Справа № 301/1565/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" серпня 2020 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава кримінальне провадження, що внесене 27 червня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000593, відносно
ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Собатин, Іршавського району, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, із середньою освітою, громадянина України, одруженого, на утриманні 1 малолітня дитина, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

26 червня 2019 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у с. Сільце, Іршавського району, на території АЗС «Маркет» по вул. 60 років Жовтня, 109, скориставшись відсутністю водія легкового автомобіля марки «Шкода-Октавія А5», державний номерний знак « НОМЕР_1 », 2011 року випуску, ОСОБА_6 , який знаходився припаркованим біля заправної колонки, власником якого є мати ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч волі власника, з метою тимчасового використання і задоволення особистих потреб, шляхом вільного доступу, підійшов до лівої передньої дверки автомобіля марки «Шкода-Октавія А5», державний номерний знак « НОМЕР_1 », яка була незакритою на ключ та ключі знаходились в замку запалювання, сів за кермо автомобіля, ключем привів двигун в дію та розпочав рух вперед в напрямку виїзду з АЗС «Маркет», де в цей час до автомобіля підбіг водій ОСОБА_6 , який намагався зупинити його. ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, натиснувши на педаль газу, попрямував в сторону с. Кам`янське, де біля першої АЗС розвернувся та повернувся на автомобілі на територію АЗС «Маркет», де автомобіль припаркував біля ОСОБА_6 , а сам залишив місце злочину та пішов у невідомому напрямку.
Обвинувачений ОСОБА_3 в ході судового розгляду вину не визнавав та показав, що 26.06.2019 року у під вечір разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знаходився на АЗС «Маркет» в с. Сільце, де вживали пиво. Незадовго до того, йому передзвонив ОСОБА_11 і повідомив, що ввечері треба буде прийти на роботу, обіцяв заїхати за ним додому. Через деякий час перебування на АЗС «Маркет», він побачив транспортний засіб марки «Шкода» сірого кольору, який стояв біля однієї з колонок. Водія в машині не було. Вважаючи, що це автомашина ОСОБА_12 , з яким мав приїхати ОСОБА_13 , він сів за кермо незачиненої машини, завів двигун за допомогою ключів, які знаходилися в замку запалювання, та поїхав з напрямку м. Мукачева. Біля машини нікого не було. Виїхавши на автодорогу та від`їхавши від АЗС на відстань приблизно 50 метрів, він запідозрив, що сів не в автомашину ОСОБА_14 . Одразу розвернувся на дорозі, повернувся на автозаправну станцію та зупинив машину недалеко від колонки. Там вже стояв ОСОБА_15 і розмовляв по телефону з поліцією, сказав, що поліція незабаром приїде. Оскільки через 15 хвилин очікування поліція не приїхала, він разом із знайомими поїхав спочатку додому в с.Сільце, а потім у с. Арданово. Через деякий час йому по телефону повідомили, що його шукає поліція, а ще пізніше, зустрів працівників поліції по дорозі, які його відвезли у відділення поліції.
У судовому засіданні 04.08.2020 року обвинувачений ОСОБА_3 вину у незаконному заволодінні транспортним засобом за фактичних обставин, що викладені в обвинувальному акті, визнав. Підтвердив, що 26.06.2019 року біля 21.30 годин, перебуваючи на АЗС «Маркет», будучи у стані сп`яніння, побачивши, що автомашина марки «Шкода» залишена власником відкрита та без нагляду, сів за кермо, завів машину та виїхав з нею за межі АЗС. Через кілька хвилин повернув автомашину власнику. Визнав, що незаконно заволодів автомашиною потерпілого ОСОБА_16 . Просив не брати до уваги покази, які він давав у попередніх засіданнях. Однак, обвинувачений не визнав, що злочин ним вчинено повторно. Щиро покаявся у вчиненому, обіцяв більше не вчиняти правопорушень, просив суворо його не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 26.06.2019 року під вечір заїхав на АЗС «Маркет» с. Сільце, щоб заправити свою автомашину. Машину залишив відчинену біля заправних колонок, а сам пішов до каси. Через кілька хвилин побачив, що його автомашина від`їжджає, тому побіг до машини, побачив за кермом ОСОБА_17 , почав хапатися за дверцята, щоб відкрити їх, але не зміг зупинити обвинуваченого. ОСОБА_18 за кермом машини потерпілого виїхав з території АЗС та поїхав в сторону м. Мукачева. Після цього, потерпілий попросив у знайомого мобільний телефон, за допомогою якого подзвонив у поліцію та повідомив про угон його автомашини. Поки потерпілий розмовляв з поліцією та пояснював, що сталося, ОСОБА_18 повернувся на АЗС та припаркував автомашину неподалік потерпілого, після чого, нічого не пояснюючи, пішов. У судове засідання 04.08.2020 року не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив подальший розгляд справи та судові дебати проводити без його участі, матеріальних претензій до обвинуваченого не заявив, просив обвинуваченого суворо не карати, оскільки ОСОБА_18 добровільно повернув автомашину без пошкоджень (том 2 а.с.8).
