н/п 1-кп/490/636/2018
У Х В А Л А

11 березня 2019року м.Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв кримінальну справу за обвинуваченням :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Киселівка Снігурівського району Миколаївської області, українки, громадянки України, не одруженої, проживає: АДРЕСА_1 ,

про скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України

в с т а н о в и в :

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про долучення до справи в якості доказу - висновок експерта №125-114 від 17.10.2014р. Захисник ОСОБА_4 зокрема вказав, що 18.07.2014р. тобто під час досудового рослідування у даній справі заявляла слідчому клопотання про проведення будівельної експертизи, проте слідчий 21.07.2014р. у задоволенні такого клопотання відмовив. Захисник ОСОБА_4 вказала, що відповідно до ст.243 КПК України сторона захисту має право самостійно залучати експертів для проведення експертизи, в тому числі і обов?язкової. Захисник вказала, що за браком часу не мала можливості звернутися до слідчого судді з клопотання про призначення експертизи, оскільки справа на початку серпня 2014р. була направлена до суду. Захисник ОСОБА_4 вказала, що даний доказ отриманий стороною захисту вже після закінчення досудового розслідування та направлення даної справи в суд, вважає такий доказ додатковим, а тому відкриття такого доказу на думку сторони захисту можливе уже на стадії розгляду справи судом. Окрім цього, захисник вказала, що прокурор як сторона обвинувачення готовив заперечення на клопотання захисника, тому очевидно ознайомився із даним наданим суду доказом.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 щодо долучення до матеріалів справи письмового доказу - висновку експерта №125-114 від 17.10.2014р. з тих підстав, що даний доказ не є належним та допустимим доказом у даній справі, оскільки стороною захисту даний доказ стороні обвинувачення не відкривався. Прокурор вказує, що відповідно до ч.9 ст.290 КПК України сторони кримінального провадження зобов?язані письмово підтвердити протилежній стороні факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. Прокурор вказав, що сторона захисту не відкривала стороні обвинувачення цей доказ, а тільки повідомила про його існування та вказала на можливість (час та місце) ознайомлення з таким. Проте таке повідомлення не є відкриттям доказу однією стороною іншій, а тому, посилаючись норму ч.12 ст.290 КПК України та на позицію ВСУ з цього питання, прокурор вважає, що доказ такий братися судом до уваги при розгляді даної справи не може, а тому його і не слід долучати до матеріалів справи.

Відповідно до ч.9 ст.290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Відповідно до ч.11 ст.290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Відповідно до ч.12 ст.290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ст.99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.2, 3 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Дослідивши висновок експерта №125-114 від 17.10.2014р. на предмет його допустимості в даному кримінальному провадженні, суд прийшов до висновку, що оскільки даний доказ не містить очевидних ознак недопустимості, то не може бути визнаний недопустимим на стадії судового розгляду справи.
Питання щодо допустимості даного доказу суд вирішить при винесенні остаточного рішення у даній справі за результатами розгляду даного кримінального провадження по суті.
На підставі ст.85,86,89 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

клопотання захисника ОСОБА_4 задоволити.
Долучити висновок №125-114 від 17.10.2014р. експерта Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області ОСОБА_6 до матеріалів даної справи в якості доказу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя