Справа № 751/5714/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/316/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2020 року,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_8

захисника - адвоката ОСОБА_6

особи, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт ОСОБА_7 ,

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 14 липня 2020 року задоволено клопотання заступника прокурора Чернігівської області та визнано наявність підстав для подальшого тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) під вартою (екстрадиційним арештом) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації.

Строк дії ухвали встановлено до 05 листопада 2020 року.

Згідно ухвали, слідчий суддя вважав за необхідне визнати наявність підстав для подальшого тримання під вартою (екстрадиційним арештом) громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 , до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації, оскільки доводи прокурора викладені в клопотанні знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про визнання наявності підстав для подальшого тримання ОСОБА_7 під вартою (екстрадиційним арештом), постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, для забезпечення його видачі на запит Російської Федерації за наявності підстав, а також негайно звільнити з-під варти у залі суду.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначила, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, невмотивованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Слідчий суддя не спростував доводи сторони захисту щодо підтверджених документально соціальних зв`язків ОСОБА_7 в Україні, наявності постійного місця проживання в України, а також відсутності доказів щодо його ухилення від правосуддя у Російській Федерації. Також слідчим суддею не враховано обставин, передбачених ч. 2 ст. 585 КПК України та всупереч вимог ч. 11 ст. 584 КПК України не перевірено наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Крім того, постанова про притягнення в якості обвинуваченого від 08.06.2016 року ОСОБА_7 не вручалася, що підтверджується відсутністю відповідних відомостей у відповідних графах у заключній частині документа. Про наявність такого кримінального провадження, ОСОБА_7 стало відомо лише після його затримання в Україні. Про перебування ОСОБА_7 у міжнародному розшуку, йому стало відомо лише під час його затримання 05.06.2020 року.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 має тяжку хворобу, а в умовах слідчого ізолятора не може бути забезпечено належного рівня медичної допомоги, що може призвести до незворотніх ускладнень.

07.08.2020 року ОСОБА_7 було подано заяву до Управління ДМС у Чернігівській області про визнання його біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту, під час тримання під вартою, він позбавлений можливості зібрати та надати до уповноваженого органу, що реалізує державну політику у сфері біженців, всі необхідні документи та докази. Крім того, протягом розгляду документів в межах процедури визнання ОСОБА_7 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до вимог ч. 4 ст. 590 КПК України не буде прийнято рішення про його видачу чи відмову у видачі.

Вважає безпідставним посилання прокурора на ст.1 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 року, оскільки ця Конвенція не містить вимоги про те, що видачі особи запитуючій стороні має обов`язок передувати її тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, захисника адвоката ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених в ній підстав, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, вважав рішення суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Так, апеляційним судом встановлено, що слідчим відділом Відділу поліції № 1 слідчого управління Управління Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації у місті Владивосток Приморського краю здійснюється досудове розслідування у кримінальній справі № 035860 від 15.05.2016 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 33, ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації.

Слідчим відділом Управління ФСБ Росії по Приморському краю 08.06.2016 винесено постанову про притягнення ОСОБА_7 в якості обвинуваченого за вчинення зазначених злочинів. Проте, пред`явити обвинувачення ОСОБА_7 особисто не виявилося можливим, у зв`язку з чим його 08.06.2016 оголошено у міжнародний розшук.

Постановою Фрунзенського районного суду міста Владивостока від 24.06.2016 у справі № 3/11-88/2016 обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Працівниками прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України 05.06.2020 о 23 годині 20 хвилин розшукуваного ОСОБА_7 затримано.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07.06.2020, залишеною без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 19.06.2020, до ОСОБА_7 застосовано тимчасовий арешт на 40 діб, а саме до 23 години 20 хвилин 15.07.2020, до отримання запиту про видачу російської сторони з утриманням ОСОБА_7 в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

До Офісу Генерального прокурора надійшов запит компетентних органів Російської Федерації про видачу ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому злочинів.

Згідно з матеріалами запиту розшукуваний є громадянином Російської Федерації.

Інкриміновані ОСОБА_7 діяння за законодавством України відповідають кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307, які є особливо тяжкими злочинами.

Передбачені ст. 49 КК України строки давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинені злочини не минули.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.07.2020, залишеною без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 04.08.2020, до ОСОБА_7 застосовано екстрадиційний арешт до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації, але не більше 12 місяців.

Під час проведення екстрадиційної перевірки установлено, що за повідомленням УДМС України в Чернігівській області від 10.08.2020 ОСОБА_7 знаходиться у процедурі визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Термін дії довідки про звернення за захистом в Україні до 07.09.2020. Станом на 01.09.2020 процедуру не завершено.

Встановлений ч. 11 ст. 584 КПК України двомісячний строк для перевірки судом наявності підстав для подальшого тримання ОСОБА_7 під вартою або його звільнення закінчується 12.09.2020.

Передбачені ч. 2 ст. 585 КПК України обставини, які гарантують запобігання втечі ОСОБА_7 та забезпечення в подальшому його видачі, відсутні.

Так, відповідно до постанови Фрунзенського районного суду м. Владивостока від 24.06.2016 за наявними у попереднього слідства російської сторони даними ОСОБА_7 , маючи постійну реєстрацію в АДРЕСА_1 ) за місцем реєстрації не мешкає, постійно знаходячись за межами Російської Федерації в Королівстві Тайланд, усвідомлено переховуючись від кримінального переслідування.

У разі засудження за інкриміновані злочини ОСОБА_7 відповідно до санкції ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти до двадцяти років з позбавленням права займати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 20 років або без такого і зі штрафом у розмірі до одного мільйона рублів або у розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років або без такого чи довічне позбавлення волі.

Правовідносини між Україною та Російською Федерацією щодо екстрадиції (видачі) осіб регулюються Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року та Конвенцією про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам 1993 року, які є чинними для обох держав.

Згідно ст. 584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України, прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. Екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Висновки слідчого судді про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження застосування до громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації, оскільки прокурором доведені підстави для подальшого утримання його під вартою, є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів.

Продовження застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинне запобігти можливим ризикам уникнення останнього екстрадиції та потрібне для створення необхідних умов щодо фактичної передачі останнього російській стороні.

При цьому, враховується, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинах, а також факт перебування його у міжнародному розшуку як такого, що переховується від органів досудового слідства Російської Федерації.

Більш м`які запобіжні заходи за таких умов не спроможні гарантувати належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 в межах ініційованої екстрадиційної процедури.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку слідчий суддя не досліджує питання про винуватість особи і не перевіряє законність рішень прийнятих компетентними органами інших іноземних держав, а лише перевіряє наявність підстав, достатніх для застосування чи продовження щодо особи обмежувальних заходів.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються викладеним.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

На підставі вище викладеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухваленого слідчим суддею рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2020 року про визнання наявності підстав для подальшого тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 під вартою (екстрадиційним арештом) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4