Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/7579/17
Провадження № 1-кп/490/205/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«27» квітня 2020 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника ОСОБА_7

заявника ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, працює поваром-кондитером, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджувався:

- 18 листопада 2002 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 5 років позбавлення волі, був звільнений від відбуття покарання на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України з випробуванням, з встановленням іспитового строку в 1 рік;

- 31 липня 2003 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України - до 3 років позбавлення волі, був звільнений від відбуття покарання на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України з випробуванням, з встановленням іспитового строку в 1 рік;

- 08 грудня 2004 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 190 Кримінального Кодексу України - до 6 років 3 місяців позбавлення волі; був звільнений умовно-достроково;

- 04 серпня 2008 року Центральним районним судом міста Миколаєва за частиною 3 статті 185, частиною 5 статті 185 Кримінального Кодексу України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а за сукупністю цього вироку та вироку від 08 грудня 2004 року - остаточно до 9 років 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 18 грудня 2008 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 393 Кримінального Кодексу України - до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а за сукупністю цих злочинів, та злочинів, вказаних у вироку від 04 серпня 2008 року остаточно - до 9 років 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 19 травня 2009 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 3 років позбавлення волі, а за сукупністю цих злочинів, та злочинів, вказаних у вироку від 18 грудня 2008 року остаточно - до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, був звільнений 20 травня 2016 року по відбуттю строку покарання

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України,

та

ТАРАКАНОВА , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та помер ІНФОРМАЦІЯ_3

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185, частиною 5 статті 27 - частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_4 , будучи раніше засудженими за вчинення злочинів проти власності та маючі не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення таких злочинів, вчинив нові злочини проти власності за таких обставин.

1. У період часу з 1800 години 26 січня 2017 року по 0900 годину 27 січня 2017 року (більш точний час встановити не видалось за можливе) ОСОБА_4 вирішив заволодіти чужим майном з метою власного незаконного збагачення.

Реалізуючи свій намір, він прибув до приміщення магазину "Центр 4 G", розташованого у будинку АДРЕСА_2 та проник до приміщення магазину.

Там він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно заволодів належними ОСОБА_10 :

1)ноутбуком LenovoIdealPad 110-141BR Black, серійний номер SPF0N0R4L, вартість якого не встановлена;

2)ноутбуком LenovoIdealPad 110-141BR Black, серійний номер SPF0N0R8F, вартість якого не встановлена;

3)ноутбуком LenovoIdealPad 110-141BR Black, серійний номер SPF0N0R9P, вартість якого не встановлена;

4)ноутбуком LenovoIdealPad 110-141BR Black, серійний номер SPF0N0P3R, вартість якого не встановлена;

5)ноутбуком LenovoIdealPad 110-141BR Black, серійний номер SPF0N0R8T, вартість якого не встановлена;

6)ноутбуком LenovoIdealPad 110-141BR Black, серійний номер SPF0N0VDP, вартість якого не встановлена;

7)ноутбуком LenovoIdealPad 110-141BR Black, серійний номер SPF0N0P29, вартість якого не встановлена;

8)ноутбуком LenovoIdealPad 110-141BR Black, серійний номер SPF0N0W6A, вартість якого не встановлена;

9)ноутбуком HP 255 G4 (NOY69ES), серійний номер CND60909Q1, вартість якого не встановлена;

10)ноутбуком AcerAspire ES1-522-21EM Diamond Black, вартість якого не встановлена;

11)ноутбуком AcerAspire ES1-522-21EM Black, вартість якого не встановлена;

12)ноутбуком AcerAspire ES1-522-204W Diamond Black, серійний номер NXG2LEU13400, вартість якого не встановлена;

13)ноутбуком AcerAspire ES1-522-204W Diamond Black, вартість якого не встановлена;

14)ноутбуком AcerAspire ES1-522-204W (NX.G2LEU.003) Diamond Black, вартість якого не встановлена;

15)ноутбуком AcerAspire ES1-522-204W (NX.G2LEU.003) Diamond Black, вартість якого не встановлена;

16)ноутбуком HP 745 G2 ADM A8-7150B, вартість якого не встановлена;

17)ноутбуком HP Pavilion DV600, бувшим у користуванні, вартість якого не встановлена;

18)ноутбуком Acer 5920, бувшим у користуванні, вартість якого не встановлена;

19)ноутбуком Samsung R525, бувшим у користуванні, вартість якого не встановлена;

20)телефоном Lenovo A330E 4 GB, imei НОМЕР_1 , вартість якого не встановлена;

21)планшетом ZTE V9, imei НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , вартість якого не встановлена;

22)планшетом iPadmini Wi-Fi Cellular 16 GB Black, imei НОМЕР_4 , вартість якого не встановлена;

23)планшетом iPad Wi-Fi Cellular 16 GB White, imei НОМЕР_5 , вартість якого не встановлена;

24)планшетом HTC EVO View 4GTM, серійний номер HT 16KHY00764, вартість якого не встановлена;

25)ноутбуком Lenovo G580, серійний номер WB10685038, бувшим у користуванні, вартість якого не встановлена;

26)ноутбуком LenovoIdealPad 110-15ACL (80TJ009CRA) Black Texture, бувшим у користуванні, вартість якого не встановлена;

27)телефоном HTC Desire 826d black, вартість якого не встановлена;

28)телефоном Samsung SPH-M900, вартість якого не встановлена;

29)телефоном XiaomiRedmi 2 pro, imei НОМЕР_6 , вартість якого не встановлена;

30)телефоном XiaomiRedmi 3s 16GB silver, imei НОМЕР_7 , вартість якого не встановлена;

31)телефоном Lenovo A690, imei НОМЕР_8 , вартість якого не встановлена;

32)телефоном Meizu MS3, imei НОМЕР_9 , вартість якого не встановлена;

33)телефоном Lenovo A395 cdma+gsmblack, вартість якого не встановлена;

