Справа № 308/8606/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

01.10.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 та
його захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/527/20, за апеляційною скаргою, яку подав захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В :

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 вересня 2020 року задоволено клопотання виконувача обов`язків прокурора Закарпатської області ОСОБА_10 про визнання наявності підстав для подальшого тримання під вартою та продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до вирішення Міністерством юстиції України питання про видачу та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації та продовжено щодо
ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єкатеринбург, Російської Федераціїї, росіянина,
підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації кримінального правопорушення запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, до 15 жовтня 2020 року включно.

З матеріалів клопотання убачається, що Виконувач обов`язків прокурора Закарпатської області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про визнання наявності підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єкатеринбург, Російської Федераціїї, росіянина, та продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації та упродовж екстрадиційного арешту утримувати його у Закарпатській УВП № 9 відділу ДПтС України в Закарпатській області. В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 Кримінального кодексу Російської Федерації. Ініціатором розшуку громадянина ОСОБА_6 є Верх-Исетський районний суд м. Єкатеринбург Російської Федерації. Відповідно до «червоної картки» Генерального Секретаріату Інтерполу (індивідуальний звіт) з контрольним номером 2017/169078, особа ОСОБА_6 перебуває в міжнародному розшуку з метою арешту, з діючими термінами арешту - до 13.06.2022. Рішенням Верх-Исетського районного суду м. Єкатеринбург Російської Федерації (постанова суду в кримінальній справі № 1-670/2015) від 25.12.2015 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, його оголошено в розшук та кримінальна справа щодо нього зупинена. 23.01.2020, в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України працівниками Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_6 затримано. Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.01.2020 щодо ОСОБА_6 , в порядку ст. 583 КПК України, застосовано тимчасовий арешт на 40 діб до надходження запиту російської сторони про його видачу. Офісом Генерального прокурора отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації. Проведення екстрадиційної перевірки Офісом Генерального прокурора, відповідно до ст. 587 КПК України, доручено прокуратурі Закарпатської області. 26.05.2020 прокуратурою Закарпатської області скеровані запити до Державної міграційної служби України про те чи звертався ОСОБА_6 із заявою про надання йому статусу біженця та із заявою про набуття громадянства України; до МЗС України та СБУ України щодо можливого політичного переслідування на території Російської Федерації у зв`язку з його політичною діяльністю; до ГУ ДМС України в Закарпатській області щодо отримання громадянства України, надання йому статусу біженця або особи, що потребує захисту в Україні; до ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» щодо можливості його етапування у зв`язку зі станом здоров`я. Згідно даних Державної міграційної служби України ОСОБА_6 до територіальних органів ДМС України із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався; статус біженця, або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував; зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку місця проживання не значиться; з питань набуття громадянства України в установленому порядку не звертався; підстав вважати його громадянином України немає. Згідно даних ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)», ОСОБА_6 , перебуваючи в установі, за медичною допомого не звертався. Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.03.2020 щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , у порядку ст. 584 КПК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), строком на 60 днів, до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 23.04.2020 апеляційна скарга ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду залишена без задоволення, а ухвала слідчого судді - без змін. Ухвалами слідчого судді цього ж суду від 27.04.2020, 12.06.2020, 09.07.2020 та 06.08.2020 щодо ОСОБА_6 визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою та продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту), відповідно, до 14.06.2020, 13.07.2020, 10.08.2020 та 03.09.2020 включно. 05.06.2020 до прокуратури Закарпатської області надійшов лист з Офісу Генерального прокурора щодо надходження уточненого запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації з проханням розглянути питання щодо видачі (екстрадиції) ОСОБА_6 на підставі Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, оскільки кримінальна справа щодо нього перебуває у провадженні суду. 23.06.2020 з Міністерства юстиції України надійшов лист щодо вжиття заходів, відповідно до ст. 584 КПК України, з метою тримання ОСОБА_6 під вартою для вирішення питання про видачу. Проведення екстрадиційної перевірки Міністерство юстиції України, відповідно до ст. 587 КПК України, доручило прокуратурі Закарпатської області. На даний час екстрадиційна перевірка триває. Прокуратурою області повторно надіслано запити до Державної міграційної служби України про те чи звертався ОСОБА_6 із заявою про надання йому статусу біженця