УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.12.2020 Справа №607/6955/20

Номер провадження 1-кп/607/1202/2020

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000173 від 07 квітня 2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернопіль, громадянки України, із середньою освітою, одруженої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, за участю учасників кримінального провадження: прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_3 , з метою заволодіння чужим майном та особистого збагачення, з метою отримання соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї, шляхом обману в період часу з 01 червня 2017 року по 30 листопада 2017 року отримала державну допомогу малозабезпеченій сім`ї на загальну суму 12068 грн. 16 коп., якими заволоділа за наступних обставин.

Так, 07 червня 2017 року ОСОБА_3 , діючи умисно, шляхом обману, з метою незаконного отримання соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та особистого збагачення, знаходячись в приміщенні управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації, розташованого по вул. Кривоноса, 10 в м. Тернопіль Тернопільської області, подала заяву про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, до якої додала декларацію про доходи та майновий стан сім`ї. При цьому, ОСОБА_3 , в зазначеній декларації про доходи та майновий стан умисно вказала недостовірні відомості про майновий стан своєї сім`ї, а саме приховавши свою заробітну плату в ФОП « ОСОБА_7 » за період часу з 01 грудня 2016 року по 31 травня 2017 року в сумі 18736 грн.

Згідно ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», п.п.10, 12 «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250, державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування та у разі коли особами, які входять до складу сім`ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру.

Однак, ОСОБА_3 , умисно приховала від уповноваженої особи управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації інформацію про наявній дохід шляхом умисного замовчування, не внесення в декларацію про доходи та майновий стан сім`ї, хоча була обізнана про обов`язок повідомляти органи соціального захисту населення повні та достовірні відомості про свої доходи та майновий стан, що підтверджується розписками у відповідній заяві та декларації від 07 червня 2017 року, а також наданими уповноваженою особою управління соціального захисту населення Тернопільської РДА роз`ясненнями вимог чинного законодавства, щодо обов`язку подання достовірних відомостей про наявні доходи.

Внаслідок шахрайських дій, ОСОБА_3 заволоділа грошовими коштами державного бюджету, тим самим завдала державі збитків на суму усього розміру, матеріальної допомоги виплаченої їй за період із 01 червня 2017 року по 30 листопада 2017 року на загальну суму 12068 грн. 16 коп.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала.

Не зважаючи на не визнання вини, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, доводиться показаннями представника потерпілого та свідка ОСОБА_8 , а також оголошеними, дослідженими в повному обсязі та проаналізованими в судовому засіданні доказами.

Так, допитана в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_5 показала, що 07 червня 2020 року до управління соціального захисту населення Тернопільської районного державної адміністрації із заявою та декларацією про доходи та майновий стан за призначенням соціальної допомоги звернулася ОСОБА_9 , жителька АДРЕСА_1 . В подальшому стало відомо, що ОСОБА_9 при подачі документів для призначення соціальної допомоги, не вказала, що вона працювала та отримувала дохід, а умовою отримання такого виду державної соціальної допомоги є відсутність іншого доходу. Також, в декларації є пункт щодо отриманих доходів, проте ОСОБА_9 не вказала про працевлаштування у ФОП ОСОБА_7 . Цей факт виявився після направлення запиту в ГУ ДФС у Тернопільській області, після чого припинилася виплата соціальної допомоги. Отримані ОСОБА_3 кошти за період з 01 червня по 30 листопада 2017 року станом на 11 грудня 2020 року не повернуті. Заявлений в ході досудового слідства цивільний позов на суму 12068 грн. 16 коп. підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що 07 червня 2020 року ОСОБА_3 подавала до управління соціального захисту населення Тернопільської районного державної адміністрації декларацією про доходи та майновий стан для призначення соціальної допомоги та підписувала її особисто. У цій декларації обвинувачена повинна була зазначити відомості про її майновий стан за останніх шість місяців та була ознайомлена про відповідальність щодо подання неправдивих відомостей.

