Справа № 706/1364/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2021 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі :

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участі прокурор: ОСОБА_3

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5
законного представника особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Христинівка клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000057 від 06 жовтня 2020 року, відносно:ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працюючий, в силу ст. 89 КК України раніше судимий про вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом відносно ОСОБА_4 .
Як встановлено в ході судового розгляду, 06 жовтня 2020 року в м. Христинівка Христинівського району Черкаської області, близько 08 години, ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння своїх батьків АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу до мобільного телефону матері, а саме з дозволу останньої, використовуючи телефон у власних справах, таємно для останньої, перерахував, тобто вчинив суспільно-небезпечне діяння, з карткового рахунку № НОМЕР_1 належного його матері гр. ОСОБА_7 на власний картковий рахунок № НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 7000 гривень, які того ж дня за допомогою банківської картки зняв в банкоматі, що розташований в АДРЕСА_2 б приміщення магазину ТБ «Оберіг», які використав на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на вказану суму.

Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.
ОСОБА_4 в присутності захисника, а також законного представника у судовому засіданні не заперечував факту вчинення ним даної крадіжки, а також не заперечував проти застосування до нього примусових заходів медичного характеру.
Захисник та законний представник ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Потерпіла в судовому засіданні, щодо задоволення клопотання не заперечувала, а також пояснила суду, що ОСОБА_4 є її сином і він 06.10.2020 року із її кредитної картки викрав кошти в сумі 7000 грн.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Факт вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, стверджується доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження і досліджені в судовому засіданні, зокрема:
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.102020 року;
-протоколом огляду предметів квитанції про здійснення платежу із кредитної карточки № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 та мобільного телефона «Самсунг А01 Коре»;
-постановою про визнання речовими доказами:
-розпискою потерпілої про отримання телефону на відповідальне зберігання.
Висновком судово-психіатричної експертизи №423 від 28.10.2020 року відповідно до якого, ОСОБА_8 , на період часу, до якого відноситься інкриміноване йому правопорушення, виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання, на шизофренію параноїдальну з епізодичним типом перебігу, частими загостреннями параноїдної, галюцинаторно-маячної симптоматики та вираженими проявами психопатоподібного дефекту особистості з маячними включеннями що позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі та давати про них покази під час проведення з ним слідчих дій та в судовому засіданні. Виявлені у підекспертного психопатологічні феномени у вигляді виражених проявів емоційної неадекватності, амбівалентності, амбітендентності, хворобливу дезорганізацію поведінки, грубе зниження продуктивності мислення з порушенням критичних і прогностичних функцій, враховуючи уривчасті маячні ідеї стосунку, низьку ефективність амбулаторного протирецидивного лікування, особливості інкримінованих йому дій, можна прийти до висновку про наявність у підекспертного клінічних ознак пасивного типу суспільної небезпеки, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Частиною 2 ст. 19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно зі ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру. Залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом (ч.1 ст. 94 КК України).
Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 03 червня 2005 року "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" роз`яснив, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів (п.3).
Згідно з ч.3 ст.94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.
Таким чином, в ході судового розгляду судом встановлено, що суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, мало місце, воно було вчинене ОСОБА_4 в стані неосудності, на даний час ОСОБА_4 перебуває в такому ж стані, потребує надання примусових заходів медичного характеру, що стверджується висновком експерта-психіатра.
Враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності особи ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 369, 372, 503, 512, 513, 516КПК України, ст.ст.19, 93, 94 КК України, суд,-

ухвалив:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000057 від 06 жовтня 2020 року, відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати доведеним, що ОСОБА_4 перебуваючи в стані неосудності вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працюючий, в силу ст. 89 КК України раніше судимого, примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом і лікування у примусовому порядку.

Речові докази: мобільний телефон «Самсунг А01 Коре» передати ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1