Допитаний в якості свідка ОСОБА_19 суду показав, що 26.06.2019 року працював на АЗС «Маркет» в якості помічника оператора. Сам факт угону автомашини він не бачив, оскільки був зайнятий своєю роботою і не слідкував за автомашинами, які заїжджали та виїжджали із станції. Хто сидів зав кермом не бачив, тільки чув з розмов, що хтось угнав автомашину, яку через кілька хвилин повернули. Коли приїхала на АЗС поліція, ні ОСОБА_17 , ні потерпілого там вже не було.
Аналогічні покази в судовому засіданні дав свідок ОСОБА_20 оператор-касир АЗС «Маркет».
Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 суду показав, що 26.06.2019 року під вечір попросив знайомого ОСОБА_21 поїхати за ОСОБА_22 і привезти його в с. Арданово на роботу. Обвинувачений працював у нього та виконував сільськогосподарські роботи. Пізніше свідку розповідали, що на АЗС «Маркет» ОСОБА_18 сів у чужу машину та виїхав з неї з території АЗС, але повернув автомашину власнику. Свідку сказали, що, нібито, ОСОБА_18 сплутав автомашину потерпілого з автомашиною ОСОБА_12 , який мав везти обвинуваченого на роботу.
Аналогічні покази в судовому засіданні дав допитаний в якості свідка ОСОБА_23 .
Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні показав, що ввечері 26.06.2019 року разом з обвинуваченим, ОСОБА_25 та ОСОБА_26 приїхав на АЗС «Маркет» в с. Сільце, де на вулиці вживали пиво. Через деякий час побачив, що на АЗС заїхала автомашина марки «Шкода», з якої вийшов хлопець та пішов в бік каси. В цей час ОСОБА_18 відійшов від їх компанії, направився в бік автомашини «Шкода», сів за кермо, рушив та виїхав за межі АЗС на автодорогу. Бачив, як власник автомашини біжить за автомашиною та щось вигукує в бік своєї машини, однак, наздогнати свою машину ОСОБА_15 не міг. Потерпілий почав дзвонити в поліцію, а в цей час ОСОБА_18 повернув автомашину на АЗС. Після повернення автомашини ОСОБА_22 , вони ще кілька хвилин побули на території АЗС, після чого сіли у свою автомашину та поїхали у сторону с. Сільце. Приїзду поліції вони не дочекалися. Обвинувачений був у стані сп`яніння, він не пояснював мотиви свого вчинку, не просив везти його в поліцію.
Аналогічні покази в судовому засіданні дав допитаний в якості свідка ОСОБА_10 .
Крім визнання фактичних обставин справи та вини у незаконному заволодінні транспортним засобом самим обвинуваченим, його вина в судовому засіданні доведена показами потерпілого, свідків, а також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: рапортом про отримання заяви про вчинення злочину та реєстрацію в ЄО за №2638 від 26.06.2019 року (том 1 а.с.196), протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.06.2019 року (том 1 а.с.197-199), протоколом огляду місця події від 27.06.2019 року (том 1 а.с.201-206), протоколом огляду місця події від 27.06.2019 року (том 1 а.с.210-211).
Заслухавши покази обвинуваченого, потерпілого та свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_10 , дослідивши письмові докази, на які посилалися сторони кримінального провадження, дослідивши повно та всебічно всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, суд приходить до наступного.
ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, та дії обвинуваченого кваліфіковано за ч.2 ст. 289 КК України.
На думку суду, в ході судового розгляду справи вина ОСОБА_3 доведена у незаконному заволодінні транспортним засобом. Дане обвинувачення підтверджено як показами потерпілого та свідків, так і показами самого обвинуваченого. ОСОБА_18 не заперечував, що заволодів транспортним засобом потерпілого незаконно, без згоди і відому власника. Той факт, що обвинувачений мав намір тільки прокататися на автомашині та через деякий час повернув автомашину на територію АЗС не ушкодженою, не спростовує факт незаконного заволодіння транспортним засобом і не звільняє від відповідальності. Для застосування до обвинуваченого положень ч.4 ст. 289 КК України підстав не має, оскільки обвинувачений не виконав всі умови для звільнення від відповідальності, а саме: добровільно не заявив про вчинене правоохоронним органам. ОСОБА_18 був затриманий працівниками поліції через кілька годин після заяви потерпілого про злочин, в іншому, віддаленому від місця злочину місці.
