Справа № 485/1058/20
Провадження №1-кп/485/117/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5 ,
законного представника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка матеріали кримінального провадження № 0000251 від 22 травня 2020 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снігурівка Миколаївської області, українця, громадянина України, учня 2-го курсу професійно-технічного училища № 42 Баштанського району Миколаївської області, невійськовозобов`язаного, неодруженого, не маючого утриманців, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч. 1 ст. 122 КК України,
встановив:
Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_7 20 травня 2020 року близько 14:00, більш точного часу не встановлено, прийшов до будинку АДРЕСА_1 , де він проживає разом зі своєю бабусею ОСОБА_5 , постукав у вхідні двері. Коли ніхто не відчинив, відігнув руками їх нижню частину та потрапив у приміщення житла, де знаходилася потерпіла ОСОБА_5 . В цей час, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, між ними виникла сварка, у ході якої, у ОСОБА_9 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , 1958 року народження, яка є особою похилого віку.
Реалізуючи свій умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень своїй бабусі, в ході сварки, ОСОБА_7 , підійшов до ОСОБА_5 , яка в цей час лежала на підлозі та наніс їй численні удари обома ногами в область обох рук, ніг та тулубу, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця у верхній частині грудей справа, закритого перелому правої ключиці, закритого перелому лонної та сідалищної кісток тазу зліва, які відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав. Суду пояснив, що на даний час проживає разом з бабусею ОСОБА_5 , матір`ю та молодшою сестрою, батько помер коли він був малий. На час події сестра та матір проживали у квартирі вітчима, який постійно пиячив та провокував конфлікти. Після чергової сварки з вітчимом він пішов жити до бабусі. У травні 2020 року зранку бабуся попросила його придбати для неї продукти харчування. Повернувшись з роботи з продуктами, він виявив, що вхідні двері у будинок зачинені. Незважаючи на те, що надворі йшов дощ, на його умовляння відчинити двері бабуся не реагувала, а навпаки говорила що викличе поліцію. Така її поведінка його обурила, тому він відігнув край дверей, відчинив їх, зайшов у будинок, та побачивши ОСОБА_5 лежачу на підлозі у нетверезому стані відразу почав її бити руками та ногами у різні частини тіла, загалом наніс близько п`яти ударів. Після цього, злякався та пішов з будинку, по дорозі зателефонував матері й про все розповів, а також попросив її піти до бабці й подивитися чи не вбив він її. Він і раніше бив бабусю, однак вона його сама провокувала. Неодноразово просив пробачення у потерпілої, обіцяє подібного не вчиняти.
Крім визнання вини, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення об"єктивно підтверджується належними та допустимими доказами у їх сукупності, а саме:
показаннями потерпілої ОСОБА_5 про те, що обвинувачений її рідний онук. У той день зранку вона дала йому кошти та попросила придбати для неї продукти харчування, після чого він пішов, а вона займалася своїми справами. Після обіду вирішила відпочити та заснула прямо на підлозі у веранді будинку. Перед цим зачинила вхідні двері у цілях безпеки. Прокинулася від гучного стуку у двері та вікна, доки зрозуміла, що це онук не може потрапити у будинок та намагалася піднятися, щоб відчинити двері, він вже відігнув двері та кинувся її бити лежачу на підлозі. Бив ногами і руками по всьому тілу поки вона не припинила кричати від болю, після чого пішов. Через деякий час до будинку зайшли сусіди, намагалися їй допомогти, хоча б підняти з підлоги, однак вона відмовилися від їх допомоги. Наступного дня її було госпіталізовано у травматологічне відділення Снігурівської ЦРЛ, де вона лікувалася 9 днів. Оскільки це не вперше онук наносить їй побої, вона вирішила за даним фактом звернутися до поліції з заявою про притягнення його до відповідальності. Він продовжує ображати її, не кається, бажає лише уникнути серйозного покарання.
показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що потерпіла її сусідка, через відчинене вікно чула як обвинувачений гучно кричав та стукав у двері будинку сусідки, після чого відігнув двері, зайшов у дім та приблизно через 10 хвилин вийшов. Крім обвинуваченого до будинку більше ніхто не заходив. Вона зателефонувала ОСОБА_11 , матері обвинуваченого, та повідомила про дану подію, а та у свою чергу попросила її зайти до будинку та з`ясувати що сталося. Вона попросила ОСОБА_12 піти з нею. Коли вони зайшли у приміщення веранди, то побачили ОСОБА_5 лежачою на підлозі біля ліжка;
показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що на прохання ОСОБА_10 разом з нею заходив до будинку потерпілої ОСОБА_13 , де бачив останню лежачою на підлозі, жалілася що не може піднятися, у неї все болить, бо її побив онук;
інформативним рапортом ст.інспектора- чергового Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_14 про надходження 21 травня 2020 року повідомлення щодо звернення об 10:29 ОСОБА_5 до приймального відділення Снігурівської ЦРЛ з приводу спричинення їй онуком тілесних ушкоджень 20 травня 2020 року (а.с.75);
протоколом від 21 травня 2020 року прийняття заяви від ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення, у якому зазначено про те, що 20 травня 2020 року ОСОБА_15 наніс їй декілька ударів ногами, чим спричинив тілесні ушкодження (а.с.77), за яким 22 травня 2020 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення та розпочато досудове розслідування за ч.1 ст.122 КК України (а.с. 74);
довідкою чергового лікаря Снігурівської ЦРЛ від 21 травня 2020 року про звернення ОСОБА_5 до ВПП лікарні 21 травня 2020 року об 10:10 год. з діагнозом: закрита трама грудної клітини, злам правої ключиці, злам правої лопатки, за яким її госпіталізовано у травматологічне відділення (а.с.79);
протоколом огляду місця події від 13 червня 2020 року, з фототаблицею, яким встановлено, що місцем події є територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де зафіксовано наявність пошкоджень у виді вигину нижньої частини вхідних дверей будинку та зламу дверної ручки (а.с. 81-89);
висновком судово-медичного експерта № 113 від 17 червня 2020 року, згідно з яким у ОСОБА_5 , на момент обстеження малися тілесні ушкодження: синець у верхній частині грудей справа, закритий перелом правої ключиці, закритий перелом лонної та сідалищної кісток тазу зліва. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключено за обставин встановлених у справі. Вказані тілесні ушкодження відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як при звичайному своєму перебігу спричиняють розлад здоров`я більше 21 дня; ступінь тяжкості синця на грудях окремо не розцінюється, так як може бути місцем прикладання сили, яка спричинила перелом ключиці. Виходячи з кількості тілесних ушкоджень, можна сказати, що потерпілій було спричинено не менше 2 ударів. Утворення вказаних тілесних ушкоджень в результаті падіння з положення стоячи на площину, як самовільного, так і з прискоренням маловірогідне (а.с. 103-105);
протоколом проведення слідчого експерименту від 11 серпня 2020 року за участі потерпілої ОСОБА_5 , в ході якого вона відтворила обставини нанесення їй ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, що не суперечать об`єктивним судово-медичним даним щодо способу та механізму утворення тілесних ушкоджень, зафіксованим у висновку судово - медичної експертизи (а.с.127-135);
Таким чином, обвинувачення ОСОБА_7 знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду сукупністю вказаних доказів, які узгоджуються між собою. Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що на час вчинення кримінального правопорушення був неповнолітнім, мав вік 17 років, має задовільний стан здоров"я, є працездатним, виховувався у неповній сім"ї матір"ю та бабусею, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, утриманців не має, на даний час навчається у професійно-технічному училищі № 42 Баштанського району Миколаївської області, де характеризується позитивно, приймає участь у громадському житті групи і училища, завжди робить правильні висновки, добросовісно відноситься до виконання учнівських обов"язків, не палить, спиртними напоями не зловживає, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, знаходиться на обліку у лікаря психіатра Снігурівської ЦРЛ, згідно висновку судово-психіатричного експерта №171 від 07.10.2020 року на момент інкримінованого правопорушення та на теперішній час страждав та страждає на психічне захворювання, психічний стан ОСОБА_7 не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними як на час вчинення злочину так і на теперішній час, раніше не судимий. За повідомленням Снігурівського районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді №156 від 15.06.2020 року сім"я неповнолітнього ОСОБА_7 перебувала під соціальним супроводом з 26 серпня 2018 року по 25 березня 2019 року з метою недопущення повторної спроби його самогубства, покращення житлово-побутових умов проживання родини, підвищення батьківського потенціалу (а.п.146).