та з питань набуття громадянства України. Наразі відповіді на вказані запити не отримано, що унеможливлює прийняття рішення за результатами екстрадиційної перевірки. Інкриміноване ОСОБА_6 злочинне діяння за законодавством України кваліфікується за ч. 2 ст. 309 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк не менше 1 року. Злочин, передбачений ст. 309 КК України, не належить до військових злочинів, і не носить політичного характеру. Передбачений ст. 49 КК України строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за злочин не закінчився. Запити інших держав про видачу ОСОБА_6 не надходили. Компетентні органи України не проголошували остаточне рішення щодо ОСОБА_6 у зв`язку з правопорушенням, за яке вимагається видача та не ухвалювали рішення не порушувати чи припинити переслідування у зв`язку із цим самим правопорушенням. Правовідносини між Україною та Російською Федерацією врегульовані Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року та Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року. Відповідно до ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року: «Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення». Згідно зі ст. 56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року: «Договірні Сторони зобов`язуються, відповідно до умов, передбачених цією Конвенцією, за вимогою видавати один одному осіб, що знаходяться на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності». Забезпечення виконання компетентними органами України вимог вищевказаних конвенцій щодо видачі ОСОБА_6 можливо лише в тому випадку, якщо судом щодо нього буде застосований екстрадиційний арешт. На даний час ОСОБА_6 утримується у ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)». З огляду на закінчення двохмісячного строку, передбаченого ч. 11 ст. 584 КПК України, прокурором ініційовано питання перевірки судом наявності підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_11 або його звільнення.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що в ході проведення екстрадиційної перевірки, з метою встановлення чи спростування доводів ОСОБА_6 та його захисників, прокуратурою Закарпатської області направлено ряд запитів щодо надання інформації, з метою отримання відомостей, а саме: чи звертався громадянин Російської Федерації ОСОБА_11 із заявою про надання йому статусу біженця, чи отримував довідку, що підтверджує його переслідування через політичні переконання, чи переслідується ОСОБА_6 російськими правоохоронними органами у зв`язку з його політичною діяльністю, чи звертався із заявою про отримання громадянства України. На даний час екстрадиційна перевірка не завершена, зокрема: прокуратурою не отримано відповіді на запити адресовані ДМС України про те чи звертався ОСОБА_6 із заявою про набуття громадянства України та із заявою про надання йому статусу біженця, що унеможливлює прийняття висновку за результатом перевірки. Судом встановлено, що на даний час, продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_12 , з метою уникнення його видачі та в подальшому притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК РФ на території Російської Федерації, знаходячись на волі, може вдатися до втечі, що в свою чергу перешкодить виконанню запиту компетентного органу іноземної держави про його видачу. З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що є достатні підстави для подальшого утримання ОСОБА_11 під вартою, а продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення питання про його видачу і здійснення фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації є єдиним запобіжним заходом достатнім для запобігання можливим спробам особи переховуватись. Судом також критично оцінювалось твердження захисників про те, що міцні соціальні зв`язки ОСОБА_11 ( ОСОБА_13 ), який приїхав на територію України до дружини ОСОБА_14 та сина ОСОБА_14 2019 року народження з метою постійного проживання на території України, дозволяють слідчому судді застосувати до нього інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 585 КПК України з наступних підстав. Органом, що здійснює екстрадиційну перевірку щодо особи є прокуратура Закарпатської області, місцезнаходження якої місто Ужгород Закарпатської області. Як з`ясовано у судовому засіданні, ОСОБА_12 має намір відбути до міста Вінниця, де проживає його дружина та син. Місцем тримання його під вартою є державна установа "Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)", м. Ужгород. Ці обставини дають підстави дійти висновку, що застосування інших запобіжних заходів не пов`язаних із триманням під вартою не гарантуватимуть запобіганню втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі. Будь яких обставин, які, відповідно до ст. 585 КПК України, давали б підстави для застосування щодо ОСОБА_11 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, слідчим суддею не встановлено. Матеріали провадження не містять жодних посилань на захворювання, які перешкоджають триманню під вартою ОСОБА_11 та видачі його компетентним органам Російської Федерації. З огляду на наведене, слідчий суддя вважав, що на даний момент є достатні підстави для подальшого утримання ОСОБА_11 під вартою, оскільки продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення питання про його видачу і здійснення фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам ОСОБА_11 переховуватись, з метою уникнення його видачі. З огляду на встановлені обставини, слідчий суддя також дійшов висновку про наявність підстав для подальшого тримання громадянина ОСОБА_11 ) під вартою й тому продовжив щодо нього строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту).

