справа № 208/257/20
№ провадження 1-кс/208/1440/20
УХВАЛА
Іменем України

25 серпня 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, внесеного в ЄРДР за №0000056 від 09.01.2020 року за ч.2 ст.190 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська, українця, громадянина України, маючому середньо-спеціальну освіту, офіційно не працюючому, не одруженому, останнє місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-09.10.2017 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням, встановлено іспитовий строк, тривалістю 1 рік;

-09.09.2019 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням, встановлено іспитовий строк, тривалістю 3 роки.

встановив:
25.08.2020 року слідчий звернувся із даним клопотанням, яким просить застосувати у рамках кримінального провадження №0000056 від 09.01.2020 року за ч.2 ст.190 КК України у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знов, повторно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Так, повторно, 30.12.2019 року, приблизно о 16.00 годині (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 , перебуваючи біля гаражів, які розташовані в районі буд.№8 по вул. Мурахтова в м. Кам`янське, побачив там раніше знайому йому жінку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час у ОСОБА_6 раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, повторно, 30.12.2019 приблизно о 16.00 годин (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 , перебуваючи біля гаражів, які розташовані в районі буд. АДРЕСА_2 , підійшов до ОСОБА_7 , та маючи намір на незаконне заволодіння чужим майном, повторно, шляхом обману, попросив у неї мобільний телефон для здійснення дзвінка, на що ОСОБА_7 , довіряючи ОСОБА_6 в силу того, що вони раніше були знайомі, погодилась та дала свій мобільний телефон «Lenovo A670T», imei НОМЕР_1 , щоб він подзвонив та після цього повернув його. Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, не маючи наміру повертати вказаний мобільний телефон, ОСОБА_6 , взяв мобільний телефон, та скориставшись тим, що ОСОБА_7 відволіклась зачиненням гаражу, зник, залишивши місце скоєння кримінального правопорушення, мобільний телефон ОСОБА_7 не повернув. У подальшому ОСОБА_6 розпорядився зазначеним мобільним телефоном на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 333,33 грн.

06.02.2020 року органом досудового розслідування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пред`явлена підозра у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, підтверджується протоколами допиту потерпілої, протоколами пред`явлення особи для впізнання потерпілою особою, свідками, протоколами допиту свідків, протоколом огляду предмету злочину, та іншими доказами у їх сукупності зібраними під час досудового розслідування.

З метою забезпечення виконання покладених на ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме спробам: переховуватися від суду, так як підозрюваний має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, перебуваючи на обраному запобіжному заході домашній арешт, не дотримався покладених на нього обов`язків, з місця домашнього арешту зник, про зміну місця проживання ні прокурора, ні слідчого не повідомив і був оголошений у розшук, що вказує на те, що останній не дотримується суспільних норм поведінки і моралі, може намагатися уникнути покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, не має достатнього ступеню соціальних зв`язків, які б спростовували ризик залишення меж міста, області або країни з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину.

ОСОБА_6 не працює, а тому не має законних джерел існування, на час досудового розслідування за місцем реєстрації, де йому обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не проживає, про зміну свого місця поживання представників центру пробації не сповіщав, у зв`язку з чим може в будь-який момент почати переховуватись від правосуддя з метою уникнення покарання.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 3 років, під час іспитового строку призначеного покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.09.2019 року, а тому він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання та настання для передбачених законом обмежень його прав та свобод, у зв`язку з чим існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_6 , з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення може намагатись:

-переховуватися від суду;

-вчинити інше кримінальне правопорушення існує необхідність застосування до обвинуваченої запобіжного заходу, який забезпечить виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, а також попередить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: тримання під вартою.

Жоден із запобіжних заходів, менш тяжкий ніж тримання під вартою, у тому числі й домашній арешт, не забезпечить виконання підозрюваного ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки попередня процесуальна поведінка підозрюваного свідчить про його стійкий намір ухилення від органів досудового розслідування та/або суду, та вчинення кримінальних правопорушень, відсутність бажання стати на шлях виправлення.

