Справа № 182/6483/20
Провадження № 1-кс/0182/1284/2020
У Х В А Л А
Іменем України

13.11.2020 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 23.06.2020 року про закриття кримінального провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2019 за № 0002861 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

12.11.2020 р. до Нікопольського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 23.06.2020 року про закриття кримінального провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2019 за № 0002861 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

У своїй скарзі ОСОБА_3 посилається на , що за його заявою 07.11.2019 уповноваженими особами Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002861 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і розпочато досудове розслідування. В своїй заяві до поліції він повідомив , що 31.08.2019 року він знаходився на території садового товариства «Славутич» у Нікопольському районі Дніпропетровської області. Приблизно 0 19.00 години-19.00 годин 10 хвилин його перестрів ОСОБА_5 , який також є членом вказаного садового товариства. Між ними склалися неприязні стосунки, оскільки раніше він зробив йому зауваження, коли побачив, що він незаконним шляхом перекачує воду з заливу для поливу на своїй ділянці. ОСОБА_6 знаходився у нетверезому стані, одразу ж почав нецензурно ображати його, штовхати та хватати за одяг. Він намагався його заспокоїти, але ОСОБА_6 став поводитися ще більш агресивно, зірвав з його обличчя окуляри та розбив їх. Оскільки він є інвалідом 3 групи, переніс обширний інфаркт, страждає стенокардією, післяінфарктним кардіосклерозом, йому стало погано від дій ОСОБА_6 , трапився напад стенокардії. Він впав на землю, почав задихатися, дістав з кишені ліки (ізокет- спрей) та телефон, щоб викликати швидку допомогу, але ОСОБА_6 вихватив у нього з рук ліки та відібрав телефон і забрав їх собі. Він повідомив ОСОБА_7 про те, що є дуже хворою людиною, що у нього хворе серце, благав віддати негайно ліки та викликати швидку допомогу, але ОСОБА_6 почав знущатися, бити ногами по тулубу, грудній клітині. ОСОБА_6 заявив, що бажає, щоб він скоріше помер, сів до свого автомобіля і поїхав разом з його телефоном та ліками. Все це бачили свідки - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . На якийсь час він втратив свідомість. Повз нього проходили невідомі люди, які довели його до садового будинку, де він прийняв ліки, а сусідка ( ОСОБА_10 ) викликала зі свого телефону швидку допомогу та поліцію. Після того, як ОСОБА_5 побив його, навмисно відібрав у нього ліки та телефон, бажаючи його смерті, він потрапив до кардіологічного відділення КЗ «Нікопольська міська лікарня № 4» ДОР, де перебував на стаціонарному лікуванні з 31.08.2019 року по 07.11.2019 року. В той же вечір, коли він потрапив до лікарні (31.08.2019 року) та знаходився під крапельницею, до його палати зайшли двоє працівників поліції, але прізвища їх він не пам`ятаю, оскільки йому було дуже погано, та повернули його телефон, який забрали у ОСОБА_5 в присутності свідка ОСОБА_8 . Також ці співробітники поліції повідомили про те, що до нього у лікарню приїде слідчий та опитає його, про обставини нападу та побиття. Але ніхто у лікарню не приїздив, та не опитував. Після цього на протязі тривалого часу він не міг подати заяву до поліції про скоєння ОСОБА_11 відносно нього злочину, оскільки працівники поліції відмовляли йому в прийнятті заяви та внесення ії в ЄРДР, видачі йому направлення для огляду судмедекспертом. Лише 06.11.2019 року заява була прийнята та 07.11.2019 року внесена в ЄРДР за правовою кваліфікацією ст.125 ч.1 КК України, хоча вважає, що дана кваліфікація дій ОСОБА_7 не відповідає дійсності, оскільки він відкрито заволодів належним йому майном з застосуванням фізичного насильства, в результаті чого йому були заподіяні тілесні ушкодження, та намагався вбити, позбавивши можливості прийняти ліки та викликати швидку допомогу. Коли він подавав заяву про скоєння відносно нього кримінального правопорушення, він повідомляв працівникам поліції, що це скоїв ОСОБА_12 . Він давав пояснення слідчому ОСОБА_13 , заявив клопотання про допит вищевказаних свідків. Слідчий допитав свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Тому йому незрозуміло, чому в постанові вказано, що то була «невідома особа», та що ним не надано ніяких доказів. Крім того, 05.09.2019 року йому надійшов лист з Нікопольського ВП ГУНП про те, що з « ОСОБА_16 проведена профілактична бесіда про недопустимість вчинення такого в подальшому».

