Справа № 137/265/19
Провадження №11-кп/801/787/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000283, за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження, та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.06.2019р., яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, гр. України, українця, тимчасово непрацюючого, одруженого, освіта повна загальна середня, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 роки 6 місяців.
Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України накладено на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Призначене ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки вирішено виконувати самостійно.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином вирішено задовольнити.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 заподіяну моральну шкоду в сумі 237 284 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертизи № 45 від 30.01.2019 року, яка складає 1001,00 грн., експертизи № 2 від 11.01.2019 року, яка складає 1001,00 грн. та експертизи № 755 від 26.12.2018 року, яка складає 1001,00 грн., в загальній сумі 3003, 00 грн.
Вирішено питання з накладеним арештом та речовими доказами.

За участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, потерпілої ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 у встановленому чинним законодавством порядку здав у реєстраційно-екземенаційному підрозділі Державтоінспекції України теоретичний іспит на знання ПДР України та практичний іспит на перевірку навичок керування транспортним засобом та отримав посвідчення водія НОМЕР_1 від 15.10.2008 року та вчинив правопорушення за наступних обставин.
30.10.2018 року о 19:00 год. ОСОБА_7 керуючи, згідно висновку експертизи технічного стану транспортного засобу № 755 від 26.12.2018 року технічно справним автомобілем «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_3 належить ОСОБА_11 , рухаючись по автошляху «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» в с. Лукашівка Літинського району Вінницької області, в напрямку м. Вінниці, умисно порушуючи ПДР України, не передбачаючи наслідки, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість безпечно керувати транспортним засобом та згідно висновку експерта № 2 від 11.01.2019 року допустив порушення ПДР України, а саме:
п. 12.3 відповідно до якого «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди»;
п. 12.4 відповідно до якого «У населених пунктах руху транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год».
Внаслідок допущених порушень ПДР України, ОСОБА_7 не впорався з керуванням, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав дорогу у невстановленому місці з права на ліво відносно руху автомобіля.
ІНФОРМАЦІЯ_3 потерпілий ОСОБА_12 помер у Вінницькій МКЛ ШМД.
Згідно висновку експерта № 982 від 13.11.2018 року при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлено сполучну травму тіла у вигляді закритої тупої травми грудної клітки саден та крововиливів в м`які тканини грудної клітки, багато-чисельних переломів ребер зліва по декільком анатомічним лініям з ушкодженням плеври та тканин легень, гемо пневмотораксу; закритої хребетно-спиномозкової травми-повного розриву хребтового стовбура на рівні між 8 та 9 грудними хребцями з розривом зв`язкового апарату, судино-нервових сплетень, мозкових оболонок та власне речовини спинного мозку; закритої тупої травми живота багаточисельних розривів печінки (стан після її ушкодження), розриви селезінки 9 стан після її видалення), ознак струсу тіла багато чисельних вогнищевих та зливних крововиливів в зв`язкові апарати внутрішніх органів, гемоперитонеуму 2500 мл (який був ліквідований під час оперативного втручання); саден та осаджень шкіри голови, тулубу та кінцівок. Смерть ОСОБА_12 настала від вказаної сполучної травми тіла. Між сполучною травмою тіла та смертю ОСОБА_12 є прямий причинний зв`язок. Сполучна травма тіла у ОСОБА_12 утворилась в результаті дії твердого тупого предмету (предметів) можливо за умов дорожньо-транспортної пригоди та належить до тяжких тілесних ушкоджень, як така що має ознаки небезпеки для життя в момент заподіяння.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. В решті вирок залишити без змін.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд в повній мірі не врахував тих обставин, що ОСОБА_7 ні під час досудового розслідування, ні в судовому засіданні не розкаявся, винним себе не визнав, при цьому стверджуючи, що швидкості руху він не перевищував, а дії покійного ОСОБА_12 були спрямовані на самогубство.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок щодо ОСОБА_7 та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, оскільки слідчий експеримент проводився не експертом, а слідчим, в присутності місцевих жителів, знайомих та родичів потерпілого, які постійно чинили тиск на обвинуваченого, а безпосереднє керівництво проведення слідчого експерименту здійснювалось не слідчим, яким підписував протокол проведення, а слідчим, якого навіть не було внесено до групи слідчих, а тому викликає сумнів в об`єктивності висновок експерта № 2 від 11.01.2019р.

Крім того, висновок експерта № 45 від 30.01.2019р. є таким, що протирічить вимогам, які ставляться до даного виду експертиз, при призначенні експертиз не ставилось питання щодо вини потерпілого у вчиненні ДТП, а під час судового розгляду не був допитаний свідок-водій вантажівки, який бачив момент зіткнення та суд надав замало часу стороні захисту для підготовки до судових дебатів.

