УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/7856/20

Номер провадження 1-кс/495/2480/2020

30 грудня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гойти, Урус-Мартанавського району, громадянина України, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
29.12.2020 року старший слідчий СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України.
В клопотанні зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, невстановленим шляхом, без передбаченого законом дозволу придбав та зберігав вибуховий пристрій, до вилучення співробітниками поліції.
28.12.2020 року проведено санкціонований обшук у квартирі
АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено майно, яке відповідно до акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів № 412 від 28.12.2020 є: корпус гранати РГД-5, маркування стерте механічним способом, з вгвинченим в нього запалом УЗРГМ ,перші цифри стерті механічним способом -74 УЗРГМ 583. Граната була розряджена шляхом від`єднання від корпусу гранати запалу. Граната бойова.
Відповідно до відкритих джерел споряджений корпус бойової, ручної гранати РГД-5 та запал типу УЗРГМ у поєднанні штатним способом утворюють бойову осколкову, наступальну, ручну гранату РГД-5, яка відноситься до протипіхотних осколкових ручних дистанційної дії, наступального типу та до вибухових пристроїв промислового виготовлення військового призначення.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто придбання, зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

28.12.2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було повідомлено про підозру.

Підозра ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.12.2020 року справа № 495/5102/19 № провадження 1-кс/495/2445/2020; протоколом обшуку від 28.12.2020; протокол огляду від 28.12.2020; актом знищення вибухових матеріалів або таких, що їх нагадують № 100 від 28.12.2020; актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів № 412 від 28.12.2020; довідкою про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів № 194 від 28.12.2020; довідкою про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів № 195 від 28.12.2020; допитом свідка ОСОБА_7 ; допитом свідка ОСОБА_8 .
Окрім цього, на розгляді в Київському районному суді м. Одеса перебувають матеріали за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.257, ч.4 ст.189, ч.5 ст.186, ч.2 ст.146 КК України з обраним запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту.
За твердженням слідчого, підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, санкція за котрий передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років позбавлення волі.
Слідчий вказує, що що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого кримінального правопорушення, та у відповідності до ст.ст. 177-178 КПК України вважаю, що обрання більш м`якої міри запобіжного заходу до ОСОБА_4 , у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки це не забезпечить дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки та може призвести до вчинення ним інших, більш тяжких кримінальних правопорушень.
Застосування міри запобіжного заходу у вигляді застави слідчий вважає також недоцільним, оскільки ОСОБА_4 особисто не зможе внести заставу, яка буде визначена судом, а внесення застави іншими особами та покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України не зможе забезпечити запобіганню ризиків щодо можливого вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та (або) суду та здійснення впливу на свідків правопорушень.
Крім цього, слідчий вважає міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, недоцільною, оскільки тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суспільний резонанс викликаний вчиненням цього злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших, більш тяжких кримінальних правопорушень, а також не зможе запобігти ризикам щодо незаконного впливу на свідків з метою викривлення їхніх показів або іншого незаконного впливу та може слугувати наслідком проведення не повного, не об`єктивного, та не всебічного досудового розслідування, проведення якого є обов`язком органу досудового розслідування.
На думку слідчого, наявні реальні ризики, що повністю виправдовують обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно ОСОБА_4 .
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконному впливу на свідків, а також запобігання скоєння інших кримінальних правопорушень. Все це свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів
Враховуючи викладене, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються вищевикладені обставини, беручі до уваги, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, повноту та достатність зібраних доказів, слідчий вважає доцільним застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного слідчий просить клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він проживає в Україні з 1991 року та є громадянином України, зареєстрований та раніше проживав у АДРЕСА_1 , зараз мешкає в АДРЕСА_2 разом із дружиною ОСОБА_9 , яка на даний час вагітна. На утриманні є малолітня донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає у місті Одесі. На даний час тимчасово не працює, допомагає вагітній дружині. Стосовно інкримінованого йому кримінального правопорушення винним себе не визнає, жодного разу у житті бойової гранати у руках не тримав. Предмет, схожий на гранату побачив лише у руці слідчого Жайворонка після проведеного обшуку, під час якого ні він, ні його захисник, присутні не були. Перебуває під нічним домашнім арештом, жодного разу його не порушував, виконував усі покладені на нього обов`язки. Просив не позбавляти його волі та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або за місцем реєстрації, або за місцем фактичного проживання.
Захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що ризики ні слідчим, ні прокурором не доведені, підозра є безпідставною та необґрунтованою, єдиний доказ (відеозапис проведеного обшуку), який може або підтвердити, або спростувати підозру, в матеріалах клопотання відсутній та слідством приховується. Надав чисельні характеристики на підозрюваного, за якими він характеризується лише позитивно. Просив в задоволенні клопотання слідчого відмовити та підтримав думку свого підзахисного щодо обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, або за місцем реєстрації, або за місцем фактичного проживання.
Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 28.12.2020 року СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області було розпочато досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001777 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України.
28.12.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
В діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України.

Підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.12.2020 року справа № 495/5102/19 № провадження 1-кс/495/2445/2020; протоколом обшуку від 28.12.2020; протокол огляду від 28.12.2020; актом знищення вибухових матеріалів або таких, що їх нагадують № 100 від 28.12.2020; актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів № 412 від 28.12.2020; довідкою про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів № 194 від 28.12.2020; довідкою про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів № 195 від 28.12.2020; допитом свідка ОСОБА_7 ; допитом свідка ОСОБА_8 .

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, санкція за котрий передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років позбавлення волі.

За твердженням слідчого, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суспільний резонанс викликаний вчиненням цього злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших, більш тяжких кримінальних правопорушень, а також не зможе запобігти ризикам щодо незаконного впливу на свідків з метою викривлення їхніх показів або іншого незаконного впливу та може слугувати наслідком проведення не повного, не об`єктивного, та не всебічного досудового розслідування, проведення якого є обов`язком органу досудового розслідування.
На думку слідчого, наявні реальні ризики, що повністю виправдовують обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, як зазначи в Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, слідчим суддею встановлено, що досудовим слідством не надано достатніх доказів того, що є наявність вважати, що існує хоча б один із ризиків, коли підозрюваний ОСОБА_4 намагався вчинити якусь дію, передбачену ч.1 ст.177 КПК України, як на це вказує досудове слідство, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні доказів, вивчених матеріалів, що лише позитивно характеризують підозрюваного, вважаю, що слідчим та прокурором цілком доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, однак не доведена наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий у клопотанні, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 строком на 60 діб, з покладанням на нього певних додаткових обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінально процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 27.02.2021 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
-прибувати до слідчого, прокурора, суду, по виклику за необхідністю;
-не залишати цілодобово місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.
Попередити підозрюваного ОСОБА_4 про наслідки ухилення від покладених на нього обов`язків.
Ухвалу направити для виконання до СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1