34)телефоном Lenovo S90,Sisley 16GB white, вартість якого не встановлена;

35)телефоном Lenovo A355 cdma+gsmblack, вартість якого не встановлена;

36)телефоном Huawei Y535D black, вартість якого не встановлена;

37)телефоном Huawei Ascend GX1, вартість якого не встановлена;

38)телефоном Huawei P6 black, вартість якого не встановлена;

39)сейфом металевим, вартість якого не встановлена;

40)роутером Axess-tel AXW-D16K, серійний номер PH7AXWD800, вартість якого не встановлена;

41)роутером Huawei ETS1201, серійний номер НОМЕР_10 , вартість якого не встановлена;

42)роутером Huawei FT2250, серійний номер 6LA6RB , вартість якого не встановлена;

43)роутером Unefon MX-001 8N09901190, серійний номер 8N09901190, вартість якого не встановлена;

44)грошима в сумі 40.000 гривень;

45)грошима у сумі 2.000 доларів США, що еквівалентно 54.420 грн.

Після цього він, утримуючи викрадене, з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі, який не є меншим за 94.420 грн.

2. У період часу з 1800 години 13 квітня 2017 року по 0850 годину 14 квітня 2017 року (більш точний час встановити не видалось за можливе) ОСОБА_4 вирішив заволодіти чужим майном з метою власного незаконного збагачення.

Реалізуючи свій намір, він прибув до приміщення магазину "Океаніка", розташованого у будинку 43 по вулиці Потьомкінській у місті Миколаєві.

Далі він, шляхом віджимання та демонтажу вікна проник до приміщення магазину.

Там він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно заволодів належними ОСОБА_11 :

1)ноутбуком ASUS N76VZ (Core i7-3610s/n; S33SBWCH905223), бувшим у користуванні, вартістю 17.200 грн.;

2)ноутбуком LENOVO 110-151BR, s/n: PF0KQDLS, вартістю 6.800 грн.;

3)ноутбуком HP 250 G4, s/n: CND6100571, вартістю 6.700 грн.;

4)ноутбуком Samsung R60 Plus, бувшим у користуванні, вартістю 2.700 грн.;

5)ноутбуком HP 615, бувшим у користуванні, вартістю 2.500 грн.;

6)планшетом Lenovo YOGA TAB 3 8" 3G, s/n: HGA9F2AL1, вартістю 5.400 грн.;

7)планшетом Tec last X98 Plus 10" s/n: 2770P160756184 1,s/n: 70P160756184, вартістю 4.250 грн.;

8)планшетом Medion MD99195 7" s/n: msn30019295, вартістю 2.000 грн.;

9)планшетом В22-226 7" s/n: su54657, вартістю 1.100 грн.;

10)планшетом Lenovo T908 3G 10", бувшим у користуванні, вартістю 3.350 грн.;

11)планшетом AINOL Aurora II 7", бувшим у користуванні, вартістю 850 грн.;

12)планшетом ASUS ME302 3G 10", бувшим у користуванні, вартістю 2.200 грн.;

13)3D WiFi модемом Intertelecom (абонентський код: НОМЕР_11 ), вартістю 940 грн.;

14)планшетом iPAD II 16Gb 9,7" 3G, бувшим у користуванні, вартістю 2.100 грн.;

15)MP3/MP4 плеєром iPOD I 32Gb, бувшим у користуванні, вартістю 800 грн.;

16)2 картриджами для струменевого принтера Canon CL-41 за ціною по 550 грн. кожен, загальною вартістю 1.100 грн.;

17)картриджем для струменевого принтера Canon PG-40, вартістю 420 грн.;

18)картриджем для струменевого принтера CL-441, вартістю 425 грн.

19)2 картриджами для струменевого принтера CanonPixma PG-546 color (кольорових) за ціною по 420 грн. кожен, загальною вартістю 840 грн.;

20)картриджем для струменевого принтера CanonPixma CL-511 color, вартістю 510 грн.;

21)3 картриджами для струменевого принтера CanonPixma PG-510 black, за ціною по 475 грн. кожен, загальною вартістю 1.425 грн.;

22)2 картриджами для струменевого принтера HP 21 чорними PATRON, за ціною по 340 грн. кожен, загальною вартістю 680 грн.;

23)2 картриджами для струменевого принтера HP 22, кольоровими PATRON, за ціною по 420 грн. кожен, загальною вартістю 840 грн.;

24)картриджем для струменевого принтера CanonPixma CL-38 color, вартістю 410 грн.;

25)картриджем для струменевого принтера CanonPixma PG-545 black, вартістю 420 грн.;

26)2 картриджами для струменевого принтера colorwayHP 121 color, за ціною по 490 грн. кожен, загальною вартістю 980 грн.;

27)картриджем для струменевого принтера HP 122black Patron, вартістю 475 грн.;

28)картриджем для струменевого принтера colorwayHP 121 black, вартістю 470 грн.;

29)2 картриджами для струменевого принтера PatronHP 122color, за ціною по 470 грн. кожен, загальною вартістю 940 грн.;

30)4 матрицями для ноутбуку LED 15,6", за ціною по 1.100 грн. кожна, загальною вартістю 4.400 грн.;

31)портативним зарядним пристроєм NOMI 8000, вартістю 720 грн.;

32)оперативною пам`яттю DDR II 4Gb, вартістю 850 грн.;

33)3 оперативними пам`ятями DDR II 2Gb, за ціною по 350 грн. кожна, загальною вартістю 1.050 грн.;

34)2 оперативними пам`ятями DDR IІI 4Gb, за ціною по 960 грн. кожна, загальною вартістю 1.920 грн.;

35)оперативною пам`яттю DDR IІI 8Gb, вартістю 1.430 грн.;

36)2 оперативними пам`ятями DDR І 512Мb, за ціною по 100 грн. кожна, загальною вартістю 200 грн.;

37)оперативною пам`яттю DDR І 1Gb, вартістю 350 грн.;

38)2 оперативними пам`ятями DDR SoDimm 4Gb, за ціною по 1.025 грн. кожна, загальною вартістю 2.050 грн.;

39)2 оперативними пам`ятями DDR SoDimm 8Gb, за ціною по 1.075 грн. кожна, загальною вартістю 2.150 грн.

