СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 1-кс/759/4724/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2020 року м. Київ

слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 погодженого прокурором у кримінальному провадженні Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 про накладення арешту в рамках кримінального провадження №0001732 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.04.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.09.2020 до Святошинського районного суду м. Києва надійшло слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 погодженого прокурором у кримінальному провадженні Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 про накладення арешту на 29 системних блоків, 27 моніторів, 31 лавіатур та 26 мишей до ПК, які були вилучені в ході невідкладеного обшуку від 12.09.2020 за адресою: АДРЕСА_1 у приміщені, що перебуває в оренді ТОВ «Лото-Плюс» () директором якого є ОСОБА_5 , на час проведення досудового розслідування.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.09.2020 близько 00 год. 10 хв. на спец лінію «102» надійшло повідомлення про те, що всупереч чинному законодавству надаются послуги грального бізнесу на комп`ютерних терміналах, вказане приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 12.09.2020 в ході проведення невідкладеного обшуку у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено та в подальшому вилучено 29 системних блоків та 27 моніторів.

Окрім того за вказаною адресою було виявлено та вилучено інші предмети, що зберегли на собі сліди злочину, а саме 31 клавіатур та 26 мишей до ПК.

Слідчий у судовому засіданні пояснив, що необхідність накладення арешту на вказане майно зумовлюється тим, що не застосування цього заходу зумовить труднощі та перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні №0001732 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.04.2020 внаслідок того, що вказане майно може бути реалізовано в порушення вимог законодавства України, а також арешт потрібний для проведення відповідних судових експертиз.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Зазначена норма встановлює вичерпний перелік осіб, на майно яких може бути накладено арешт це 1) підозрюваний; 2) обвинувачений; 3) особи, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Так, визначаючи правову підставу для накладення арешту, слідчий, у клопотанні, послався на вимоги ст. 170 КПК України без обґрунтування накладення арешту на майно з урахуванням конкретного кримінального провадження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно наведеної норми, другою умовою для накладення арешту є те, що майно особи, яка відповідає вимогам ч. 1 ст. 170 КПК України, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, яке їх було повністю або частково перетворено.

Слідчим не надано жодних доказів того, що майно, на яке він просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

У силу наведеної норми, арешт може бути накладений з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову на майно, що перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

У даному випадку клопотання про арешт майна подане виключно з метою виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Крім цього слідчим не зазначено номер та ідентифікаційні ознаки майна, на яке він просить накласти арешт, а також особу якій належить вказане майно, що унемовливлює повідомити таку особу про розгляд зазначеного клопотання.

У силу ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки слідчим не доведено необхідності та обґрунтованості арешту майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 170, ч. ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 погодженого прокурором у кримінальному провадженні Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_4 про накладення арешту в рамках кримінального провадження №0001732 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.04.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Святошинського

районного суду м. Києва ОСОБА_1