Провадження № 11-кп/4820/549/20
Справа № 686/676/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор № 29» об`єднане кримінальне провадження (справа № 686/676/19) за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст.125, ч. 2 ст. 186 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2020 року, -
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2020 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Чирчик Ташкентської області Республіка Узбекистан, громадянину України, українцю, жителю АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-14.05.1999 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 145, 42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією половини майна;
-23.11.1999 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією половини майна;
-08.05.2003 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 296, ч. 3 ст. 185, 70, 71 КК України до 3 років та 10 місяців позбавлення волі;
-16.03.2006 року Ярмолинецький районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років та 6 місяців позбавлення волі;
-24.02.2012 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
-19.04.2017 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

обвинуваченому за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України, продовжено термін тримання під вартою на період судового розгляду, але не більше двох місяців з дня оголошення даної ували, тобто до 07 вересня 2020 року включно.
Місцевий суд мотивував своє рішення тим, що підставами для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою є характер обвинувачення, відомості про особу, а також те, що ризики, на підставі яких обвинуваченому було обрано такий запобіжний захід продовжують існувати.
Непогоджуючись з рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення такої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має розцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.
Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Звертаючись до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурор послався на те, що під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_7 було обрано, а ухвалою суду під час судового провадження продовжено термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 липня 2020 року, проте завершити розгляд справи у строк, на який обрано запобіжний захід, не можливо. Підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу відсутні, оскільки ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу останньому, не зменшились.
З матеріалів судового провадження вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись суддею. При цьому, був опитаний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.
Окрім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 суддя правильно врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років. Вказане може спонукати останнього до переховування від правоохоронних органів та суду. Враховано і відомості про особу, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став.

Тому, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що підстави для зміни раніше обраного запобіжного заходу на домашній арешт відсутні, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, зокрема ОСОБА_7 може переховуватися від суду та продовжувати злочинну діяльність.

Наявність ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про необхідність обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є необґрунтованими.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2020 року про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою по 07 вересня 2020 року включно, залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4