Справа № 634/449/20
провадження № 1-і/624/1/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання начальника Сахновщинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сахновщина, Сахновщинського району, Харківської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в:

До Кегичівського районного суду Харківської області надійшла ухвала Харківського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року про задоволення подання в.о. голови Сахновщинського районного суду Харківської області щодо направлення клопотання начальника Сахновщинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України. Згідно даної ухвали клопотання начальника Сахновщинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України направлено для розгляду до Кегичівського районного суду Харківської області.

Як вбачається з матеріалів клопотання, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України знаходиться на розгляді Сахновщинського районного суду Харківської області. Проте наразі головуючий суддя ОСОБА_6 перебуває на лікарняному, у зв`язку із гострою респіраторною хворобою COVID-19. Інший суддя цього суду брала участь у кримінальному провадженні як слідчий суддя. У зв`язку з цими обставинами Сахновщинським районним судом було направлено подання до Харківського апеляційного суду для вирішення питання щодо направлення матеріалів клопотання для розгляду до іншого суду.

12 листопада 2020 року автоматизованою системою документообігу Кегичівського районного суду Харківської області визначено головуючого суддю для судового провадження - ОСОБА_1 .

З клопотання вбачається, що начальник Сахновщинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернулася до Сахновщинського районного суду Харківської області з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України. В обґрунтування клопотання зазначила, що в провадженні суду знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України. 07 лютого 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Сахновщинського районного суду Харківської області було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався ухвалами суду, строк дії ухвали до 17 листопада 2020 року. Вказала, що підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стала наявність сукупності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_4 , після вчинення злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 5 років, може переховуватися від органів досудового розслідування, або суду з метою уникнення кримінального покарання. Незаконно впливати на свідка ОСОБА_7 , та потерпілу ОСОБА_8 , шляхом погроз, умовлянь пропозицій з метою уникнення кримінальної відповідальності так, як свідок ОСОБА_7 є його співмешканка та вони проживають в одному будинку, потерпіла ОСОБА_8 є сусідкою де проживає обвинувачений. Вчинити інші кримінальні правопорушення так як раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, перебував в місцях позбавлення волі та може скоювати в подальшому умисні злочини, оскільки за незначний проміжок часу - 4 місяці ним скоєно декілька кримінальних правопорушень. Крім того, в клопотанні зазначено, що обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до характеристик, показів свідків є особою яка не працює, вживає наркотичні засоби і за період їх вживання не звертався до лікувальних закладів. Він притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних кримінальних правопорушень і після відбування покарання на шлях виправлення не став, знову обвинувачується в умисних кримінальних правопорушеннях, що свідчить про його суспільно-небезпечну поведінку до інших членів суспільства і підтверджується його протиправними діями сексуального характеру так і нанесенням тілесних ушкоджень. На підставі викладеного, прокурор вважає, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зникли та не зменшились, а тому до ОСОБА_4 не може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримала заявлене клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини, просила клопотання задовольнити.

В судовому засіданні обвинувачений щодо задоволення клопотання заперечував, просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування зазначив, що ризики на які посилається прокурор в своєму клопотанні відпали, оскільки на даний час допитані всі потерпілі та свідки, тому ризик впливу на них відсутній. Просив врахувати наявність постійного місце проживання, цивільну дружину та малолітню дитину, позитивну характеристику та міцні соціальні зв`язки за місцем свого постійного проживання.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що прокурором не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Вказав, що по даній справі допитана потерпіла та частина свідків. Також зазначив, що обвинувачений має сталі зв`язки, перебуває в цивільному шлюбі, має малолітню дитину, постійне місце проживання, тому просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши матеріали клопотання, суддя приходить до наступного.

Пунктом 20-5 Розділу XІ Перехідні положення КПК України передбачено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановити такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.

У разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Згідно ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкодити кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

Однак, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Враховуючи фактичні обставини злочинів, які інкримінуються ОСОБА_4 , останній вчинив чотири злочини, один з яких відноситься до категорії злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, стосовно особи похилого віку, тому на думку суду у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та потерпілих.

Також, раніше судимий, на тяжкі хвороби, які б перешкоджали йому знаходитись у місцях попереднього ув`язнення не страждає, офіційно не працевлаштований, законного джерела доходів не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та може бути передумовою для здійснення спроб зникнути з місця проживання.

З огляду на викладене, враховуючи, що на даний час запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому та позбавляє обвинуваченого можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, беручи до уваги відсутність тяжких хвороб, які б перешкоджали обвинуваченому знаходитись в місцях попереднього ув`язнення, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшились.

Посилання сторони захисту щодо наявності родини, постійного місця проживання, хоч і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Разом із тим, згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що необхідний розмір застави для виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків є двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 43940 гривень (20 х 2197 грн = 43940 грн).

Таким чином, виходячи з діючих норм кримінально-процесуального кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, а у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника відмовити.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 331, 371, 372, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання начальника Сахновщинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на два місяці до 12 січня 2021 року включно.

Тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 здійснювати в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України.

Заставу визначити у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 43940 гривень 00 копійок у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Застава підлягає внесенню на рахунок UA0006674, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26281249, банк отримувача ДКС України м. Київ, отримувач коштів ТУ ДСА України у Харківській області.

Обвинувачений ОСОБА_4 (або заставодавець) має право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та до нього знову буде застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу відмовити.

Копію даної ухвали негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_4 ..

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в семиденний строк з дня проголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1