дії, бездіяльність слідчого, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого за результатами такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України, відповідно до якого до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Отже, виходячи з аналізу наведених вище обставин, у заяві ОСОБА_3 викладена суб`єктивна оцінка особи щодо процесуальних дій та рішень, пов`язаних з іншим кримінальним провадженням, яка не підтверджена достатніми об`єктивними даними.

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви/повідомлення.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_3 від 09 липня 2020 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань потрібно відмовити.

Крім того, у скарзі заявник просив поновити пропущений строк на оскарження.

Беручи до уваги доводи, зазначені в скарзі, зокрема, щодо направлення та отримання кореспонденції ОСОБА_3 і подання ним заяви від 09 липня 2020 року засобами поштового зв`язку через адміністрацію установи виконання покарань, які не були спростовані, ураховуючи, що ОСОБА_3 є засудженим за вироком суду та перебуває в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)», тому слідчий суддя вважає, що в даному випадку заявник, звертаючись з даною скаргою 10 серпня 2020 року строк, передбачений ч.1 ст.304 КПК України, не пропустив, а відтак звернувся за судовим захистом своїх прав в межах строків, передбачених КПК України.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Крім того, з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 17 червня 2020 року у справі № 3-180/2018 (1644/18), яким положення ч.3 ст.307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), дана ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 09 липня 2020 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1