Згідно зміненого обвинувального акту, ОСОБА_27 пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст.289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, у зв`язку з тим, що ОСОБА_18 за іншим кримінальним провадженням №0000334 від 03.04.2018 року обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 189 ч.4 та ст. 289 ч.3 КК України (том 1 а.с.33-37).
В ході судового розгляду встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженню №0000334 від 03.04.2018 року направлено для розгляду до Мукачівського міськрайонного суду. Розгляд вказаного кримінального провадження не закінчено та обвинувального вироку про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 189 ч. 4 та ст. 289 ч. 3 КК України, судом не ухвалено.
Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.
З огляду на правові норми щодо презумпції невинуватості, за відсутності вироку суду, який набрав законної сили, наявність кримінального провадження, в тому числі, на стадії його судового розгляду, не породжує правових наслідків для юридичної оцінки наступних чи попередніх діянь особи, у вчиненні яких вона обвинувачується, а є лише версією органів досудового розслідування, яку вони доводять на підставі обов`язку доказування відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 КПК України.
У даному випадку для кваліфікації дій обвинуваченого за ознакою повторності має значення, чи було особу засуджено за раніше вчинений злочин, оскільки правова оцінка діяння як «повторність» є можливою тільки за умови, коли всі епізоди злочинної діяльності є предметом одного судового розгляду, оскільки за таких умов суд безпосередньо досліджує докази та у вироку робить висновок про доведеність винуватості особи одночасно за всіма епізодами кримінальних правопорушень, які інкриміновані обвинуваченому.
Оскільки обвинувальний вирок суду по іншому кримінальному провадженню №0000334 від 03.04.2018 року відсутній, вину ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 189 ч.4 та ст. 289 ч.3 КК України, не встановлено, тому кваліфікуюча ознака «вчинене повторно» підлягає виключенню з обвинувачення.
Дана позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду від 11 грудня 2019 року по справі № 274/2956/17.
Враховуючи наведене суд вважає, що в ході судового розгляду кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч.2 ст. 289 КК України не знайшла свого підтвердження.
Під час судового розгляду прокурор в порядку ст. 338 КПК України не змінив обвинувачення та не висунув додаткового обвинувачення.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, відповідно до ст. 337 ч.3 КПК України, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена у незаконному заволодінні транспортним засобом та його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 289 КК України.
Санкція ст. 289 ч.1 КК України є менш суворою ніж санкція ст. 289 ч.2 КК України, тому зміна судом правової кваліфікації кримінального правопорушення покращує становище обвинуваченого.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, його тяжкість, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання винного.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне усунення заподіяної шкоди.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання суд враховує тяжкість злочину, особу винного, а саме: ОСОБА_3 раніше судимим не був, за місцем проживання характеризується позитивно (том 1 а.с.45), має на утриманні малолітню дитину (том 1 а.с.161), на обліку у нарколога не перебуває (том 1 а.с.48), вину визнав і у вчиненому покаявся, поведінку винного після вчинення злочину, що він добровільно усунув заподіяну шкоду повернув добровільно автомашину власнику, тому потерпілий до ОСОБА_17 претензій не має (том 2 а.с.8) та просив суворо його не карати.
Враховуючи наведене, а також, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства.
Суд вважає, що призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, що передбачений санкцією ст. 289 ч.1 КК України, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Підстав для призначення більш суворого виду покарання, з числа передбачених за вчинений злочин, не має.
Цивільний позов потерпілим по справі не заявлений.
Процесуальних витрат по справі не має.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Речові докази по справі:
-змиви з панелі, керма, рукоятки перемикання швидкості та водійського сидіння; контрольний змив; одорологічний слід з сидіння водія; одорологічний слід з рукоятки перемикання швидкості; одорологічний слід з керма; чохол до важеля стоянкового гальма чорного кольору, що передані на зберігання до кімнати речових доказів Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області (том 1 а.с.212-215), після набрання вироком законної сили знищити.
Керуючись ст. ст. 337 ч.3, 368, 370 КПК України,

з а с у д и в :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., що відповідає 1000 неоподатковуваним мінімумам доходів громадян.
Речові докази по справі:
-змиви з панелі, керма, рукоятки перемикання швидкості та водійського сидіння; контрольний змив; одорологічний слід з сидіння водія; одорологічний слід з рукоятки перемикання швидкості; одорологічний слід з керма; чохол до важеля стоянкового гальма чорного кольору, що передані на зберігання до кімнати речових доказів Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення, а потерпілим у той же строк з дня отримання його копії, до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому.
Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Головуюча: ОСОБА_1