Провадження №1-кс/127/7077/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2020 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 15 травня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000770 від 03.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 15 травня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000770 від 03.08.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В обґрунтування доводів скарги адвокат ОСОБА_3 зазначив, що оскаржувана постанова, копію якої він отримав лише 17.07.2020 року, є незаконною та передчасною.

Так, старший слідчий СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 втретє за увесь період досудового розслідування, виніс постанову про закриття вищезазначеного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Оскаржувана постанова від 15 травня 2020 року про закриття кримінального провадження є абсолютно ідентичною за змістом двом попереднім постановам про закриття цього ж провадження (від 06.12.2018 та від 27.03.2019). Слідчим не було здійснено жодних нових слідчих і процесуальних дій на виконання вимог ухвал слідчих суддів, якими скасовувалися незаконні постанови про закриття даного кримінального провадження у минулому. Саме тому наявні усі підстави стверджувати, що оскаржуване процесуальне рішення є необгрунтованим, незаконним, прийняте з неповнотою та істотними недоліками досудового розслідування, а тому підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Серед недоліків, через які було скасовано процесуальні рішення слідчого у минулому було те, що висновок судово-автотехнічної експертизи №810 від 30.11.2018 року є хибним, оскільки експертне дослідження було проведено з неповними, недостовірними вихідними даними, що в кінцевому результаті вплинуло на ряд експертних досліджень.

Зокрема, експертом для розрахунків було взято до уваги ряд числових параметрів, з протоколу огляду місця події від 03.08.2018 року, плану-схеми до протоколу огляду місця події, протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_4 від 06.11.2018 року з план-схемою, протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_6 від 06.11.2018 року з план-схемою, з ухвали Вінницького міського суду від 20.11.2018 року про призначення судово- автотехнічної експертизи.

У вихідних даних експерт зазначав, що для подальших розрахунків він узяв до уваги швидкість руху автомобіля - 90 км/год, зі слів водія ОСОБА_6 , який є зацікавленою особою (а.с. 78 к/п). При цьому, не зрозуміло чому саме 90 км/год, а не інша величина взята у розрахунок. З огляду на наявність слідів бокового юзу, подряпин асфальтобетонного покриття дороги перед точкою зіткнення ТЗ, локалізації осипів скла та іншої слідової інформації, відображеної у протоколі огляду місця події, слідчий для повноти та всебічності був зобов`язаний поставити запитання про швидкість руху автомобіля «Subaru Forester» до моменту виникнення небезпеки руху та наявності за такої швидкості можливості запобігти ДТП, однак цього зроблено не було.

Таким чином, швидкість руху автомобіля повинна бути встановлена експертним шляхом, але жодним чином не зі слів зацікавленої особи.

Крім того, проводячи слідчі експерименти, слідчим не було з`ясовано на якій відстані перебував автомобіль у момент, коли водій скутера почав виїзд на перехрестя. Дана інформація є визначальною для розрахунку швидкості руху автомобіля та встановлення наявності чи відсутності порушень ПДР України в діях водія ОСОБА_6 , що знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП.

Іншим доводом хибності розрахунків автотехнічної експертизи є те, що під час проведення слідчого експерименту з ОСОБА_7 слідчим, за допомогою секундоміру, тричі було здійснено заміри часу подолання відстані від краю перехрестя до місця зіткнення ТЗ, відповідно було зафіксовано показники 11=2,5 сек., t2=2,8 сек. t3=2,6 сек. (а.с.48-50), натомість експертом у вихідних даних автотехнічної експертизи допущено помилку в показнику часу t3, який він зазначив на позначці 2,9 сек., що потягло за собою неправильний розрахунок за формулами.

Усі вищеописані недоліки автотехнічної експертизи спотворюють її кінцеві результати, а висновки до яких дійшов експерт, підлягають перевірці шляхом призначення повторної судово-автотехнічної експертизи.

Незважаючи на вищевказані в ухвалі суду недоліки, після скасування постанови про закриття кримінального провадження, слідчий їх так і не усунув.

Крім того, слідчий не провів додаткового слідчого експерименту з ОСОБА_4 на предмет визначення відстані, на якій перебував автомобіль, у момент виїзду скутера на перехрестя. Слідчим не ініціювалося питання призначення повторної експертизи у кримінальному провадженні, незважаючи на очевидні недоліки попереднього висновку експерта (не ставилося окремо питання щодо швидкості руху автомобіля, не усунуто суперечності щодо помилково взятих експертом вихідних даних, зокрема показника t3).

Слідчий обмежився тим, що 13.03.2019 надіслав листа №2524/202-2019 директорові Вінницького НДЕКЦ МВС України ОСОБА_8 , у якому просив повідомити, чи зміниться кінцевий результат висновку експерта №810 від 30.11.2018 з урахуванням зменшення часу t3 з проведеного слідчого експерименту ОСОБА_7 на 0.2 с.

У відповідь слідчому надійшов лист з Вінницького НДЕКЦ МВС України про те, що кінцевий результат вищевказаного висновку експерта не зміниться за описаних умов. Однак, ні КПК України, виключно яким регламентується порядок та особливості збирання доказів, ні Законом України «Про судову експертизу» не передбачено можливості надсилання подібних листів. Крім того, слідчий не мав права звертатися до будь-якої посадової особи за роз`ясненнями експертного висновку, крім експерта, який таке дослідження проводив. Оскільки експерт, на момент проведення експертизи, попереджався про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих відомостей, а в даному випадку заступник директора Вінницького НДЕКЦ жодної відповідальності не несе.