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Посилається на те, що слідчим суддею не розглядалось питання про можливість застосування щодо ОСОБА_11 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, для забезпечення його видачі на запит іноземної держави, а аргументами на користь застосування найбільш суворого запобіжного заходу стали лише тяжкість звинувачення та ризик його втечі. Зазначає, що при розгляді клопотання, слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_11 , знаходячись у міжнародному розшуку, перетинав кордон України з метою отримання в подальшому статусу біженця, хоча наразі і не мав змоги подати відповідну заяву, а також у зв`язку з проживанням на території України його дружини та малолітнього сина. Стверджує, що у ОСОБА_6 на території України є міцні соціальні зв`язки, в нього відсутнє бажання ухилятись від правосуддя, власниця квартири, в якій проживає його дружина та син надає згоду на реєстрацію та проживання підозрюваного. Також захисник звертає увагу на те, що слідчим суддею не вказано жодних доводів, які б виправдовували застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, окрім тяжкості інкримінованого йому злочину правоохоронними органами Російської Федерації. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення його видачі (екстрадиційний арешт) та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

В запереченні на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність її доводів та законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, прокурорка ОСОБА_5 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурорки ОСОБА_5 , яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.
Разом із клопотанням на розгляд слідчого судді подаються:
1) копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України;
2) документи про громадянство особи;
3) наявні матеріали екстрадиційної перевірки.
Матеріали, що подаються слідчому судді, мають бути перекладені державною мовою або іншою мовою, передбаченою міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
При вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
У разі якщо особа, щодо якої вирішується питання про тримання під вартою, не володіє державною мовою, їй забезпечується участь перекладача.
Строки тримання особи під вартою та порядок їх продовження визначаються цим Кодексом.
Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановлює особу, роз`яснює особі її право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на видачу (екстрадицію), з`ясовує бажання особи скористатися цими правами, перевіряє добровільність надання особою згоди на її видачу (екстрадицію), відмови від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності, усвідомлення особою правових наслідків такої згоди (відмови), перевіряє запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки, вислуховує думку прокурора, інших учасників і постановляє ухвалу про:
1) застосування екстрадиційного арешту;
2) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту;
3) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту;
4) застосування екстрадиційного арешту та відмову у затвердженні згоди особи на її видачу (екстрадицію);
5) відмову в застосуванні екстрадиційного арешту, якщо для його обрання немає підстав.
Копія ухвали слідчого судді, постановленої за результатами розгляду питання щодо затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), невідкладно направляється уповноваженому (центральному) органу України через відповідну обласну прокуратуру разом із копією письмової заяви особи про згоду на її видачу (екстрадицію).
При розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором, крім ухвал слідчого судді про затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту, про затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту, які оскарженню не підлягають.
Екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.
За скаргою особи, до якої застосовано екстрадиційний арешт, або її захисника чи законного представника слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, не частіше одного разу на місяць перевіряє наявність підстав для звільнення особи з-під варти.
Звільнення особи з-під екстрадиційного арешту слідчим суддею не перешкоджає повторному його застосуванню з метою фактичної передачі особи іноземній державі на виконання рішення про видачу, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.
Особа, до якої застосовано екстрадиційний арешт, має право до прийняття рішення про її видачу (екстрадицію) подати на розгляд слідчого судді суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, письмову заяву про згоду на її видачу (екстрадицію), в якій може зазначити про відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності. Така заява підлягає невідкладному розгляду слідчим суддею у порядку, передбаченому частинами сьомою і восьмою цієї статті, за участю прокурора, особи, яка подала заяву, її захисника та, за потреби, перекладача.

