Провадження №: 1-в/755/624/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі особи, яка звернулась з поданням ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого водієм, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

УСТАНОВИВ:

03.09.2020 р. до суду надійшло подання інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 відносно засудженого ОСОБА_4 , в якому ставиться питання про звільнення від відбування призначеного покарання у зв"язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Зі змісту подання вбачається, що засуджений вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 12.03.2015 р. ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України доштрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3400 гривень), штраф не сплатив.

11.05.2016 р. ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва покарання ОСОБА_4 у виді штрафу замінено покаранням у виді 200 годин громадських робіт. З часу заміни штрафу на громадські роботи у вигляді 200 годин ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався. Строк виконання вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 12.03.2015 року закінчився, перебіг давності виконання вказаного вироку не зупинявся.

Інспектор органу пробації ОСОБА_3 просив подання задовольнити з підстав викладених в ньому.

Прокурор та засуджений до суду не з`явились, причину неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали особової справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 12.03.2015 р. ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України до штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3400 гривень). Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.05.2016 р. призначену ОСОБА_4 несплачену суму штрафу у розмірі 3400 грн. замінено покаранням у виді 200 годин громадських робіт.
З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_4 інших злочинів не вчинив.

05.04.2019 р. СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві було розпочато кримінальне провадження № 0002522, відносно ОСОБА_4 за фактом ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавлення волі, яке 14.04.2017 р. у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення було закрите.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 24.12.2015 р. у справі №5-324кс15, ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція частини 3 статті 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 КК України, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувальноговироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Отже, в матеріалах особової справи відсутні доведені дані про ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності виконання обвинувального вироку, тому не має підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що подання інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 12.03.2015 р. за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1