ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/602/21 Справа № 205/3890/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопетрівка, Дніпропетровської області громадянина України, середня спеціальна освіта, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2020 року, було задоволено клопотання прокурора, та продовжено захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 строком до 24-00 години 24 лютого 2021 року включно.
У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що суд вважав реальними, обґрунтованими та такими, що не переставали існувати заявлені прокурором ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування такого запобіжного заходу, не зменшилися та не перестали існувати, а саме, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Суд врахував тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна або без такої, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину та не вбачає іншої можливості запобігти ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду у інший спосіб, ніж тримання його під вартою. Як вбачається з матеріалів обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимий, документи в підтвердження позитивної репутації обвинуваченого стороною захисту не надано.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу суду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що стороною обвинувачення не було надано суду жодних доказів того, що обвинувачений ОСОБА_7 у випадку обрання йому більш м`якого запобіжного заходу стане переховуватися від суду, або буде будь- яким чином впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вказує, що в ухвалі суду не наведено жодних аргументів на користь того, що обвинувачений може ухилятися від суду, чи від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі, здійснювати будь-який вплив на свідків і що застосування більш м`яких, ніж взяття під варту, запобіжних заходів може не забезпечити його належної процесуальної поведінки.
На думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання у м.Дніпрі, де мешкає разом із своєю дружиною та малолітньою дитиною, які перебувають на його утриманні; не знаходиться на обліку у лікаря-нарколога та психіатра; до затримання був офіційно працевлаштований; характеризується з позитивного боку.

Обставини щодо розгляду апеляційної скарги без участі учасників кримінального провадження.
Згідно ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
В апеляційній скарзі захисник не наполягав на розгляді апеляційної скарги за безпосередньої участі обвинуваченого.
Таким чином, з урахуванням того, що обвинувачений, прокурор належним чином повідомленні про час та місце розгляду апеляційної скарги захисника, не заявляли клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга, може бути розглянута у відсутності обвинуваченого та прокурора.
Заслухавши доповідача, думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних обставин.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ч. 1 ст. 422-1 КПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, що надійшла до суду апеляційної інстанції, не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Так, в суді першої інстанції триває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, а тому встановлення на даному етапі доведеності обвинувачення ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції.
Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 у кримінального правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, на даній стадії, при розгляді апеляційного провадження на ухвалу суду про продовження строку запобіжного заходу, не перевіряється.
Оскаржуваною ухвалою було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки суд дійшов висновку про те, що прокурором доведені обставини, передбачені п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України, зокрема, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені в попередніх судових рішеннях, не зменшилися, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам.
Апеляційним суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що встановлені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшились.
Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до особливо тяжких злочинів, за яке передбачене покарання на строк від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої, обвинувачений офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимий, на думку апеляційного суду, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений з огляду на тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Також з метою уникнення від кримінальної відповідальності за тяжкий злочин обвинувачений може незаконно впливати на свідків, з метою зміни останніми показань, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, з урахуванням того, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, апеляційний суд вважає наявним ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
На думку суду апеляційної інстанції, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що до теперішнього часу не зменшилися ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені в оскаржуваній ухвалі суду та попередніх судових рішеннях на підставі відповідних матеріалів провадження.
З огляду на наведені обставини апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, доводи апеляційної скарги не містять будь-яких обставин та доказів, які б ставили його під сумнів.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор подає ідентичні клопотання про продовження строку тримання під вартою апеляційний не приймає до уваги, оскільки, згідно вимог ч.ч. 1, 3 ст. 199 КПК України, виклад обставин у клопотанні це прерогатива виключно сторони обвинувачення.
Апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання у м. Дніпрі, де мешкає разом зі своєю дружиною та малолітньою дитиною, які перебувають на його утриманні, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, проте вважає, що зазначені обставини суттєво не зменшують зазначені ризики та не спростовують висновок суду про те, що запобіжний захід обвинуваченому має бути продовжений.
Під час апеляційного розгляду не встановлено обставин про порушення прав обвинуваченого на захист під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою.
При таких обставинах, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про наявність підстав, передбачених приписами ст. 411, 412 КПК України, для скасування судового рішення підтвердження не знайшли. Відповідно до положень ст. 407 КПК України апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду без змін.
Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4