Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2409/20
Провадження № 1-кс/935/802/20
У Х В А Л А
Іменем України
20 листопада 2020 року м.Коростишів
Слідчий суддя Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з секретарем судових засідань ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , представника користувача майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000083 від 08.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
До слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області звернувся прокурор з вказаним клопотанням, в якому просить накласти арешт у виді заборони права на відчуження, розпорядження та користування на: земельну ділянку :04:000:0041 та посіви сільськогосподарської кукурудзи врожаю 2020 року, що ростуть на даній ділянці з метою збереження речових доказів.

Відповідно до змісту клопотання, 08.10.2020 до Коростишівського ВП надійшли матеріали Управління СБУ у Житомирській області щодо результатів перевірки Держгеокадастром земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0041, що перебуває у користуванні КП «Еко-Сервіс» за результатами якої виявлено факт без господарського використання даної земельної ділянки.

Відомості про вчинення зазначеного кримінального правопорушення 08.10.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 254 КК України.

11.08.2020 актом обстеження земельної ділянки № 687/ДК/208/АО/10/01/-20, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель у Житомирській області ОСОБА_5 за участю провідного інженера Житомирської регіональної філії ДП Науководослідного проектного інституту землеустрою ОСОБА_6 проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться за межами населених пунктів Коростишівської місцевої ОТГ Коростишівського району Житомирської області.

Обстеження земельної ділянки проведено у зв`язку з необхідністю виконання наказу Головного Управління Держгеокадастру у Житомирській області від 05.08.2020 № 687-ДК. Загальна площа земельної ділянки 15,4768 га, площа на якій виявлено правопорушення 7,2594 га.

Цільове призначення земельної ділянки, розміщення та експлуатація основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Під час даного обстеження встановлено, що земельна ділянка із земель промисловості з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості державної форми власності за кадастровим номером :04:000:0041 загальною площею 15, 4768 га, що знаходиться за межами населених пунктів Коростишівської місцевої ОТГ Коростишівського району Житомирської області, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису № 26185700 від 15.05.2018) перебуває у постійному користуванні КП «Еко-Сервіс» (код ЄДРПОУ-41630048).

На момент обстеження частина зазначеної ділянки площею 7,2594 га використовуються невстановленими особами для вирощування сільськогосподарських культур (кукурудза).

На час перевірки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки або її частини зі зміною цільового призначення не виготовлявся та рішенням органу виконавчої влади або місцевого самоврядування не затверджувався, що є порушенням ст.ст.20,21 Земельного кодексу України, що у відповідності до ст. 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» свідчать про факт нецільового використання частини земельної ділянки площею 7,2594 га.

Крім того, рішення органів місцевого самоврядування чи виконавчої влади про передачу, частини вище зазначеної земельної ділянки, будь кому у власність чи користування відсутні, що відповідно до вимог ст. 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» свідчить про факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 7, 2594 га.

Відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної в наслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25.07.2007 року, розмір шкоди за самовільне зайняття земельної ділянки, землі промисловості, площею 7, 2594 га у разі складання протоколу буде становити 373034,43 грн. та 107068,49 грн. за нецільове використання даної земельної ділянки.

Дізнавачем проведено огляд вказаної земельної ділянки під час якого встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0041 самовільно засіяна сільськогосподарською культурою кукурудзою (протокол огляду місця події з фото таблицями до нього додається).

У зв`язку з цим, постановою старшим інспектором СД Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області земельні ділянки кадастровий номер :04:000:0041 та посіви, які розміщені на даній ділянці відповідно до вимог ст.ст. 98, 100 КПК України, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000083 від 08.10.2020.

Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

При зайнятті земельної ділянки за відсутності відповідних правовстановлюючих документів, у особи, яка засіяла таку земельну ділянку, не виникає право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію на вказаній земельній ділянці.

Крім того, відповідно до п. 16 Постановою Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004, статтями 90, 96, 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки повертаються їх власникам або землекористувачам з передачею останнім незібраного врожаю без відшкодування витрат, понесених за час незаконного користування ними.

У ході досудового розслідування з метою забезпечення кримінального провадження, забезпечення збереження речових доказів, фіксування факту самовільного зайняття земельної ділянки, виникла необхідність у накладенні арешту на вказану земельну ділянку та посіви, які розміщені на даній земельній ділянці з кадастровим номером :04:000:0041. Існують розумні підозри вважати, що весь врожай, розташований на самовільно зайнятій невстановленою особою на земельній ділянці, тобто невизначена його кількість може бути в майбутньому доказом злочинів у кримінальному провадженні, а також що рослини в стадії вирощування будуть знищені, в тому числі і шляхом збирання врожаю, з метою збереження речових доказів врожаю в стані дозрівання та вирощування, а також після дозрівання, наявні всі підстави для накладення арешту на посіви, що визнані речовим доказом.

Оскільки виникло спірне питання щодо встановлення власників земельних ділянок, з метою забезпечення швидкого та неупередженого досудового розслідування, збереження речових доказів, проведення судових експертиз, встановлення об`єктивної істини по справі, а тому прокурор звернувсь з даним клопотанням до суду та просить його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі з мотивів та доводів, що викладені в ньому та просив його задовольнити.

Представник користувача майна КП «Еко-Сервіс» - ОСОБА_4 , в судовому засіданні щодо поданого клопотання заперечив, висловив думку, що воно є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення , в тому числі і щодо накладення арешту на земельну ділянку, яку знаходиться в користуванні КП «Еко-Сервіс», разом з тим вказав, щодо накладення арешту на посіви кукурудзи не заперечує, але конкретно з визначеним строком до весни 2021 року.

Розглянувши зазначене клопотання, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083, слідує, 08.10.2020 до ЄРДР, з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст.254 КК України були внесені відомості, що 08.10.2020 до Коростишівського ВП надійшли матеріали УСБУ у Житомирській області щодо результатів перевірки Держгеокадастром земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0041, що перебуває у користуванні КП «Еко-Сервіс», за результатами якої виявлено факт без господарського використання даної земельної ділянки.

З протоколу огляду місця події від 13.10.2020 року вбачається, що інспектором СД Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області було оглянуто земельну ділянку з кадастровим номером :04:000: 0041, яка засіяна рослинами кукурудзи.

Згідно постанови старшого інспектора дізнання Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області про визнання речовими доказами від 13.10.2020 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0041.

Як встановлено, посіви культури кукурудзи, як речовий доказ в кримінальному провадженні матеріалами клопотання не підтверджені, відповідна постанова дізнавача про визнання їх речовим доказом - відсутня.
У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України, нікому про підозру не повідомлено, конфіскація чи спеціальна конфіскація майна згідно чинного законодавства за вчинення вказаного кримінального правопорушення не передбачена, цивільний позов не заявлено.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності (користування) під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим чистини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки на даний час на підставі доказів поданих ініціатором клопотання відсутні будь-які об`єктивні дані, які б вказували на можливість знищення, відчуження майна (земельної ділянки), можливість використання майна як доказу, розумність та співмірність обмеження права користування завданням кримінального провадження, оскільки такий захід буде обмежувати право КП «Еко-Сервіс» на відповідне користування майном- земельною ділянкою, наслідки арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000083 від 08.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України- відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1