Також захисник зазначає, що при вирішенні питання цивільного позову суд належно не врахував розмір моральної шкоди, так як жодних доказів, які б підтверджували ступінь та глибину таких моральних страждань, стороною обвинувачення надано не було.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 потерпіла ОСОБА_8 просить залишити апеляційну скаргу захисника без задоволення, а рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.06.2019, в частині розгляду цивільного позову, без змін, так як вимоги викладені в апеляційній скарзі нічим не обґрунтовані, а суд справедливо та правильно визначив її розмір.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 , який в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу з мотивів зазначених в ній та просить про скасування вироку і призначення судового розгляду в суді першої інстанції, оскільки висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неналежних та не допустимих доказах, а встановлені обставини не відповідають фактичним, зокрема, що довжина гальмівного шляху містить виправлення з 12 метрів на 14 м, також різниться швидкість, з якою рухався обвинувачений ОСОБА_7 66 км/год і 70 км/год, не погоджується з протоколом слідчого експерименту, який проведений на експертом, а слідчим, за присутності родичів потерпілого, не перевірялась експертним шляхом винуватість і потерпілого, який переходив проїжджу частину в невстановленому місці та перебував у стані алкогольного сп`яніння, крім того допущено порушення права на захист ОСОБА_7 , оскільки стороні захисту було надано для підготовки до судових дебатів недостатньо часу, а також, що суд не вийшов з нарадчої кімнати 10.06.2019 для проголошення вироку, не погоджується з визначеним розміром моральної шкоди, яка ґрунтується на розмірі недоотриманих соціальних виплат з урахуванням середньої тривалості життя в Україні, обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу захисника і заперечив проти апеляційної скарги прокурора, прокурор також підтримав частково апеляційну скаргу щодо м`ягкості призначеного покарання ОСОБА_7 , зважаючи на заперечення вини у вчиненні злочину, не відшкодування шкоди, заподіяної злочином, і просить про призначення покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, потерпіла ОСОБА_8 заперечила проти апеляційної скарги сторони захисту та пояснила, що вона не наполягала на суворому покаранні для обвинуваченого, проте обвинувачений ОСОБА_7 на протязі всього часу не попросив у неї вибачення, не відшкодував шкоду та не погоджується з поясненнями обвинуваченого, що її чоловік хотів вчинити самогубство, оскільки для цього не було жодних підстав, так як у них були добрі стосунки в сім`ї, добре себе почував, радів народженню внучки, а до ДТП він пішов до сусіда в гості де можливо вжили спиртні напої і він повертався додому через проїжджу частину, а не з метою вчинити самогубство, оскільки злочином спричинено моральні страждання їй так як вона мала опору і допомогу від свого чоловіка, він був гарним батьком, а тому просить залишити без змін судове рішення в частині цивільного позову, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційних скарг апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення, у тому числі вирок суду, має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У ч. 1 ст. 91 КПК України наведені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Серед іншого, у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції у відповідності до ч. 1 ст. 368 КПК України дослідив, проаналізував всі докази у їх сукупності надані стороною обвинувачення та прийшов до обґрунтованого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_7 поза розумним сумнівом.

Переглядаючи вирок суду в межах апеляційної скарги сторони захисту де ставилось питання про скасування вироку і призначення нового судового розгляду, апеляційний суд бере до уваги, що стороною захисту не наведено жодних з підстав, яка передбачена в ст. 415 КПК України та ч. 2 ст. 412 КПК України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з наведеними стороною захисту мотивами в апеляційній скарзі щодо недоведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та недопустимості доказів, покладених в основу обвинувального вироку.

Зокрема, захисник ОСОБА_6 зазначив в апеляційній скарзі, що слідчий експеримент проводився не експертом, участь якого є обов`язковою, і якому було доручено проведення експертизи, а слідчим.

Крім того, безпосереднє керівництво проведення слідчого експерименту здійснювалось не слідчим, який підписував протокол, а іншим, а також підписаний родичами потерпілого, які не мали статусу потерпілого.

Проте дані вимоги не відповідають ст. 240 КПК України де зазначено, що слідчий, прокурор має провести слідчий експеримент, за необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста, до участі в слідчому експерименті можуть бути залучені також потерпілий, тобто участь експерта при проведенні слідчого експерименту не є обов`язковою, а присутність потерпілої ОСОБА_8 , яка підписала протокол не суперечать Закону, і на цей час вона мала статус потерпілої.

Щодо інших порушень, про які зазначав захисник, то вони нічим не підтверджені, крім того слідчий експеримент проводився за участю захисника ОСОБА_6 , який в протоколі не зазначив про будь-які порушення (а.с. 160 т. 1).

Не погоджуючись з висновком автотехнічної експертизи, захисник вважає, що судовий експерт мав провести експертний експеримент, однак такі вимоги не ґрунтуються на Законі.

У висновку експерта № 2 від 11.01.2019 року обґрунтовано експертом врахування швидкості руху автомобіля під керуванням ОСОБА_7 70 км/год., оскільки лише на момент гальмування швидкість автомобіля становила 66,04 66,03 км/год, а тому невірною була зазначена в ухвалі суду швидкість 60-65 км/год.

У висновку експерта № 45 від 30.01.2018р. взято до уваги всі зазначені в протоколі огляду обставини та експерт прийшов до висновку, що наїзд на пішохода ОСОБА_12 автомобілем під керуванням ОСОБА_7 стався в селі Лукашівка Літинського району, перед початком осипу дрібних частин автомобіля та лакофарбового покриття, найбільш ймовірно на лівій частині смуги руху в напрямку міста Вінниці, ці обставини стороною захисту не спростовані.

