справа № 208/5661/20
№ провадження 1-кс/208/57/21
УХВАЛА
Іменем України

07 січня 2021 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання (помічника судді) ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання слідчого ОСОБА_4 , погоджене з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України в межах кримінального провадження № 0000725 від 03.05.2020 року, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ташкент Республіки Узбекистан, громадянства немаючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно непрацюючого, раніше судимого:
- 24.01.2012 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. за ч. 1 ст. 190, 76 п. 2-4 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, вирок набрав законної сили 09.02.2012 року;
- 19.10.2012 року Криничанським районним судом Дніпропетровської обл. за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбутий строк 1 рік 2 місяця за вироком від 31.07.2012 року, до відбуття - 4 роки 2 місяця позбавлення волі, вирок набрав законної сили 25.12.2012 року;
- 19.03.2015 року Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл. за ст. 391 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської обл. від 19.10.2012 року за сукупністю вироків до відбуття - 2 роки 2 місяці позбавлення волі, вирок набрав законної сили 24.04.2015 року, звільнення 08.07.2016 року по відбуттю строку покарання;
- 16.05.2018 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;
- 18.06.2019 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України даним покаранням поглинуто покарання від 02.11.2018 року Апеляційного суду Дніпропетровської обл., до відбуття - 4 роки 5 місяців позбавлення волі, вирок набрав законної сили 19.07.2019 року, звільнення 29.07.2019 року по відбуттю строку покарання;

- 05.03.2020 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки, вирок набрав законної сили 06.04.2020 року, -

встановив:

Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним погодженим з прокурором клопотанням, пославшись на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчим зазначено, що повторно, 02.05.2020 приблизно о 14.00 год. ОСОБА_5 перебував в автомобілі таксі яке рухалось по вул. Магнітогорській в м. Кам`янському від. перехрестя вул. Магнітогорської з пр. Аношкіна до перехрестя вул. Магнітогорської з вул. 9 Травня в м. Кам`янському, разом з візуально знайомим ОСОБА_7 який сидів на передньому пасажирському сидінні автомобілю. При цьому ОСОБА_5 сидів на задньому сидінні автомобілю, позаду ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_5 побачив у правій кишені куртки ОСОБА_7 мобільний телефон. ОСОБА_5 , переконавшись, що його протиправні дії ніхто не помічає, рукою витяг з правої кишені куртки ОСОБА_7 належний останньому мобільний телефон «Neffos C9A», модель TP706A, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартість якого згідно судової товарознавчої експертизи №19/104-10/1/635 від 23.07.2020 становить 51 гривня 30копійок.Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу ОСОБА_5 попросив водія таксі зупинити автомобіль таксі, та вийшовши з автомобілю таксі на перехресті вул. Магнеітогорської з вул. 9 Травня в м. Кам`янському з місця пішов у невідомому напрямку. Таким чином ОСОБА_5 довела свій протиправний умисел до кінця.

Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Діючи повторно, 02.05.2020 приблизно о 19.30 год. ОСОБА_5 перебував біля будинку №80/1 по пр. Аношкіна в м. Кам`янському разом з малознайомим ОСОБА_8 , у якого на шиї ОСОБА_5 ланцюжок виготовлений із жовтого металу. ОСОБА_5 , підійшов зі спини до ОСОБА_8 та, з метою придушення волі ОСОБА_8 до супротиву його протиправним діям, наніс останньому один удар ногою по правій нозі під коліно. Від зазначеного удару ОСОБА_8 втратив рівновагу та впав правим коліном на землю. Від вказаних дій ОСОБА_5 ОСОБА_8 втратив можливість чинити опір його протиправним діям, тобто ОСОБА_5 застосував до ОСОБА_8 насильство, що не є небезпечним для його життя та здоров`я. Скориставшись тим, що внаслідок застосування до ОСОБА_8 насильства останній не міг чинити опір його протиправним діям, ОСОБА_5 рукою взявся за ланцюжок, який знаходився на шиї ОСОБА_8 (вартість ланцюжка згідно судової товарознавчої експертизи №19/104-10/1502 від 19.05.2020 становить 1433 гривень 33 копійки) та шляхом ривку зірвав його з останнього. З метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, утримуючи викрадене у ОСОБА_8 майно при собі, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення втік. Таким чином ОСОБА_5 отримав реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, тобто довів свій протиправний умисел до кінця.

Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

У судовому засіданні слідчий СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 підтримав позицію, наголошену прокурором та своє клопотання, посилаючись на обставини, викладені в ньому та просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначив, що повідомлена ОСОБА_5 підозра є підтвердженою зібраними доказами у їх сукупності. Враховуючи підстави, зазначені у ст. 194 КПК України, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде відповідати меті застосування запобіжного заходу та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 клопотання слідчого підтримав з підстав, зазначених у його мотивувальній частині, наголосив на обґрунтованості підозри та клопотання щодо обрання саме тримання під вартою, як запобіжного заходу відносно підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що підозра є обґрунтованою, не заперечував проти обрання саме такого запобіжного заходу відносно нього.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

Відповідно до п. 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до рішень Європейского суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Також Європейський суд у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, наявність обґрунтованості підозри, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме показанням потерпілих та свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання потерпілим та свідкам, протоколами огляду предметів, речовими доказами.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України у даному кримінальному провадженні обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 .

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

При прийнятті рішення, щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу, слідчим суддею враховується, як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, як позбавлення волі на строк до шести років; що ОСОБА_9 не має офіційного місця роботи та сталих соціальних зв`язків.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

1. Переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний вже неодноразово вчиняє кримінальні правопорушення, що вказує на те, що він не дотримується суспільних норм поведінки та моралі, окрім того він не має постійного місця роботи та заробітку, постійного місця проживання, сім`ї, дітей, інших осіб на утриманні, що вказує на недостатню сталість його соціальних зв`язків, що надасть йому можливість у будь який момент залишити межі міста та області з метою переховування від органів досудового розслідування та / або суду.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне:

- підозрюваний не має на утриманні малолітніх дітей та батьків похилого віку, тобто не має стійких соціальних зв`язків.

- підозрюваний не має офіційного місця роботи та постійного джерела доходів.

2. Вчините інше кримінальне правопорушення, так як підозрюваний вже не вперше вчиняє кримінальні правопорушення майнової спрямованості, враховуючи те, що він не має постійного місця роботи та заробітку, вказує на те, що він й у подальшому буде вчиняти кримінальні правопорушення майнової спрямованості з метою заробітку коштів.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 необхідно обрати найсуворіший запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, встановлюється у розмірі до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя вважає, що з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, встановленими під час судового засідання ризиками, розмір застави повинен складати тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати в межах кримінального провадження № 0000725 від 03.05.2020 року до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , з урахуванням його затримання в порядку ст. 208 КПК України 06.01.2021 року, визначити до 05 березня 2021 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, визначити розмір застави тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює грошовій сумі розміром 68 100 грн (шістдесят вісім тисяч сто гривень).

У разі внесення застави на депозитний рахунок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього наступні зобов`язання, які він повинен буде виконувати строком до 05 березня 2021 року включно:

- з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає Дніпропетровська обл., м. Кам`янське без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1