Окрім цього, вина ОСОБА_3 доводиться й іншими оголошеними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

- витягом із ЄРДР у кримінальному провадженні №0000173;

- заявою начальника Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації ОСОБА_11 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України ОСОБА_12 , а саме: зазначення недостовірних відомостей про доходи під час подачі документів для отримання соціальної допомоги;

- дослідженою в судовому засіданні особовою справою на ім`я ОСОБА_12 , вилученої на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 квітня 2020 року про тимчасовий доступ до речей і документів в управлінні соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації. Зокрема, 07 червня 2017 року ОСОБА_9 звернулася до органу праці та соціального захисту населення Тернопільської РДА із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_3 була ознайомлена про те, що наведені нею відомості про доходи та майно, що вплинули або могли вплинути на прийняття рішення щодо надання соціальної допомоги, компенсацій та пільг, будуть перевірені згідно з чинним законодавством України, що підтверджується її, ОСОБА_3 , підписом. Під час заповнення та подачі декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 07 червня 2017 року, за період з 01 грудня 2016 року по 31 травня 2017 року, ОСОБА_3 не зазначила про отримання нею доходу по місцю роботи у ФОП ОСОБА_7 ;

- копією наказу № 253-ОС від 10 січня 2017 року ФОП ОСОБА_7 про прийняття на роботу ОСОБА_12 прасувальницею з 10 січня 2016 року;

- довідкою виданою ФОП ОСОБА_7 про отримання ОСОБА_3 заробітної плати за період з січня по грудень 2017 року;

- листом ГУ ДПС у Тернопільській області про сплату ФОП ОСОБА_7 податку на доходи фізичних осіб за працівника ОСОБА_13 у період з 01 грудня 2016 року по 31 травня 2017 року.

Таким чином, суд всебічно, повно і неупереджено дослідивши всі обставини вчинення кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що органами досудового розслідування її дії кваліфіковано вірно, за ч. 1 ст. 190 КК України, як придбання права на майно шляхом обману (шахрайство).

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_3 на підставі ст. 49 КК України та звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання захисника. При цьому, судом роз`яснено їй наслідки такого закриття кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 190 КК України на підставі ст.49 КК України.

Представник потерпілої ОСОБА_5 не заперечила щодо задоволення клопотання захисника.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що клопотання захисника про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частинами 1 та 4 ст. 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення може бути здійснено судом за клопотанням сторони кримінального провадження в ході судового розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 2 ст. 4 КК України встановлено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону із змінами від 08 квітня 2014 року, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання, в тому числі, у виді обмеження або позбавлення волі.

Станом на 07 червня 2017 року, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України відносилося до злочинів невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

В судовому засіданні встановлено, що інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення вчинене нею 07 червня 2017 року, отже станом на дату винесення ухвали минуло три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що клопотання захисника та обвинуваченої є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки на момент постановлення ухвали минуло три роки, тому суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно неї закрити.

В кримінальному провадженні №0000173 від 07 квітня 2017 року представником потерпілого - ОСОБА_5 , в інтересах управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 .

З урахуванням того, що кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав, а обвинувачену звільнено від кримінальної відповідальності, цивільний позов не може бути розглянутий, а вимоги позивача можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства. У зв`язку з цим, заявлений цивільний позов слід залишити без розгляду.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 49 КК України, ст. 100, п.1 ч.2 ст. 284, ч.4 ст. 286, ч.3 ст. 288 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000173 від 07 квітня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, на підставі ст. 49 КК України задовольнити.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000173 від 07 квітня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України закрити.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_5 в інтересах Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації про стягнення з ОСОБА_3 надміру виплачених бюджетних коштів у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям - залишити без розгляду, роз`яснивши представнику потерпілого її право пред`явлення такого позову в порядку цивільного судочинства.

Речові докази:

-оригінал особової справи № 604776 на ім`я ОСОБА_12 , яка поміщена в сейф пакет ЕХРО288304, яка згідно постанови про визнання речей доказами від 21 квітня 2020 року, зберігається в матеріалах кримінального провадження №0000173 залишити при матеріалах кримінального провадження, після набрання ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддяОСОБА_1