Щодо виправлень в схемі ДТП, яка була складена під час огляду місця події, то судом візуально такі виправлення не встановлені і захистом не надано було доказів на підтвердження цього в суді першої інстанції.

Посилання захисника про виявлення виправлення під час виконання вимог ст. 290 КПК України суперечить протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 21.02.2019 року де підозрюваний ОСОБА_7 та захисник підтвердили ознайомлення з матеріалами розслідування і жодних заяв та клопотань не надходило (а.с. 181).

Органом досудового розслідування вина потерпілого в даній ДТП жодним чином не доведена, а доведеність вини водія ОСОБА_7 підтверджена наведеними у вироку доказами, а саме знайшло підтвердження порушення водієм ОСОБА_7 п. 12.3, 12.4 ПДР, які призвели до настання наслідків, зазначених у вироку.

Лише в ході апеляційного розгляду захисник ОСОБА_6 заявив щодо неповноважності слідчого, який проводив слідчі дії, проте прокурором надано процесуальні документи, які підтверджують правомочність слідчих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Протокол огляду трупа складений слідчим ОСОБА_15 не суперечить вимогам КПК, оскільки після настання смерті ОСОБА_12 в лікувальному закладі, труп необхідно було направити до СМЕ, у звязку з чим був викликаний черговий слідчий в м. Вінниці.

Апеляційним судом також перевірено доводи сторони захисту щодо порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 , які на його думку полягають в тому, що було надано для підготовки до судових дебатів лише 30хв.

При цьому апеляційний суд бере до уваги, що судовий розгляд по обвинуваченню ОСОБА_7 тривав з травня 2019 року і 10.06.2019 року судовий розгляд було продовжено, нових доказів, які би не були відкриті стороні захисту не долучалися, не змінювалося обвинувачення, а тому оголошена перерва для підготовки до дебатів, яка тривала з 12:33 до 13:28 год. була достатньою, і в ході судових дебатів захисник не заявляв, що він не встиг підготуватися належним чином.

При цьому, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції було прийнято всі міри до розгляду даного кримінального провадження в розумні строки і з дотриманням принципу безперервності судового розгляду.

Також не відповідають дійсності твердження сторони захисту щодо не проголошення вироку до 18 години після видалення до нарадчої кімнати.

Апеляційним судом перевірено дані факти і встановлено, що вирок було проголошено 10.06.2019р. з 16:51 до 17:29 год., що відповідає журналу судового засідання і технічному носію на якому зафіксовано проголошення вироку.

Щодо спілкування потерпілої з головуючим перед виходом до нарадчої кімнати в суді першої інстанції, спростувала потерпіла ОСОБА_8 в судових дебатах.

Те, що сторона захисту перебувала в очікуванні вироку поза межами зали судового засідання і не була присутня при оголошенні вироку не можна вважати, що вирок суду не оголошувався.

За наведених обставин апеляційний суд не знайшов підстав для скасування вироку і призначення нового судового розгляду або ж закриття кримінального провадження за недоведеністю вини обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому в цій частині апеляційна скарга в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Що стосується задоволеного цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди в сумі 237284 грн., то апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги суму компенсації, виходячи із розміру недоотриманих соціальних виплат з урахуванням сукупності тривалості життя в Україні, у зв`язку зі смертю ОСОБА_12 , а тому цивільний позов підлягає частковому задоволенню, з врахуванням моральних страждань дружини покійного ОСОБА_12 , які обґрунтовано наведено у вироку, і з дотриманням принципу розумності і справедливості, матеріального становища обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому в цій частині апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.

Апеляційний суд, дослідивши доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`ягкості призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та застосування ст. 75 КК України до основного покарання приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Апеляційний суд бере до уваги, що касаційну скаргу прокурора щодо м`ягкості призначеного покарання ОСОБА_7 у виді 5 років в цій частині Верховний Суд задовольнив частково.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду підтвердився обсяг обвинувачення і винність обвинуваченого ОСОБА_7 , а також не надано доказів і даних щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 , які б давали додаткові підстави для застосування ст. 75 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора в частині безпідставного застосування ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим апеляційний суд вважає, що наведені у вироку мотиви, які враховані судом при призначенні покарання ОСОБА_7 , а саме, що хоча вчинений злочин відноситься до категорії тяжких, але вчинений з необережності, а також особу обвинуваченого ОСОБА_7 , що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, досудову доповідь і середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що потерпіла ОСОБА_8 не наполягала на суворому покаранні та обставини вчинення даного кримінального правопорушення, є підставою для призначення ОСОБА_7 менш суворого покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі викладеного та керуючись ст. 405, 407, 409, 420 КПК України

У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовільнити частково.

Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.06.2019р. щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову, та ухвалити новий вирок.

Визнати ОСОБА_7 винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 4 позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Строк відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_7 на виконання вироку.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 150000 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4