Колегія суддів вважає, що під час розгляду клопотання, яке подав виконувач обов`язків прокурора Закарпатської області, про наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду вимоги вказаної вище норми права були дотримані.

Так, доданими до клопотання матеріалами підтверджено таке.

Громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 Кримінального кодексу Російської Федерації.

Ініціатором розшуку громадянина ОСОБА_6 є Верх-Исетський районний суд м. Єкатеренбург Російської Федерації.

Відповідно до «червоної картки» Генерального Секретаріату Інтерполу (індивідуальний звіт) з контрольним номером 2017/169078 особа перебуває в міжнародному розшуку з метою арешту, з діючими термінами арешту - до 13.06.2022.

Рішенням Верх-Исетського районного суду м. Єкатеренбург Російської Федерації (постанова суду у кримінальній справі №1-670/2015) від 25.12.2015 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, його оголошено в розшук та кримінальна справа щодо нього зупинена.

23.01.2020, у порядку ст. ст. 208, 582 КПК України працівниками Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_6 затримано.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.01.2020 щодо ОСОБА_6 , в порядку ст. 583 КПК України, застосовано тимчасовий арешт на 40 діб, до надходження запиту російської сторони про його видачу.

Офісом Генерального прокурора отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 для притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації.

Проведення екстрадиційної перевірки Офісом Генерального прокурора, відповідно до ст. 587 КПК України, доручено прокуратурі Закарпатської області.

26.05.2020 прокуратурою Закарпатської області скеровані запити до Державної міграційної служби України про те чи звертався ОСОБА_6 із заявою про надання йому статусу біженця та із заявою про набуття громадянства України; до МЗС України та СБУ України щодо можливого політичного переслідування на території Російської Федерації у зв`язку з його політичною діяльністю; до ГУ ДМС України в Закарпатській області щодо отримання громадянства України, надання йому статусу біженця або особи, що потребує захисту в Україні; до ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» щодо можливості його етапування у зв`язку зі станом здоров`я.

Згідно даних Державної міграційної служби України ОСОБА_6 до територіальних органів ДМС України із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався; статус біженця, або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував; зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку місця проживання не значиться; з питань набуття громадянства України в установленому порядку не звертався; підстав вважати його громадянином України немає.

Згідно даних ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)», ОСОБА_6 , перебуваючи в установі, за медичною допомогою не звертався.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.03.2020 щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , в порядку ст. 584 КПК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), строком на 60 днів, до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 23.04.2020 апеляційна скарга ОСОБА_6 на цю ухвалу залишена без задоволення, а ухвала слідчого судді - без змін.

Ухвалами слідчого судді від 27.04.2020, 12.06.2020, 09.07.2020 та 06.08.2020 щодо ОСОБА_6 визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою та продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту), відповідно, до 14.06.2020, 13.07.2020, 10.08.2020 та 03.09.2020 включно.

05.06.2020 до прокуратури Закарпатської області надійшов лист з Офісу Генерального прокурора щодо надходження уточненого запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації з проханням розглянути питання щодо видачі (екстрадиції) ОСОБА_6 на підставі Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, оскільки кримінальна справа щодо нього перебуває у провадженні суду.

23.06.2020 з Міністерства юстиції України надійшов лист щодо вжиття заходів, відповідно до ст. 584 КПК України, з метою тримання ОСОБА_6 під вартою для вирішення питання про видачу. Проведення екстрадиційної перевірки Міністерство юстиції України відповідно до ст. 587 КПК України доручило прокуратурі Закарпатської області. На даний час екстрадиційна перевірка триває.