Оскільки постанова про закриття кримінального провадження віж 23.06.2020 року винесена слідчим передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, просить зазначену постанову слідчого скасувати.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить відкласти розгляд скарги на час дії карантину, оскільки бажає щоб розгляд скарги відбувся за його участю.

Слідчий СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи без його участі.

Прокурор Нікопольської місцевої прокуратури у судове засідання не з`явився, матеріали кримінального провадження слідчому судді для дослідження не надав, відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у відсутність особи, за скаргою якої здійснюється судове провадження. При цьому слідчим суддею враховано положення ст. ст. 22, 26, 306 КПК України.

Дослідивши скаргу та додані до неї копії матеріалів, слідчий суддя враховує наступне.

Вирішуючи вимоги даної скарги, слідчий суддя виходить із права особи, що має статус заявника у кримінальному провадженні, оскаржувати відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що 23.06.2020 слідчим СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 було прийнято постанову про закриття кримінального провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2019 за № 0002861.

Як зазначає у скарзі заявник ОСОБА_3 , його представник адвокат ОСОБА_17 отримала копію вказаної постанови 04.11.2020. Доказів, які б підтверджували факт отримання представником заявника постанови слідчого СВ Нікопольського ВП іншої дати, слідчому судді не надано.

До слідчого судді ОСОБА_3 , звернувся зі скаргою на постанову слідчого СВ Нікопольського ВП 12.11.2020, а тому строк звернення зі скаргою не пропущено.

При прийнятті постанови про закриття кримінального провадження, слідчий керувався п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Дійсно, закриття кримінального провадження за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України можливе лише у разі встановлення відсутності у діянні складу кримінального правопорушення і застосовується, коли встановлено, що подія, з приводу якої проводиться розслідування, мала місце, була результатом діянь певної особи, проте це діяння не є кримінальним правопорушенням внаслідок: відсутності хоча б одного з елементів складу правопорушення (об`єкта, суб`єкта, об`єктивної чи суб`єктивної сторін); непричетності особи до кримінального правопорушення. Але, закриття кримінального провадження з цієї підстави повинне бути вмотивованим не тільки тлумаченням відповідної статті КК України, але і встановленими під час слідства обставинами.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За загальним правилом, визначеним вч. 1ст. 92 КПК України, збирання доказів, передбачених ст. 91КПК України, здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно п. 111 рішення Європейського суду з прав людини від 22 лютого 2005 року у справі "Новоселецький проти України" суд вказав, що прокуратура є державним органом правової держави, діяльність якого сприяє здійсненню правосуддя і у випадку недотримання зобов`язань, покладених на цей орган, права, гарантовані Конвенцією, були б позбавлені їх "конкретного та ефективного" сенсу. Одне з таких зобов`язань передбачає те, що сторона, яка постраждала, може сподіватись на уважний та ретельний розгляд її скарг.

Відповідно до п. 42рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р.у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покаранні. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів, експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд вважає, що слідчий не забезпечив ефективне розслідування у кримінальному провадженні N 0002861 відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2019 року. Проведене ним досудове розслідування не було ретельним, безстороннім і сумлінним. Тобто, слідчий не вжив усіх можливих заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події кримінального правопорушення, а також усіх необхідних процесуальних дій.

Тому слідчий, на думку суду, не вжив всіх передбачених законом заходів по зібранню та оцінці доказів відповідно до вимог ст. 94 КПК України, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з іншими доказами - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, виходячи із положення ст. 2 КПК України.

Постанова про закриття кримінального провадження слідчим не вмотивована, не містить зміст встановлених фактичних обставин та проведених процесуальних дій та в ній не викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття.

Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Враховуючи те, що слідчий не спростовує обставини викладені в скарзі, тому суд приходить до висновку, що викладені у скарзі обставини, на які посилається заявник, є доведеними у судовому засіданні.

Отже, згідно вище вкладеного на теперішній час постанова слідчого про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, а тому скаргу слід задовольнити, скасувати постанову про закриття кримінального провадження N 0002861 від 07.11.2020 року.

Керуючись ст. 303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИЛА :

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 23.06.2020 року про закриття кримінального провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2019 за № 0002861 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України .

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1