Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/6495/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в режимі відеоконференції з Державною установою «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України

подання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України ОСОБА_3

про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_4 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_5 , представник Державної установи «Білоцерківська виправна колонія №35»: ОСОБА_6 , засуджений: ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло подання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_4 вказавши, що останній сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні представник Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України підтримав заявлене подання та просив задовольнити з підстав викладених у ньому.

Засуджений ОСОБА_4 просив задовольнити заявлене подання.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що відносно ОСОБА_4 неодноразово вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення, однак останній на шлях виправлення не став, оскільки вчинив новий умисний корисний злочин, за який відбуває покарання на теперішній час у Державній установі «Білоцерківська виправна колонія № 35» Міністерство юстиції України під час іспитового строку.

Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши надані матеріали, суд приходить до таких висновків, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже головними умовами для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що також зазначено в п. 2 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

При вирішенні питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд аналізує дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. Положення про те, що засуджений довів своє виправлення означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу його виправлення. Сумлінна поведінка - це зразкове виконання вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, вказівок адміністрації, наявність подяк і відсутність стягнень, якщо особа відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

При цьому суд бере до уваги поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а не лише за останній період, що передує зверненню з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , засуджений 13.04.2017 Сквирським районним судом Київської області за ст. 185 ч. 3, ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 23.01.2017 по 14.05.2017. Початок строку 13.04.2017 кінець строку 22.03.2022. Відбута частина покарання складає 2/3 строку покарання.

В Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання з 15.06.2017.

З характеристики засудженого вбачається, що адміністрацією колонії він фактично характеризується позитивно. Так, у характеристиці зазначено, що засуджений ОСОБА_4 з представниками адміністрації установи ввічливий. Зовнішній вигляд, спальне місце та форму одягу утримує в належному стані. Роботи по благоустрою установи виконує, приймає участь в організації виховних заходів та у роботі самодіяльних організацій. У скоєному злочині розкаюється. Підтримує зв`язок з близькими родичами шляхом побачень, отримання посилок. У взаєминах із засудженими не конфліктний.

Надані до клопотання довідки про заохочення та стягнення свідчать про те, що за весь період відбування покарання до засудженого ОСОБА_4 чотири рази застосовувалися заходи заохочення, стягнень не має.

При цьому, суд вважає, що відомості, які містяться у довідці про застосовані до ОСОБА_4 заохочення і відсутність на даний час діючих стягнень не дають також можливості дійти висновку про сумлінність його поведінки як підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки відповідно до положень ст. 107 КВК України додержання умов відбування покарання є обов`язком засудженого. При цьому, з вказаної довідки вбачається, що за останній 2020 рік заходи заохочення до засудженого не застосовувались.

Довідка про нарахування заробітної плати свідчить про те, що ОСОБА_4 у період відбування покарання залучався до оплачуваної праці за період з січня 2019 року по грудень 2019 року, на теперішній час засуджений не працевлаштований, даних про наявність у останнього інвалідності чи певного захворювання, яке б завадило працевлаштуватися останньому в умовах колонії відсутні.

Крім того, за змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є особою раніше неодноразово судимою, в тому числі за тяжкі злочин проти власності, при цьому до нього чотири рази застосовувались заохочувальні норми у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Проте, це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Так, ОСОБА_4 знову вчинив умисний тяжкий злочин проти власності під час іспитового строку, покарання за яке відбуває на даний час.

Отже доводи прокурора про неможливість застосування до засудженого умовно дострокового звільнення від відбування покарання з урахуванням таких даних про особу засудженого суд визнає слушними та бере до уваги.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 є особою раніше неодноразово судимою, до останнього судом вже неодноразово, а саме чотири рази застосовувалось умовно-дострокове звільнення, ОСОБА_4 вчинив новий умисний тяжкий злочини проти власності під час іспитового строку, покарання за який відбуває на даний час, а також беручи до уваги, що засуджений ОСОБА_4 за останній рік не мав заохочень, тривалий час не працює відбуваючи покарання, суд вважає, що ОСОБА_4 не довів своє виправлення, чим порушує одну з обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення, а саме не довів сумлінним ставленням до праці своє виправлення, що свідчить про те, що останній не став на шлях виправлення, тому в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні подання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1