Справа №635/8082/20
Провадження № 1-в/635/11/2021
УХВАЛА

04 лютого 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Євлах Респубілки Азербайджан, громадянина Азербайджан, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-25 березня 2003 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі Закону «Про амністію» невідбутий строк скорочений на 1/2 частину, звільнений з місць позбавлення волі 17.06.2006;

-24 грудня 2007 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, умовно-достроково звільнений 25.05.2010 на невідбутий строк 4 місяці 23 дні;

-29 вересня 2010 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяців, звільнений 01.09.2012 за відбуттям строку покарання;

-26 березня 2013 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці;

-04 квітня 2013 року Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки;

-11 вересня 2014 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнений 28.10.2016 умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 18 днів;

-04 травня 2017 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч.ч.1, 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, 30.10.2017 звільнений на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році»;

-12 лютого 2018 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 18 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці, звільнений за відбуттям покарання;

засудженого 14 серпня 2019 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України,

в с т а н о в и в:

У грудня 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання в порядку статті 81 КК України.

В судовому засіданні прокурор Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 проти задоволення клопотання засудженого не заперечував, вказавши на те, що засуджений не довів свого виправлення.

Представник Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» та засуджений ОСОБА_4 надали через канцелярію суду заяви, в яких просили вирішувати дану справу у їх відсутність.

Суд, вислухавши думку прокурора, вважає клопотання засудженого ОСОБА_4 таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2019 року за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. Даний вирок набрав законну силу 14 вересня 2019 року.

У відповідності до ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2019 року вирішено затримати ОСОБА_4 та направити його до місць відбування покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, призначеного Ленінським районним судом м.Харкова від 14 серпня 2019 року, в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі. Ухвала набрала законної сили 05 грудня 2019 року.

Відтак, на виконання ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2019 року ОСОБА_4 було затримано 14 травня 2020 року.

Згідно з ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 червня 2020 року зараховано ОСОБА_4 в строк покарання, призначеного вироком Ленінського районного суд ум.Харкова від 14 серпня 2019 року час попереднього ув`язнення та слідування під вартою до виправного центру з 14 травня 2020 року по 02 червня 2020 року на підставі статті 58 КВК України за правилами статті 72 КК України.

Як вбачається із характеристики на засудженого ОСОБА_4 , останній в місця позбавленні волі знаходиться з 14.05.2020. За час утримання в державній установі «Харківський слідчий ізолятор», режим відбування покарання не порушував заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався. Характеризувався задовільно. З 02.06.2020 відбуває покарання у державній установі «Хролівський виправний центр (№140)». За власною ініціативою з перших днів перебування в установі виявив бажання працювати. Працевлаштований на ФОП « ОСОБА_5 », згідно ст. 60 КВК України. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, робітничу норму та поставленні завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна виправного центру та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. За час відбування покарання в установі випадків порушення правил відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. З метою стимулювання до право слухняної поведінки, за сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався 1 (один) раз. Характеризується позитивно. У відношенні до представників адміністрації виправного центру ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги. Виконує передбачені законом вимоги персоналу, при виконанні робіт із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки не допускає. Відповідно до статті 65 КВК України приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, згідно ст. 66 КВК України. За власним бажанням приймає участь в програмах диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення». Подає позитивний приклад для інших засуджених. За характером врівноважений, цілеспрямований. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки з різними категоріями засуджених. Відповідно до статті 59 КВК України підтримує доброзичливі родинні зв`язки із родичами шляхом листування, телефонних розмов. Отримує посилки, передачі. Стан здоров`я задовільний. На профілактичних обліках не перебуває. Вину у вчиненому злочині визнає. Міру покарання вважає справедливою. До установи виконавчі листи не надходили.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, підписаної начальником відділення соціально-виховної та психологічної служби ОСОБА_6 від 06.01.2021, у засудженого ОСОБА_4 за період відбування покарання було одне заохочення.

У відповідно до довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_4 , 1967 р.н., за вих.№14/18/1-315 від 30.12.2020 підписаної начальником майстерні ОСОБА_7 , з червня по листопада 2020 року засуджений був працевлаштований у майстерні установи, в грудні 2020 року не працював.

Із довідки за вих.№14/187 від 16.11.2020 за підписом головного бухгалтера державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_8 вбачається, що засудженому ОСОБА_4 з червня 2020 року по 31 жовтня 2020 року нараховувалась заробітна плата за роботу в майстерні установи.

Відповідно до частини другої статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 лютого 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Суд не приймає до уваги доводи засудженого стосовно того, що він став на шлях виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, адже за період перебування засудженого ним не вчинялись дії направлені на відшкодування судових витрат стягнених з нього на підставі вироку, а також за ввесь період відбування покарання він має лише одне заохочення. Окрім того, слід вказати, що ОСОБА_4 був неодноразово засуджений за корисливі злочини, звільнявся з місць відбування покарання умовно-достроково, проте опісля вчиняв злочини знову та був засуджений. Тенденція отримання засудженим одного заохочення розцінюється як прояв покращення поведінки засудженого, яка свідчить про те, що він став на шлях виправлення, проте без наявності інших обставин, не може свідчити про те, що засуджений довів своє виправлення.

У відповідності до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Отже, враховуючи мету покарання, тенденцію задовільної поведінки засудженого з огляду на наявність лише одного заохочення за ввесь період відбування покарання, відсутність відшкодування на користь держави судових витрат, а також відсутність будь-яких спроб направлених на таке відшкодування, суд зазначає, що у даному випадку це свідчить про передчасність такого заходу як умовно-дострокове звільнення.

Таким чином, з огляду на викладене, суд критично оцінює доводи засудженого, з приводу того, що засуджений ОСОБА_4 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а фактичне відбуття 1/2 призначеного покарання та наявність заохочень є не достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого. Відтак, на разі для застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого суд не вбачає підстав.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 05 лютого 2021 року

Суддя ОСОБА_1