Після цього він, утримуючи викрадене, з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_11 матеріальну шкоду у загальному розмірі 83.945грн.

3. 15 травня 2017 року о 03 год. 23 хв. ОСОБА_4 вирішив заволодіти чужим майном з метою власного незаконного збагачення.

Реалізуючи свій намір, він прибув до приміщення магазину "Кроха", розташованого у будинку 50 по вулиці Спаській у місті Миколаєві.

Далі він зігнув запірну смугу захисної рол-ставні, що була встановлена на дверях магазину, після чого розсунув дверні полотна та відкрив двері, проникнувши таким чином до приміщення магазину.

Там він, , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно заволодів належними ОСОБА_9 :

1)наручним годинником марки «Atlantic 63455.45.31»;

2)наручним годинником марки «Atlantic 56350.44.41»;

3)наручним годинником марки «Atlantic 65451.44.21»;

4)наручним годинником марки «Atlantic 72365.41.65»;

5)наручним годинником марки «Atlantic 64450.45.68»;

6)наручним годинником марки «Atlantic 64455.45.38»;

7)наручним годинником марки «Atlantic 64350.45.28»;

8)наручним годинником марки «Atlantic 71465.41.61»;

9)наручним годинником марки «Atlantic 64450.41.68»;

10)наручним годинником марки «Atlantic 71365.41.51»;

11)наручним годинником марки «Atlantic 62340.41.65»;

12)наручним годинником марки «Atlantic 64350.44.68»;

13)наручним годинником марки «Atlantic 71360.41.41»;

14)наручним годинником марки «Atlantic 62346.41.61»;

15)наручним годинником марки «Atlantic 62340.43.25»;

16)наручним годинником марки «Atlantic 62341.41.61»;

17)наручним годинником марки «Atlantic 50341.45.81»;

18)наручним годинником марки «BRUNOSohnle 7.1073.781»;

19)наручним годинником марки «BRUNOSohnle 7.1073.741»;

20)наручним годинником марки «BRUNOSohnle 7.3036.921»;

21)наручним годинником марки «BRUNOSohnle 7.6087.241»;

22)наручним годинником марки «BRUNOSohnle 7.3070.141»;

23)наручним годинником марки «BRUNOSohnle 17.93099.952»;

24)наручним годинником марки «BRUNOSohnle 17.73140.791»;

25)наручним годинником марки «BRUNOSohnle 17.13016.741»;

26)наручним годинником марки «BRUNOSohnle 17.13054.741»;

27)наручним годинником марки «BRUNOSohnle 17.13095.745»;

28)наручним годинником марки «BRUNOSohnle 17.13143.741»;

29)наручним годинником марки «BRUNOSohnle 17.63073.245»;

30)наручним годинником марки «BRUNOSohnle 17.63073.745»;

31)наручним годинником марки «BRUNOSohnle 17.93139.941»;

32)наручним годинником марки «BRUNOSohnle 17.13112.745»;

33)наручним годинником марки «BRUNOSohnle 17.73155.745»

вартість кожного з яких на момент вчинення злочину не встановлена.

Після цього він, утримуючи викрадене, з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_9 матеріальну шкоду у загальному розмірі 283.489 грн. 70 коп..

4. Окрім того, ОСОБА_4 у невстановлений час вирішив заволодіти чужим майном з метою власного незаконного збагачення.

Реалізуючи свій намір, він 24 червня 2017 року близько 00:05 на автомобілі "BMV 320" /реєстраційний номер НОМЕР_12 /, яким керував ОСОБА_6 , який не був освічений про протиправні наміри ОСОБА_4 , прибув до будинку АДРЕСА_3 .

Після цього він, проникнувши до офісних приміщень, розташованих на цокольному поверсі вказаного будинку, намагався таємно вилучити звідти:

-належні ТОВ "ВКФ "Шпіль"":

-ноутбук марки "ASUS AR5095", вартістю 3.333,33 грн.;

-ноутбук марки "Samsung NP R-518", серійний номер SZJOR93BS900516, вартістю 3.675,28 грн.;

-ноутбук марки "ASUS K50C", серійний номер A5NOAS64080822C, вартістю 4.242,43 грн.;

-ноутбук марки "Lenovo WB11259063", вартістю 5.664,84 грн.;

-ноутбук марки "ASUS", серійний номер A5NOAS64080822C, вартістю 3.716,31 грн.;

-належні ОСОБА_13 грошові кошти у сумі 10.341 грн.

але свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежать від його волі - в зв`язку із проведенням стосовно нього негласної слідчої дії, внаслідок чого він був затриманий.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнається обвинувачений.

5. Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати:
-по епізоду від 24 червня 2017 року - за частиною 2 статті 15 - частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у приміщення

-по решті епізодів - за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

І......З дослідженої під час судового розгляду кримінального провадження довідки № 29-15022017/48200 вбачається, що ОСОБА_4 раніше засуджувався:

- 18 листопада 2002 року - за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України

- 08 грудня 2004 року - за частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 190 Кримінального Кодексу України;

- 04 серпня 2008 року Центральним районним судом міста Миколаєва за частиною 3 статті 185, частиною 5 статті 185 Кримінального Кодексу України;

- 18 грудня 2008 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України;

- 19 травня 2009 року - за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України

вказані судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

ІІ......Факт вчинення ОСОБА_4 нових злочинів сам обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження не оспорював.
При цьому він пояснював, що на період вчинення злочинів звільнився з місць позбавлення волі, мав піклуватись про свого батька, який потребував проведення операції, для чого необхідні були значні кошти, але постійної роботи він не мав.
З огляду на таке він й вчиняв крадіжки, сподіваючись отримати необхідні йому кошти.
Обвинувачений також зазначав, що наразі розуміє неправильність своєї поведінки, у содіяному кається, до того ж, стан його здоров`я не дозволяє йому в подальшому вчиняти злочини.