При проведенні перевірки прокуратурою області повторно надіслано запити до Державної міграційної служби України про те чи звертався ОСОБА_6 із заявою про надання йому статусу біженця та з питань набуття громадянства України.

Наразі відповіді на вказані запити відсутні, що унеможливлює прийняття рішення за результатами екстрадиційної перевірки.

Інкриміноване ОСОБА_6 злочинне діяння за законодавством України кваліфікується за ч. 2 ст. 309 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк не менше 1 року.

Злочин, передбачений ст. 309 КК України, не належить до військових злочинів і не носить політичного характеру.

Передбачений ст. 49 КК України строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вищевказаний злочин не закінчився.

У матеріалах судового провадження відсутні відомості про надходження запитів інших держав про видачу ОСОБА_6 ..

Компетентні органи України не проголошували остаточне рішення стосовно ОСОБА_6 у зв`язку з правопорушенням, за яке вимагається його видача та не ухвалювали рішення не порушувати чи припинити переслідування у зв`язку із цим самим правопорушенням.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що на даний час продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_6 , з метою уникнення його видачі та в подальшому притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК РФ, на території Російської Федерації, знаходячись на волі, може вдатися до втечі, що в свою чергу перешкодить виконанню запиту компетентного органу іноземної держави про його видачу.

Тому, апеляційний суд законним та обґрунтованим вважає і висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для подальшого утримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки продовження застосування щодо нього екстрадиційного арешту до вирішення питання про його видачу та здійснення фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації є єдиним запобіжним заходом, який буде достатнім для запобігання можливим спробам переховування ОСОБА_6 ..

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_11 , знаходячись у міжнародному розшуку, перетинав кордон України з метою отримання в подальшому статусу біженця, хоча наразі і не мав змоги подати відповідну заяву, а також у зв`язку з проживанням на території України його дружини та малолітнього сина, - апеляційний суд, з огляду на наведене вище, відхиляє як такі, що будь-яким чином не спростовують висновків слідчого судді про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту).

Як такі, що жодним чином не впливають на висновки слідчого судді та не дають підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що в ОСОБА_6 на території України є міцні соціальні зв`язки, в нього відсутнє бажання ухилятись від правосуддя, власниця квартири, в якій проживає його дружина та син надає згоду на реєстрацію та проживання підозрюваного. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд також вважає, що під час розгляду клопотання слідчий суддя дав належну оцінку тому факту, що органом, який здійснює екстрадиційну перевірку щодо ОСОБА_6 є прокуратура Закарпатської області, місцезнаходження якої є м. Ужгород і місцем, де останній тримається під вартою є ДУ «Закарпатська УВП № 9» м. Ужгород, однак, як встановлено слідчим суддею, ОСОБА_12 має намір відбути до м. Вінниця, де проживає його дружина та син, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не гарантуватиме запобігання втечі ОСОБА_6 та забезпечення у подальшому його видачі.

З огляду на наведене вище, як такі, що не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки слідчого судді, апеляційний суд не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не вказано жодних доводів, які б виправдовували застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, окрім тяжкості інкримінованого йому злочину правоохоронними органами Російської Федерації.

Із вищевказаних підстав, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що що слідчим суддею не розглядалось питання про можливість застосування щодо ОСОБА_11 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, для забезпечення його видачі на запит іноземної держави, а аргументами на користь застосування найбільш суворого запобіжного заходу стали лише тяжкість звинувачення та ризик його втечі.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвалу слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

При прийнятті рішення колегія суддів бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи й те, що ОСОБА_6 та його захисники під час розгляду апеляційної скарги не заявляли клопотань про приєднання доказів, здобутих стороною захисту відповідно до вимог КПК України у підтвердження її доводів, у тому числі й таких, які б спростовували чи впливали на висновки слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б слугували безумовною підставою для скасування судового рішення, у тому числі й із призначенням нового судового розгляду клопотання у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 584 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу, яку подав захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 вересня 2020 року, якою ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) на строк до 15 жовтня 2020 року, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: