н/п 1-кп/490/22/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження№ 0003881, за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Грузії, громадянина Грузії, що має посвідку на постійне проживання в Україні, не одруженого, із загальною середньою освітою, не працюючого, раніше судимого: 16.07.2009 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст.186, ст.69 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік; 26.07.2016 р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 04.10.2019 р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, відповідно до ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання строком на 1 рік; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ; ; сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , перекладач: ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за скоєння корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та знову скоїв корисливий злочин за наступних обставин.
30.10.2019 року близько 15:20 год., точного часу встановити у ході досудового розслідування не надалось можливим ОСОБА_3 знаходився на зупинці громадського транспорту «Садова» по пр. Центральному в бік вул. З-Слобідська, що розташована у м. Миколаєві. У подальшому до вказаної зупинки прибуло маршрутне таксі №52, до салону якого почали заходити пасажири, в цей час у нього виник раптовий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою власного незаконного збагачення.
Реалізуючи свій корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_7 та таємно, шляхом вільного доступу з кишені пальто останньої здійснив крадіжку належного їй мобільного телефону марки «Samsung J7» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 1366,66 грн.
Після чого, ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1366,66 грн. Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України за викладених вище обставинах визнав повністю, та пояснив суду, що всі обставини, які викладені в обвинувальному акті він визнає, та не заперечує проти жодних доказів, здобутих в ході досудового розслідування. У вчиненому щиро кається.
Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину за викладених вище обставин, та наведені вище дії ОСОБА_3 кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України враховує, що він вчинив умисний корисливий нетяжкий злочин, його особу, а саме те, він є раніше неодноразово судимим за корисливі злочини, вчинив злочин в період іспитового строку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, та обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.
Згідно досудової доповіді, підготовленої старшим інспектором Центрального районного відділу філії Державної установи "Центра пробації" в Миколаївській області ОСОБА_9 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_3 оцінюється як високий, та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як низький. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, орган пробації вважає, що виправлення особи, за теперішним правопорушенням, без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб).
При цьому, ОСОБА_3 засуджений вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 04.10.2019 р. за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.186 КК України, до позбавлення волі строком на 1 рік, відповідно до ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання строком на 1 рік.

Оскільки злочин за ч.2 ст.185 КК України за даним вироком вчинений обвинуваченим 30.10.2019року, тобто в період іспитового строку за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 04.10.2019 року, остаточне покарання має бути призначене за сукупністю вироків відповідно до ст. 71,72 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань. Цивільний позов по справі не заявлений. Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung J7» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 - який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , вважати повернутим власнику. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів у розмірі 1256,08грн., відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367-368, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України,-
УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік.
Відповідно до ч.1 ст. 71, ч.1 ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 04.10.2019 р. за ч.1 ст.186 КК України та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 3 місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung J7» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 - який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , вважати повернутим власнику.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 1256,08 грн.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1