Факт вчинення ОСОБА_4 кожного з перелічених злочинів доводять наступні зібрані у справі та досліджені судом докази.

6. По епізоду крадіжки від 26-27 січня 2017 року з магазину "Центр 4 G".

6.1. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений підтвердив, що дійсно в ніч з 26 на 27 січня 2017 року він, бажаючи заволодіти чужим майном, заліз через вікно до магазину "Центр 4 G" та викрав звідти планшети, ноутбуки, телефони та роутери, а також - сейф, в якому знайшов 200 доларів США.

Обвинувачений також зазначив, що комп`ютерну техніку він продав, а вилученими коштами розпорядився на власний розсуд.

Потерпілий ОСОБА_10 під час судового розгляду кримінального провадження факт викрадення в нього в ніч з 26 на 27 січня 2017 року, комп`ютерної техніки та сейфу з грошима підтвердив.

Факт крадіжки майна з магазину "Центр 4 G" підтверджується також відомостями, що містяться у протоколі від 27 січня 2017 року огляду місця події - приміщень цього магазину, які доводять, що станом на 27 січня 2017 року обстановка в магазині була порушена та з нього зникли матеріальні цінності.

Кожен з перелічених доказів був отриманий у встановленому законом порядку, достовірність жодного з них сторони кримінального провадження не оспорюють.

З огляду на наведене факт викрадення ОСОБА_4 майна ОСОБА_10 з магазину " Центр 4 G" суд вважає доведеним.

6.2. Під час судового розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_10 зазначив, що під час крадіжки в ніч на 27 січня 2017 року в нього були викрадені придбані в зв`язку із веденням господарської діяльності:

-10 ноутбуків та 5 телефонів Lenovo;

-3 ноутбука HP;

-7 ноутбуків Aсer

-ноутбук та телефон Samsung;

-планшет ZTE V9;

-планшети iPad та iPadmini;

-планшет та телефон HTC;

-2 телефони Xiaomi;

-телефон Meizu;

-3 телефони Huawei

-4 роутери

а також - металевий сейф з документами на товар та грошима у сумі 40.000 гривень та 2.000 доларів США

Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження факт викрадення переліченої техніки та сейфу з документами та грошима підтвердив.

З залучених до матеріалів кримінального провадження гарантійних талонів на ноутбуки LenovoIdealPad та HP 255 G4 (NOY69ES) вбачається, що це майно дійсно придбавалось потерпілим для ведення господарської діяльності.

Далі, з показів потерпілого відомо, що викрадені в нього роутери йому були повернуті під час досудового розслідування, але наразі вони реалізовані.

До того ж, факт викрадення саме цього майна підтверджується протоколом обшуку від 13 липня 2017 року, з якого вбачається, що належні ОСОБА_10 роутери були виявлені у квартирі АДРЕСА_4 , куди їх потерпілий не передавав.

Кожен з перелічених доказів був отриманий у встановленому законом порядку, та жодних достовірних доказів на їх спростування сторони кримінального провадження не надали.

З огляду на наведене перелік майна, що було викрадене ОСОБА_4 в ОСОБА_10 , суд вважає встановленим.

Оцінюючи наведені вище докази у їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого у викраденні майна ОСОБА_10 за встановлених судом обставин доведено.

7. По епізоду крадіжки від 13-14 квітня 2017 року з магазину "Океаніка".

7.1. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений підтвердив, що дійсно в ніч з 13 на 14 квітня 2017 року він, бажаючи заволодіти чужим майном, заліз через вікно до магазину " ІНФОРМАЦІЯ_4 " та викрав звідти планшети, ноутбуки, картриджі та інше обладнання для комп`ютерної техніки, які продав, а вилученими коштами розпорядився на власний розсуд.

Потерпілий ОСОБА_11 під час судового розгляду кримінального провадження факт викрадення в нього переліченого в обвинувальному акті майна в ніч з 13 на 14 квітня 2017 року підтвердив.

Факт крадіжки майна з магазину " ІНФОРМАЦІЯ_4 " підтверджується також відомостями, що містяться у протоколі від 14 квітня 2017 року огляду місця події - приміщень цього магазину, які доводять, що станом на 14 квітня 2017 року обстановка в магазині була порушена та з нього зникли матеріальні цінності.

Кожен з перелічених доказів був отриманий у встановленому законом порядку, достовірність жодного з них сторони кримінального провадження не оспорюють.

У своїй сукупності ж відомості, що містяться у цих доказах, утворюють цілісну картину події крадіжки з магазину " ІНФОРМАЦІЯ_4 ".

З огляду на наведене факт викрадення ОСОБА_4 майна ОСОБА_11 з магазину "Океаніка" суд вважає доведеним.

7.2. Наведені вище покази обвинуваченого та потерпілого, які в цій частині узгоджуються поміж собою та з відомостям, що містяться у наданих суду документах, а саме:

-накладаних на придбання товарів;

-протоколі обшуку від 13 липня 2017 року;

-протоколі огляду предметів від 13 липня 2017 року;

-протоколах пред`явлення речей для впізнання від 18 та 19 липня 2017 року;

-розписці потерпілого про отримання предметів від 19 липня 2017 року;

підтверджують перелік майна, що було викрадене ОСОБА_4 ..

7.3. Вартість викраденого майна ані обвинуваченим, ані потерпілим не оспорюються.

Оцінюючи наведені вище докази у їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого у викраденні майна ОСОБА_11 за встановлених судом обставин доведеною.

8. По епізоду крадіжки від 15 травня 2017 року з магазину " ІНФОРМАЦІЯ_5 ".

8.1. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений підтвердив, що дійсно 15 травня 2017 року він, бажаючи заволодіти чужим майном, приїхав до магазину " ІНФОРМАЦІЯ_5 ", зламав ролет, шляхом віджимання відкрив вхідні двері та вилучив годинники.

Обвинувачений також зазначив, що після викрадення годинників передав їх своїм знайомим, які працювали у ломбарді у місті Одеса, під реалізацію, та грошовим переказом отримував від продажу кожного годинника 40% вартості, за яку годинник був проданий. Обвинувачений також пояснив, що за період з моменту вчинення крадіжки й до моменту його затримання було продано лише декілька (близько 4) годинників, решта була вилучена під час досудового розслідування.

Потерпіла ОСОБА_9 під час судового розгляду кримінального провадження факт викрадення в неї в ніч з 14 на 15 травня 2017 року наручних годинників підтвердила.

З відомостей, що містяться у протоколі огляду місця події від 15 травня 2017 року та фото таблиці до нього, вбачається, що, за наслідками крадіжки з магазину "Кроха" у встановлених на дверях захисних рол-ставнях зігнута запірна смуга, а в районі замку на вхідних дверях маються сліди розсування полотен дверей.

Дії особи, яка викрадала майно з магазину "Кроха", є зафіксованими за допомогою камер відео-спостереження магазину та результати такої фіксації наразі зберігається на DVD-R диску.
Інформація, що міститься на цьому диску, була досліджена під час судового розгляду кримінального провадження за участі сторін, та обвинувачений у суді підтвердив, що особою, чиї дії зафіксовані за допомогою камер відео спостереження, є дійсно він, та його дії щодо викрадення годинників на дослідженому диску відображені вірно

Кожен з перелічених доказів був отриманий у встановленому законом порядку, достовірність жодного з них сторони кримінального провадження не оспорюють.

У своїй сукупності ж відомості, що містяться у цих доказах, утворюють цілісну картину події крадіжки з магазину "Кроха".

З огляду на наведене факт викрадення ОСОБА_4 майна ОСОБА_9 з магазину "Кроха" суд вважає доведеним.

8.2. Під час судового розгляду кримінального провадження потерпіла ОСОБА_9 зазначила, що під час крадіжки в ніч на 15 травня 2017 року в неї були викрадені, зокрема, 17 годинників марки «Atlantic» та 16 годинників марки «BRUNOSohnle»

З показів потерпілої відомо, що частина з викраденого, а саме - 15 годинників марки «Atlantic» та 10 годинників марки «BRUNOSohnle» їй були повернуті під час досудового розслідування; з них - годинник марки «Atlantic 62341.41.61» - наразі проданий, решта - зберігаються в потерпілої.

Наявні в неї годинники були оглянуті під час судового розгляду кримінального провадження, та обвинувачений ОСОБА_4 у суді засвідчив, що надані суду на огляд годинники є саме тими, які він викрав в ніч на 15 травня 2017 року з магазину "Кроха".

Обвинувачений у суді також підтвердив, що, окрім досліджених судом, вилучив в потерпілої також годинники:

-марки «Atlantic 64450.41.68»;

-марки «Atlantic 62340.41.65»;

-марки «BRUNOSohnle 7.6087.241»;

-марки «BRUNOSohnle 17.93099.952»;

-марки «BRUNOSohnle 17.73140.791»;

-марки «BRUNOSohnle 17.13016.741»;

-марки «BRUNOSohnle 17.93139.941»;

-марки «BRUNOSohnle 17.73155.745»

До того ж, факт викрадення саме цього майна підтверджується протоколом обшуку від 25 червня 2017 року, з якого вбачається, що належні ОСОБА_9 годинники (26 пар) були виявлені у квартирі АДРЕСА_5 , куди їх потерпіла не передавала.

Кожен з перелічених доказів був отриманий у встановленому законом порядку, достовірність жодного з них сторони кримінального провадження не оспорюють.

З огляду на наведене перелік майна, що було викрадене ОСОБА_4 в ОСОБА_9 , суд вважає встановленим.

8.3. З висновку товарознавчої експертизи № 18 - 3632, 4509-4513 від 26 жовтня 2018 року, який був зроблений на підставі досліджених у суді документів, що підтверджують технічні характеристики викрадених наручних годинників, вбачається, що на момент проведення експертизи вартість

-наручного годинника марки «Atlantic 63455.45.31» становить 8.836,61 грн.;

-наручного годинника марки «Atlantic 56350.44.41» становить 7.699,33 грн.;

-наручного годинника марки «Atlantic 65451.44.21» становить 7.358,00 грн.;

-наручного годинника марки «Atlantic 72365.41.65» становить 6.110,67 грн.;

-наручного годинника марки «Atlantic 64450.45.68» становить 7.932,67 грн.;

-наручного годинника марки «Atlantic 64455.45.38» становить 9.472,33 грн.;

-наручного годинника марки «Atlantic 64350.45.28» становить 5.951,67 грн.;

-наручного годинника марки «Atlantic 71465.41.61» становить 10.077,00 грн.;

-наручного годинника марки «Atlantic 64450.41.68» становить 6.386,67 грн.;

-наручним годинником марки «Atlantic 71365.41.51» становить 5.195,67 грн.;

-наручного годинника марки «Atlantic 64350.44.68» становить 5.582,33 грн.;

-наручного годинника марки «Atlantic 71360.41.41» становить 4.448,67 грн.;

-наручного годинника марки «Atlantic 62346.41.61» становить 4.205,67 грн.;

-наручного годинника марки «Atlantic 62340.43.25» становить 3.568,67 грн.;

-наручного годинника марки «Atlantic 62341.41.61» становить 3.583,00 грн.;

-наручного годинника марки «Atlantic 50341.45.81» становить 5.193,00 грн.;

-наручного годинника марки «BRUNOSohnle 7.1073.781» становить 12.613,33 грн.;

-наручного годинника марки «BRUNOSohnle 7.1073.741» становить 14.998,33 грн.;

-наручного годинника марки «BRUNOSohnle 7.3036.921» становить 10.784,00 грн.;

-наручного годинника марки «BRUNOSohnle 7.3070.141» становить 7.100,00 грн..

З висновку товарознавчої експертизи № 18 - 3661 від 01 серпня 2019 року, який був зроблений на підставі досліджених у суді документів, що підтверджують технічні характеристики викрадених наручних годинників, вбачається, що на момент проведення експертизи вартість

-наручного годинника марки «Atlantic 62340.41.65» становить 2.420,00 грн.;

-наручного годинника марки «BRUNOSohnle 7.6087.241» становить 9.190,00 грн.;

-наручного годинника марки «BRUNOSohnle 17.93099.952» становить 15.547,00 грн.;

-наручного годинника марки «BRUNOSohnle 17.73140.791» становить 6.598,00 грн.;

-наручного годинника марки «BRUNOSohnle 17.13016.741» становить 3.787,00 грн.;

-наручного годинника марки «BRUNOSohnle 17.13054.741» становить 14.752,00 грн.;

-наручного годинника марки «BRUNOSohnle 17.13095.745» становить 9.882,00 грн.;

-наручного годинника марки «BRUNOSohnle 17.13143.741» становить 16.153,00 грн.;

-наручного годинника марки «BRUNOSohnle 17.63073.245» становить 12.799,00 грн.;

-наручного годинника марки «BRUNOSohnle 17.63073.745» становить 15.099,00 грн.;

-наручного годинника марки «BRUNOSohnle 17.93139.941» становить 7.169,00 грн.;

-наручного годинника марки «BRUNOSohnle 17.13112.745» становить 9.882,00 грн.;

-наручним годинником марки «BRUNOSohnle 17.73155.745» становить 13.654,00 грн..

З огляду на таке розмір шкоди, що була заподіяна ОСОБА_9 внаслідок розкрадання, суд вважає встановленою.

8.4. Встановлений судом розмір шкоди, сукупно з переліком викраденого майна та його властивостями, дає суду підстави для висновку про те, що вартість викраденого ОСОБА_4 майна на момент вчинення злочину поза розумним сумнівом перевищувала 160 грн.; цю обставину захист не оспорює.

Оцінюючи наведені вище докази у їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого у викраденні майна ОСОБА_9 за встановлених судом обставин доведено.

9. По епізоду замаху на крадіжку від 24 червня 2017 року з приміщень, розташованих у будинку АДРЕСА_3 .

9.1. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що дійсно 24 червня 2017 року він, вирішив заволодіти чужим майном, зокрема - комп`ютерною технікою, яку планував здати своїм знайомим, які в місті Одеса мали ломбард, а вилучені гроші витратити на свої потреби.

З метою полегшення вчинення злочину він звернувся до знайомого своїх батьків ОСОБА_6 , який, як він знав, надає послуги з пасажирських перевезень, та попросив того підвезти його / ОСОБА_4 /. При цьому про те, що у місці, куди він просив підвезти, він планував вчинити злочин, ОСОБА_6 він не повідомив.

На виконання досягнутої домовленості ОСОБА_6 забрав його / ОСОБА_4 / та довіз до вказаного ним / ОСОБА_4 / місця, де, на його ж прохання, залишився чекати.

Тим часом він / ОСОБА_4 / за допомогою інструменту, що зберігав у сумці, яку привіз з собою, але зміст якої ОСОБА_6 не розкривав, непомітно для ОСОБА_6 зламав решітку, проник в офісні приміщення, зібрав офісну техніку, яка, як на його думку, була коштовною, склав ту техніку у сумку разом з інструментом та повернувся до автомобіля ОСОБА_6 .

Потім за його / ОСОБА_4 / вказівкою вони почали рухатись, але невдовзі були затримані працівниками поліції.

Ці покази обвинуваченого ОСОБА_4 узгоджуються з показами обвинуваченого ОСОБА_6 , що були надані тим за життя під час судового розгляду кримінального провадження.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду кримінального провадження підтвердив, що дійсно ввечері 23 червня 2017 року на прохання ОСОБА_4 підвіз того до будинку АДРЕСА_3 , потім чекав на нього, а коли той повернувся - за його ж вказівкою поїхав.

Обвинувачений ОСОБА_6 також зазначав, що невдовзі після цього його автомобіль зупинили, як він вважав на той час - злодії, але наразі знає, що автомобіль в дійсності зупинили працівники поліції.

Обвинувачений ОСОБА_6 зазначив й про те, що під час поїздки ОСОБА_4 був із сумкою; з цією сумкою він виходив з автомобіля та з нею ж - повернувся назад.

Доказів же на спростування наведених показів матеріали справи не містять, про їх наявність сторони кримінального провадження не посилаються.

9.2. З дослідженого під час судового розгляду рапорту старшого оперативного уповноваженого ВКП Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_14 від 24 червня 2017 року вбачається, що 23 - 24 червня 2017 року під час вчинення злочину ОСОБА_4 непомітно для нього за ним здійснювалось спостереження, під час якого процес вчинення крадіжки був поміченим, в зв`язку із чим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 безпосередньо після вчинення крадіжки переслідували працівники правоохоронних органів та вони були негайно затримані.

9.3. Той факт, що ОСОБА_4 мав намір викрасти майно на суму, вказану в обвинувальному акті, обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує; ця сума стороною обвинувачення та потерпілим не оспорюється.

Оцінюючи наведені вище докази у їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого у замаху на викрадення майна з офісних приміщень у будинку АДРЕСА_3 за встановлених судом обставин доведеною.

Отже, суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні чотирьох злочинів за встановлених судом обставин доведеною.

Мотиви неврахування окремих доказів.

10. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений, не заперечуючи факту викрадення ним в ОСОБА_10 сейфу с грошима, стверджував, що виявив у сейфі не вказані потерпілим суми грошей, але - близько 200 доларів США.

Але ці покази обвинуваченого суд не може покласти у підґрунтя судового рішення.

Так, потерпілий у суді стверджував, що в дійсності на момент розкрадання в сейфі зберігались 40.000 грн. та 2.000 доларів США.

Як свідчать матеріали справи, ці покази потерпілого є послідовними.

При цьому ці покази потерпілий надав, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу заздалегідь неправдивих показів та склавши присягу, під час його допиту сторона захисту мала можливість поставити йому запитання для перевірки достовірності його показів, тобто - у встановленому законом порядку, який забезпечує достовірність цього джерела доказів.

До того ж, наявність в потерпілого підстав оговорювати обвинуваченого або ж - збільшувати розмір завданої йому шкоди - під час судового розгляду кримінального провадження встановлена не була.

В той же час, обвинувачений має підстави надавати неправдиві покази щодо меншого розміру викраденого, адже мав підстави припускати, що у разі прийняття таких показів судом він може розраховувати на перекваліфікацію його дій на менш тяжкий злочин.

З огляду на наведене суд вважає покази потерпілого достовірними, через що обґрунтовує ними висновки під час ухвалення вироку.

Що ж стосується показів обвинуваченого в частині, що аналізується, то суд вважає їх недостовірними, в зв`язку із чим не враховує їх під час ухвалення вироку.

11. Публічним обвинуваченням суду надані документи під назвами:

-"Акт инвентаризации ЧП ОСОБА_15 ";

-"Акт инвентаризации техники и запчастей украденных 14/04/2017 года из магазина по АДРЕСА_6 у ФОП " ОСОБА_16 "";

-"Акт инвентаризации украденных часов в магазине часы, АДРЕСА_7 ";

Але жоден з цих документів не містить обов`язкових реквізитів документів, а саме - назви організації, що його видала, його вихідного номеру, посилань про посаду особи яка його підписала. Більше того, "Акт інвентаризації ЧП ОСОБА_15 " датований 21.07.2017 року, тобто - датою, що є суттєво віддаленою від подій, що розглядаються в межах цього кримінального провадження.

До того ж, жоден з цих документів не є складеним в порядку, що передбачений Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства Фінансів України № 489 від 02 вересня 2014 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 жовтня 2014 р. за № 1365/26142.

Таке у сукупності, викликає обґрунтовані сумніви у достовірності будь-якого з цих документів, в зв`язку з чим суд на підставі частини 3 статті 358 Кримінального Кодексу України вважає за необхідне виключити ці документи з числа доказів.

12. Публічним обвинуваченням суду надані висновки експертів:

-№ 113 від 23 лютого 2017 року;

-№ 423 від 19 квітня 2017 року;

-№ 449 від 26 квітня 2017 року;

-№ 831 від 17 серпня 2017 року.

Але жоден з вказаних висновків не свідчить ані про наявність, ані про відсутність обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні.

За такого відомості, що містяться у цих доказах, не відповідають вимогам щодо належності, через що не можуть бути використаними під час кримінального провадження.

13. Публічним обвинуваченням на підтвердження вини ОСОБА_4 у розкраданні майна ОСОБА_10 надана таблиця, яка містить перелік товару, що ніким не підписана та жодних реквізитів документів не має.

Між цим, відповідно до частини 2 статті 84, статті 99 Кримінального Процесуального Кодексу України джерелом доказів у кримінальному провадженні є лише документи, які були створені у встановленому законом порядку.

Оскільки ж надана таблиця таким вимогам не відповідає, підстави для її врахування під час розгляду кримінального провадження, як самостійного доказу, є відсутніми.

14. Публічним обвинуваченням суду надана виписка по рахунку, що використовується ОСОБА_17 .
Але відомості, що містяться у цьому документі, свідчать про події, учасником яких був ОСОБА_17 ; такі події не є пов`язаними із висунутим обвинуваченням. Отже, ці відомості не здатні ані - підтвердити, ані - спростувати обставини, що підлягають доказуванню в межах цього кримінального провадження, з огляду на що не відповідають передбаченим у статті 85 Кримінального Процесуального Кодексу України вимогам щодо належності доказів.

15. Публічним обвинуваченням та потерпілим на підтвердження вартості викраденого в ОСОБА_10 майна надані:

-видаткова накладана № 133ФТ-1064-15153712 від 26 листопада 2016 року;

-видаткова накладна № 783205 від 10 грудня 2016 року;

-видаткова накладна № 843085 від 02 січня 2017 року та документи щодо оплати вказаних в ній коштів;

-роздруківка з сайту інтернет-магазину "Розетка".

Аналіз змісту цих документів свідчить, що вони дійсно містять відомості про придбання комп`ютерної техніки відповідних марок.

Але відомостей щодо того, що надані документи стосуються придбання безпосередньо предметів, які були викрадені, матеріали справи не містять, а у самих вказаних документах такі відомості (зокрема - відомості про серійні номери відповідного обладнання) є відсутніми.

За такого те, що перелічені документи стосуються обставин цього кримінального провадження, тобто - відповідають передбаченим у статті 85 Кримінального Кодексу України вимогам щодо належності доказів - суд вважає недоведеним.

16. Потерпілим ОСОБА_10 суду надані виписки по рахунку, що використовуються ним під час господарської діяльності.

Але відомості, що містяться у цих документах, не здатні ані - підтвердити, ані - спростувати обставини, що підлягають доказуванню в межах цього кримінального провадження, з огляду на що не відповідають передбаченим у статті 85 Кримінального Кодексу України вимогам щодо належності доказів.

17. Публічним обвинуваченням суду надані протоколи огляду предметів:

-DVD-R диску, на якому зберігається інформація, що була зафіксована за допомогою камер відео спостереження з магазину "Кроха";

-годинників, які були повернуті потерпілій ОСОБА_9 .

Але під час судового розгляду кримінального провадження судом безпосередньо були досліджені як згаданий DVD-R диск, так й - згадані годинники.