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім"я ОСОБА_7 проживає у будинку, який належить їх бабусі ОСОБА_5 , мати працює продавцем магазину, умови для проживання дітей задовільні (а.п.149).
ОСОБА_6 показала, що проживає у АДРЕСА_1 , разом із дітьми сином ОСОБА_7 , 2002 року народження, та донькою ОСОБА_16 , 2011 року народження, та своєю матір"ю ОСОБА_5 . ОСОБА_17 навчається у професійно-технічному училищі № 42 Баштанського району, працьовитий, фізично розвинений, інколи підробляє тимчасовими заробітками, раніше були випадки його агресивної поведінки по відношенню до молодшої сестри. У той день ОСОБА_17 зателефонував та повідомив про конфлікт з бабусею, попросив піти перевірити чи вона жива. Коли прийшла до будинку ОСОБА_5 , вона жалілася на болі у ребрах. Наступного дня звернулися до лікарні. Такі дії по відношенню до бабусі ОСОБА_17 чинить не вперше. ОСОБА_17 стоїть на обліку у лікаря психіатра, у нього бувають приступи агресії. Вона пояснює йому, що так чинити не можна, однак бабця сама його провокує. Достатнього впливу на поведінку сина вона не має.
Обставинами, що пом"якшують покарання обвинуваченого, під час судового розгляду є щире каяття, вчинення злочину у неповнолітньому віці.
Обставинами, що обтяжують покарання, є вчинення злочину щодо особи похилого віку та з якою винний перебував у сімейних відносинах.
При призначенні покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який на час його вчинення відносився до категорії злочинів середньої тяжкості та на даний час є нетяжким злочином, обставини та мотиви його вчинення, наслідки його вчинення для потерпілої особи, наявність пом"якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, вказані дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його молодий вік, те, що він навчається, враховуючи висновок Снігурівського районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївської області про середній рівень ймовірності вчинення обвинуваченим повторного правопорушення та приходить висновку, що необхідним та достатнім буде покарання не пов"язане з ізоляцією від суспільства, однак в умовах нагляду та контролю, а тому призначає йому покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальних межах із врахуванням особливостей, передбачених ст.102 КК України та застосуванням ст. ст. 75, 76, 104 КК України.
Під час розгляду справи суд не встановив обставин, які б вказували на те, що ОСОБА_7 та обстановка навколо нього зазнала таких змін, що унеможливлює вчинення останнім нового злочину, а вчинення ним злочину вперше, його позитивна характеристика з освітнього закладу, де він продовжує навчання, його вік та щире каяття є підставою для призначення йому покарання у мінімальних межах, а тому доводи захисника щодо звільнення обвинуваченого від кримінальності відповідальності з урахуванням зазначеного судом не приймаються.
На підставі ст. ст.1166, 1206 ЦК України суд ухвалює про задоволення цивільного позову прокурора про відшкодування витрат медичної установи на лікування потерпілої, який підтверджено довідкою Снігурівської ЦРЛ про вартість одного ліжкодня та лікування на загальну суму 5 616,66 грн. (а.п.13).
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання з урахуванням ст.102 КК України у виді позбавлення волі строком на шість місяців.
На підставі ст. 75,104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку на один рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Цивільний позов прокурора Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури в Миколаївській області в інтересах держави задовольнити. Стягнути з ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави в особі фінансового управління Снігурівської районної державної адміністрації на відшкодування витрат закладові охорони здоров"я на лікування потерпілої ОСОБА_5 від злочину 5 616,66грн (п`ять тисяч шістсот шістнадцять грн. 66 коп.).
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженим у той самий строк з моменту вручення копії вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий ОСОБА_1