Крім того, у п. 1 резолютивної частини постанови про закриття кримінального провадження зазначено: «…кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення …», при цьому не конкретизовано, яка з форм діяння має місце дія чи бездіяльність та стосовно кого кримінальне провадження підлягає закриттю стосовно дій ОСОБА_4 чи ОСОБА_6 . З огляду на вищезазначене скаржник просить скасувати оскаржувану постанову, оскільки є потреба у проведенні ряду слідчих та процесуальних дій, описаних вище, зокрема повторного експерименту, призначення експертизи тощо.

В судовому засіданні скаржник адвокат ОСОБА_3 , пославшись на вищезазначені обставини, вимоги скарги підтримав та просив скаргу задоволити.
Старший слідчий СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000770 від 03.08.2018, слідчий суддя вважає, що дана скарга обгрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.
Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Серед даного переліку є рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
В статті 284 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю. Серед яких закриття кримінального провадження у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).
Постанова про закриття кримінального провадження є законною та обгрунтованою, коли: зі змісту оскаржуваної постанови слідчого вбачається, що прийняття зазначеної постанови у відповідності до ст.ст. 91-94 КПК України базувалось на підставі сукупності зібраних доказів, їх повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого дослідження, оцінці та аналізу доказів, під час здійснення яких слідчий обгрунтовано та вмотивовано прийшов до висновку про закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України; матеріали кримінального провадження свідчать про те, що слідчий у відповідності до вимог параграфу другого КПК України, ст. 92 КПК України, виконав покладені на нього вимоги закону про обов`язок доказування у кримінальному провадженню; слідчим були вжиті усі передбачені законом заходи для виконання вимог ст. 91 КПК України.
Судовим розглядом встановлено, що СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області розслідувалось кримінальне провадження №0000770 від 03.08.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Дане кримінальне провадження було порушено за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 03 вересня 2018 року за участю водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .
Згідно з постановою старшого слідчого СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 15 травня 2020 року кримінальне провадження №0000770 від 03.08.2018 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України ( п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).
При вирішенні зазначеної скарги суд враховує положення ч. 2 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.
Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.
Як вбачається із оскаржуваної постанови її текст майже ідентичний тексту постанов старшого слідчого ОСОБА_9 про закриття даного кримінального провадження від 06 грудня 2018 року та 27 березня 2019 року, лише в оскаржуваній постанові старший слідчий ОСОБА_5 посилається на висновок автотехнічної експертизи №264 від 16 квітня 2020 року, який був проведений тим же експертом - завідувачем сектора автотехнічних досліджень ОСОБА_10 , який проводив автотехнічну експертизу №810 від 30 листопада 2018 року. Зазначені експертизи є аналогічні, лише в експертизі №264 у вихідних даних показник часу з проведеного слідчого експерименту ОСОБА_4 слідчий зазначив, що t3 становить 2.6 с замість 2.9 с, як було зазначено слідчим у вихідних даних при проведенні експертизи №810 наданих експерту для розрахунку. Висновок експерта №810 ліг в основу вищезазначених постанов старшого слідчого ОСОБА_9 про закриття даного кримінального провадження, які були скасовані ухвалами слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2019 року та 25 квітня 2019 року, де слідчим суддею було звернено увагу, що дослідження експертом під час проведення судово-автотехнічної експертизи №810 від 30.11.2018 здійснювалося з неповними, недостовірними початковими даними, зазначеними у супровідному листі слідчим, що в кінцевому результаті вплинуло на ряд експертних розрахунків. При призначені автотехнічної експертизи старший слідчий ОСОБА_5 поставив обсяг тих же питань, що були поставлені при призначені експертизи №810, швидкість руху автомобіля встановлювалась не експертним шляхом, а зі слів водія. Крім того, проводячи слідчі експерименти, слідчим не було з"ясовано, на якій відстані перебував автомобіль у момент, коли водій скутера почав виїзд на перехрестя. Дана інформація є визначальною для розрахунку швидкості руху автомобіля та встановлення наявності чи відсутності порушень правил дорожнього руху водієм.

Чинним законодавством передбачено, що якщо висновок експерта є незрозумілим, неповним, або суперечить матеріалам справи, призначається, залежно від обставин, повторна або додаткова експертиза. Це прямо випливає із п. 1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5. Таким чином, слідчий зобов`язаний був усунути наявні в попередньому висновку експерта неточності шляхом призначення повторної судово-автотехнічної експертизи.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про передчасність та необґрунтованість викладеного висновку в постанові слідчого, а тому вважає недотриманими при винесенні оскаржуваної постанови вимоги ст.ст. 2, 284 КПК України, в зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Під час проведення досудового розслідування необхідно усунути неповноту досудового розслідування, виконати необхідні слідчі та процесуальні дії.

Як зазначено в ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.
Зважаючи на викладене, слідчий суддя, виконуючи функцію судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування, вважає, що постанову старшого слідчого СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 15 травня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000770 від 03.08.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, слід скасувати, оскільки досудове слідство проведено поверхово, неповно, без усебічного дослідження обставин справи.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 93, 94, 110, 284, 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задоволити.
Постанову старшого слідчого СВ Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 15 травня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000770 від 03.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, скасувати.
Матеріали кримінального провадження №0000770 від 03.08.2018 направити до Вінницького районного відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області для проведення додаткової перевірки.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: