Номер провадження: 11-кп/813/1197/20
Номер справи місцевого суду: 946/7814/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2020 року у кримінальному провадженні №0001204, внесеному до ЄРДР 05.06.2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Етулія Вулканештського району Республіки Молдова, громадянин Республіки Молдови, має посвідку на постійне проживання на території України, офіційно не працюючий, з середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Запобіжний захід до набирання законної сили вироку відносно ОСОБА_7 не обирався.
З ОСОБА_7 стягнуто в дохід держави процесуальні витрати у справі, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 1413 грн. 09 коп.
Речові докази у справі, на які накладено арешт згідно ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 10 червня 2019 року повернуто власнику,-
встановив:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального порушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

04 червня 2019 року біля 23:20 години в Ізмаїльському районі Одеської області водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Nissan» номерний знак НОМЕР_1 і рухаючись по автодорозі М-15 Одеса Рені з боку с. Нова Некрасівка в напрямку м. Ізмаїла та в порушення вимог Правил дорожнього руху, передбачених п.п 2.3-6, 10.1, 12.1. не вибрав належну швидкість, що забезпечує безпеку дорожнього руху, в результаті чого при наближені до вказаного перехрестя автодоріг, не впорався з керуванням автомобіля, виїхав за межі проїжджої частини дороги прямо по ходу руху транспортного засобу в кювет.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирам ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості а ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 спричинено тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя.
Зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржений вирок суду скасувати в частині призначення обвинуваченому покарання, ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286

КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік. В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що, на думку прокурора, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, не мотивовані, а призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, оскільки діями обвинуваченого завдано тілесних ушкоджень двом потерпілим.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого та потерпілу, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити її без задоволення; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочину підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, та узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з достатньою повнотою, яким дана належна оцінка.
За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, з урахуванням вимог ст. 91 КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковано правильно, що не оскаржується в апеляційній скарзі, а саме, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, відповідно до положень ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті (санкції частини статті) Кримінального кодексу, що передбачає відповідність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції, на виконання приписів зазначеної норми закону, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, той факт, що ОСОБА_7 раніше не судимий, повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому злочині, думку потерпілої про пом`якшення обвинуваченому покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, з числа передбачених ст. 67 КК України, судом першої інстанції встановлено не було, а прокурором в апеляційній скарзі не зазначено.
У відповідності до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Із врахуванням вищезазначених обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, особу винуватого, який характеризується позитивно, раніше не судимий, його відношення до вчиненого, тобто, повне визнання своєї вини та щире каяття, думку потерпілої щодо покарання, районний суд обгрунтовано прийшов до висновку про наявність підстав для застосування дії ч.1 ст.69 КК України, на підставі чого правильно призначив ОСОБА_7 основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.286 КК України, у виді штрафу.
В судовому засіданні обвинувачений та потерпіла, які є чоловіком і дружиною, пояснили, що суму штрафу, призначеного вироком суду, обвинуваченим сплачено на користь держави і вони заперечують проти задоволення апеляційної скарги прокурора та призначення іншого покарання.
Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання, яке є справедливим, достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора про те, що призначене покарання, не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, апеляційний суд вважає безпідставними.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на ті обставини, що в апеляційній скарзі прокурор просить призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавленням права керувати транспортними засобами та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік місяців із покладенням одного із обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Тобто в апеляційній скарзі прокурор просить покласти на обвинуваченого лише один із обов`язків, передбачених вказаною нормою закону.
Такі вимоги апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.
Викладені обставини унеможливлюють задоволення апеляційним судом апеляційної скарги прокурора і свідчать про її необґрунтованість, в зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржене судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 407,409,413,414, 420 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2020 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 3400 (три тисячі чотириста) грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4