Прокурор та слідчий зазначили, що до підозрюваного необхідно застосувати найбільш суворий запобіжний захід, а саме тримання під вартою, враховуючи особу підозрюваного, який вчинив злочин, та який є схильним до вчинення кримінальних правопорушень та неможливість у законний спосіб забезпечити своє майнове становище, не маючи офіційного місця роботи, стійких соціальних зв`язків, вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного у випадку застосування до нього менш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із примусовим позбавленням волі.

Підозрюваний ОСОБА_6 в ході розгляду зазначив, що він освідомлював що перебуває на іспитовому терміні за вироком від 09.09.2019 року. Щодо підозри у скоєні злочину за ч. 2 ст. 190 КК України, факти та обставини викладені вірно і він їх не оспорює. Відносно нього дійсно в межах даного кримінального провадження було обрано запобіжний захід домашній арешт за місцем реєстрації, але він мав потребу залишити місце проживання виїхавши до м. Запоріжжя. Повернувшись у травні до м. Кам`янська до слідчого не прибув, бо побоювався. Просить обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_5 , враховуючи позицію підзахисного, вважав, що доцільним буде запобіжний захід більш м`який ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт, так як ОСОБА_6 визнає себе винним і в наслідок тяжких життєвих обставин вимушений був залишити місце проживання. У разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вирішити питання щодо застави.

Вислухавши сторони, дослідив клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено судом, 06.02.2020 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч.2 ст.190 КК України.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, прокурор та слідчий підтримуючи клопотання посилаються на підтвердження обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_6 у вчиненні ч.2 ст.190 КК України, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, які вказують на обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_6 у вчиненні ч.2 ст.190 КК України.

Фактичні данні щодо обставин що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Так, згідно до вимог ст. 178 КПК України, враховується, що в ході розгляду клопотання, ОСОБА_6 .

При прийнятті рішення щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу, слідчим суддею враховується як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному як позбавлення волі на строк до трьох років.

Також суддею враховується що ОСОБА_6 є особою раніше засудженою, та станом на час події викладеної у підозрі, а саме станом на 30.12.2019 року, ОСОБА_6 знаходився на випробувальному терміні за Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України.

Що згідно до ОСОБА_6 в межах даного кримінального провадження 06.02.2020 року повідомлено особу про підозру у скоєні злочину за ч. 2 ст. 190 КК України, та згідно до ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.02.2020 року обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, із покладенням на нього обов`язків як прибувати за викликом до прокурора, слідчого; не відлучатися з населеного пункту м. Кам`янське Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти про зміну свого місця проживання.

Згідно до постанови слідчого в межах даного провадження від 13.03.2020 року ОСОБА_6 оголошено у розшук, а провадження зупинене з підстав порушення ОСОБА_6 запобіжного заходу домашній арешт та залишення місця проживання.

16.03.2020 року ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська надано дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_6 ..

Як встановлено в ході судового розгляду, підозра пред`явлена ОСОБА_6 у скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України є обгрунтованою згідно до показів потерпілої особи, свідків, протоколів впізнання особи за участі потерпілої, свідків, та викладені у підозрі фактичні дані щодо події від 30.12.2019 року ОСОБА_6 визнано дійсними та такими що відповідають даті, часу та місцю події, обставинам події.

А тому, дослідивши матеріали кримінального провадження, підтверджені ризики передбачені ст.177 КПК України слідчий суддя приходить до наступного.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У рішенні ЄСПЛ «Москаленко проти України», п. 36, зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду, однак сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.

Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» визначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Водночас, ЄСПЛ у рішеннях від 29.09.2011 у справі «Третьяков проти України», від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» зазначив, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування меш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

На підставі вище зазначеного, оцінивши в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Слідчий суддя вважає, що з врахуванням обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованої підозрою за ч. 2 ст. 190 КК України, так як особа підозрюється у вчинені злочину, під час іспитового строку, що підозрюваний порушив умови та обов`язки домашнього арешту, а тому єдиним запобіжним заходом який би забезпечив належну його процесуальну поведінку є тримання під вартою із застосуванням застави в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 42 360 гривень 00 копійок.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст.176-179, 184, 186, 193, 194, 196, 207, 211 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

Відповідно до норм п.1 ч. 5 ст. 182 КПК України, визначити розмір застави 42 360 гривень 00 копійок.

Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою визначити до 21 жовтня 2020 року, включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1