Дата документу 25.11.2020 Справа № 314/4417/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/4417/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/1224/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з приміщенням Вільнянського районного суду Запорізької області),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Вільнянська установа покарань №11»),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кушугум, Запорізький район, Запорізька область, громадянина України, маючого середньо - спеціальну освіту, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого
1) 12 квітня 2017 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі,
2) 1 листопада 2017 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 5 місяців позбавлення волі,
3) 12 грудня 2017 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 27 грудня 2020 року включно, з визначенням застави в розмірі 3 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6354 гривень, а також з роз`ясненням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 звернулась до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

В кінці червня 2020 року у вечірній час доби, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля приміського кафе «Експрес», яке розташоване по вул. Соборній у м. Вільнянськ Запорізької області, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, з корисливих мотивів, зі столу, який розташований біля приміщення приміського кафе «Експрес» викрав мобільний телефон «Samsung Galaxy» SM-J600F в корпусі білого кольору, який належить потерпілій ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В подальшому ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, розпорядився вищевказаним викраденим ним майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 , умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, вчинив крадіжку майна ОСОБА_11 , в результаті чого спричинив потерпілій матеріальну шкоду, згідно висновку судового експерта №3471 від 16 жовтня 2020 року, за результатами проведеної судово-товарознавчої експертизи, на суму 2875,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

23 червня 2020 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000570 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (а.с. 8).

28 жовтня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (а.с. 13-14).

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував тяжкість злочину, дані про особу підозрюваного, який є особою раніше засудженою за вчинення корисливого злочину (крадіжка), судимість за який в установленому законом порядку не знята та не погашена, 14 лютого 2020 року звільнившись з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та знову підозрюється у вчиненні корисливого злочину, санкція за який передбачає покарання у вигляді до 5 років позбавлення волі, вік підозрюваного, стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, відсутність у підозрюваного офіційного працевлаштування та стабільного доходу. Крім того, слідчий врахував наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, оскільки при постановлені зазначеної ухвали у суду не було достатніх підстав вважати, що ризики, які судом були встановлені, більш м`який запобіжний захід не забезпечить їх запобіганням.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вагомих підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в клопотанні та рішенні суду не наведено, а тому слідчим суддею безпідставно зроблено висновок про те, що слідчий довів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Крім того, захисник в своїй апеляційній скарзі звертає увагу на те, що ОСОБА_7 на всі виклики слідчого та прокурора з`являвся, до суду на обрання запобіжного заходу також з`явився без перешкод, позов не заявлено, мобільний телефон знаходиться у потерпілої, вину визнає в повному обсязі, слідству сприяв.
Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постанови нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за його місцем мешкання, а саме, АДРЕСА_1 .

До судового засідання апеляційного суду адвокат ОСОБА_8 не з`явилась, подала заяву, в якій поросить розглядати її апеляційну скаргу без її участі в судовому засіданні, скаргу підтримує в повному обсязі, клопотання відсутні.
Підозрюваний ОСОБА_7 та прокурор не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутністю адвоката ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду.
В судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 підтримав подану його захисником апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду просив у задоволенні поданою захисником апеляційної скарги відмовити та залишити ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який законом віднесено до нетяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 5 років позбавлення волі.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.
З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.
Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.
Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії нетяжких корисливих злочинів проти власності, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 5 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, враховуючи, що підозрюваний раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі в минулому, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
На думку колегії суддів, матеріальне становище підозрюваного ОСОБА_7 , підвищує ймовірність його переховування від органів досудового розслідування та суду, а у сукупності з іншими обставинами кримінального провадження підтверджує наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Також не виключається можливість незаконного впливу на потерпілу та свідків, оскільки підозрюваному ОСОБА_7 можуть бути відомі їх анкетні дані, зокрема адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання, тим самим перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню для уникнення кримінальної відповідальності

Крім того, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, та маючи не зняту та не погашену судимість, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що вказує на те, що він заробляє на життя шляхом вчинення корисливих злочинів, та у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних корисливих злочинів.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 на всі виклики органу досудового слідства та до суду на розгляд клопотання про застосування до нього запобіжного заходу з`являвся, позов не заявлено, вину визнає в повному обсязі, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Між тим, як вбачається з матеріалів клопотання, саме за сприяння працівників досудового розслідування підозрюваним ОСОБА_7 19 жовтня 2020 року було повернуто викрадене в кінці червня 2020 року майно, належне потерпілій (а.с. 9-10), а тому такі доводи захисника не можуть братися до уваги, як добровільне відшкодування шкоди, яке відповідно могол б бути враховано при вирішенні питання щодо виду запобіжного заходу.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2020 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4