Справа № 939/1770/20
УХВАЛА

Іменем України

05 листопада 2020 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000585 від 17 липня 2020 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яготин Київської області, громадянина України, непрацюючого, який проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за таких обставин. 17 липня 2020 року, близько, 04-ї години 30 хвилин, ОСОБА_4 знаходився біля парковки, що навпроти будинку № 4 по вул. Гагаріна в смт Немішаєве Бородянського району Київської області, де побачив автомобіль марки "Hyundai Sonata", реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , після чого у нього виник умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.Реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, 17 липня 2020 року, близько, 04-ї години 30 хвилин, він, перебуваючи на парковці, що навпроти будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, підійшов до розташованого на вказаній парковці автомобіля марки "Hyundai Sonata", реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , та таємно, скориставшись відсутністю власника, за допомогою наявного у нього ключа відчинив ліві передні водійські дверцята та сів до салону зазначеного автомобіля. Знаходячись на передньому водійському сидінні автомобіля марки "Hyundai Sonata", реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , помістив у кільце запалювання наявний у нього ключ та запустив двигун зазначеного автомобіля, отримавши можливість здійснювати на ньому рух та керувати ним, після чого, керуючи вказаним автомобілем, поїхав на ньому у напрямку траси "Київ-Ковель", отримавши можливість ним вільно володіти та користуватися.Заволодівши автомобілем марки "Hyundai Sonata", реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , вартістю 427606 грн 40 коп., залишив місце вчинення кримінального правопорушення та перевіз вказаний автомобіль до с. Зміїнець, де за адресою: вул. Набережна, 39 в с. Зміїнець Луцького району Волинської області він був виявлений та вилучений працівниками поліції.
За ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 21 липня 2020 року ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 вересня 2020 року (включно), і при цьому був визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 659100 гривень.

За ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 15 вересня 2020 року строк тримання під вартою ОСОБА_4 було продовжено до 21 вересня 2020 року (включно).

За ухвалою підготовчого судового засідання Бородянського районного суду Київської області від 21 вересня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 листопада 2020 року, і при цьому був визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 168160 гривень.

Прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою на шістдесят днів, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який є тяжким, на даний час відносно нього також скеровано до інших судів, зокрема, до Солом`янського районного суду м. Києва та Святошинського районного суду м. Києва інші обвинувальні акти за ч. 2 ст. 289 та ч. 3 ст. 289 КК України; крім того обвинувачений ОСОБА_4 не має зареєстрованого місця проживання на території Київської області, фактично проживає на території Волинської області, а тому не будучи ізольованим від суспільства, з метою уникнення відповідальності може переховуватися від суду; також, перебуваючи на волі, він матиме змогу впливати у даному провадженні на свідків, експертів, потерпілу, оскільки йому відомі їхні дані та адреси їх проживання, та примушувати змінювати надані ними показання або давати неправдиві показання або іншим чином незаконно на них впливати; крім того, може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на ОСОБА_4 обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Вислухавши думку захисника адвоката ОСОБА_5 , яка заперечувала проти продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та вважала за можливе змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання або зменшити розмір застави, який був визначений попередньою ухвалою суду, думку обвинуваченого ОСОБА_4 , який також не погодився з клопотанням прокурора про продовження строку тримання його під вартою і підтримав думку захисника, думку представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , яка вважала за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
У справі "Ілійков проти Болгарії" від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Тимошенко проти України" вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справіта переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
Суд вважає, що в даному випадку продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Оцінюючи викладене, суд вважає, що тяжкість і обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який не має постійної роботи і постійного джерела доходів, є підозрюваним і обвинуваченим у інших кримінальних провадженнях і перебував у розшуку за вчинення кримінальних правопорушень однорідного складу, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, і застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання цим ризикам, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою в межах двох місяців.

Водночас, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави.
З урахуванням обставин і тяжкості кримінального правопорушення та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне визначити заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168160 гривень (80 х 2102).
Також, враховуючи, що застава може бути внесена у будь-який момент, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, обвинувачений звільняється з під варти після внесення застави, визначеної судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання обвинуваченого під вартою.
Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 04 січня 2021 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень, яка може бути внесена в національній грошовій одиниці протягом дії ухвали як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області (Отримувач коштів: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області, код отримувача (ЄДРПОУ): 26268119, банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ, рахунок отримувача: UA 0018661).
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:прибувати за кожною вимогою до суду;не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Визначити термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, два місяці з моменту внесення застави.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Київський слідчий ізолятор".
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, які він зобов`язаний виконувати з моменту звільнення з під варти, внаслідок внесення застави, застава звертається в дохід держави.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Копії ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуючий-суддяОСОБА_8