З огляду на таке необхідність у дослідженні похідних від досліджених судом доказів вочевидь є відсутньою.

18. Публічним обвинуваченням суду наданий протокол пред`явлення ОСОБА_18 особи для впізнання з фотознімками від 25 травня 2017 року.

18.1. Але відомості, що містяться у цьому документі, свідчать про події, що мали місце 13 травня 2017 року о 14:00 годині; такі події не є пов`язаними із висунутим обвинуваченням. Отже, ці відомості не здатні ані - підтвердити, ані - спростувати обставини, що підлягають доказуванню в межах цього кримінального провадження, з огляду на що не відповідають передбаченим у статті 85 Кримінального Кодексу України вимогам щодо належності доказів.

18.2. Окрім того, ОСОБА_18 , відповідно до позиції сторін кримінального провадження, під час судового розгляду не допитувалась, як свідок. З огляду на таке суд є позбавленим можливості встановити, за яких обставин ця особа бачила ОСОБА_4 , якого, згідно позначок у протоколі впізнала, тобто відомості про належність цього доказу в суду відсутні.

Що ж стосується позначок про такі обставини, що містяться у самому протоколі пред`явлення особи для впізнання, то вони є нічим іншим, як показами свідка під час досудового розслідування, які відповідно до частини 4 статті 95 Кримінального Процесуального Кодексу України не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

Отже, відомості, що містяться у вказаному протоколі, не є належним доказом.

19. Публічним обвинуваченням та потерпілою на підтвердження вартості викраденого в ОСОБА_9 майна надані:

-рахунок № 10/01 від 12 жовтня 2016 року та накладна за тим же номером та від того ж числа;

-рахунок № 11/01 від 07 листопада 2016 року та накладна за тим же номером та від того ж числа;

-рахунок № 11/02 від 22 листопада 2016 року та накладна за тим же номером та від того ж числа

Аналіз змісту цих документів свідчить, що вони дійсно містять відомості про придбання наручних годинників відповідних марок.

Але відомостей щодо того, що надані документи стосуються придбання безпосередньо предметів, які були викрадені, матеріали справи не містять, а у самих вказаних документах такі відомості (зокрема - відомості про ідентифікаційні ознаки відповідних годинників) є відсутніми.

За такого те, що перелічені документи стосуються обставин цього кримінального провадження, тобто - відповідають передбаченим у статті 85 Кримінального Кодексу України вимогам щодо належності доказів - суд вважає недоведеним.

20. Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням суду наданий документ під назвою "Ведомость инвентаризации основных средств числящихся за отделом Nemiroff на июля 2017 года".

Зі змісту цього документу вбачається, що станом на 25 липня 2017 року в розпорядженні ТОВ "ВКФ "Шпиль"" була відсутня комп`ютерна техніка.

Але відомості, викладені у цьому документі, не можуть вважатись такими, що свідчать про обставини, що підлягають доведенню в межах кримінального провадження.

Так, як доведено вище, в цьому випадку обвинувачений можливість розпорядитись вилученим майном не мав, оскільки був затриманий працівниками поліції. В зв`язку із таким відсутність певного майна в розпорядженні ТОВ "ВКФ "Шпиль"" не могла бути пов`язаною та не була пов`язана із діями обвинуваченого; обставини використання певного майна працівниками поліції до предмету цього кримінального провадження відношення не мають.

Отже, цей доказ не відповідає передбаченим у статті 85 Кримінального Кодексу України вимогам щодо належності доказів, через що не може бути використаним під час судового розгляду кримінального провадження.

21. Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням суду надана довідка про балансову вартість основних засобів ТОВ "ПКФ "Шпиль"".

Проте, відповідно до пункту 25 Постанови № 10 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про злочини проти власності": "Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи".

Отже, балансова вартість майна, як така, що не свідчить ані про розмір викраденого, ані - про розмір завданих розкраданням збитків, не свідчить про обставини, що підлягають встановленню в межах кримінального провадження.

За такого цей доказ не відповідає передбаченим у статті 85 Кримінального Кодексу України вимогам щодо належності доказів, через що не може бути використаним під час судового розгляду кримінального провадження.

22. Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням на підтвердження вини ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у розкраданні майна з приміщення, розташованого у будинку АДРЕСА_3 , надані відомості, отримані під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме:

-зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж - на підставі ухвали № 2739т від 23 травня 2017 року слідчого судді апеляційного суду Миколаївської області ОСОБА_19 ;

-візуального спостереження за ОСОБА_4 в публічно доступних місцях - на підставі ухвали № 3243т від 15 червня 2017 року слідчого судді апеляційного суду Миколаївської області ОСОБА_19 ..

Але ці відомості не є допустимими доказами з огляду на таке.

22.1. З досліджених під час судового розгляду кримінального провадження ухвал слідчого судді апеляційного суду Миколаївської області №№ 2739т та 3243т, клопотань, що стали підставою для винесення вказаних ухвал, та, зрештою, протоколів про проведення відповідних негласних слідчих (розшукових) дій вбачається, що перелічені негласні слідчі (розшукові) дії проводились в зв`язку з розслідуванням кримінального провадження № 0000434, в межах якого розслідувалось крадіжка з магазину "Центр 4 G".

В той же час, результати вказаних негласних слідчих (розшукових) дій використовувались лише для розслідування розкрадання майна з приміщення, розташованого у будинку АДРЕСА_3 , яке розслідувалось в межах кримінального провадження, якому у повній відповідності до вимог пункту 8 глави 2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України № 139 від 06 квітня 2016 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05 травня 2016 року за № 680/28810, був присвоєний окремий номер - 0002784.

22.2. Відповідно до прямих вказівок у частині 1 статті 257 Кримінального Процесуального Кодексу України в такому разі, а саме - якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні - отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка виноситься за клопотанням прокурора.

В цьому ж випадку така ухвала слідчого судді в матеріалах кримінального провадження відсутня, вона сторонам кримінального провадження не відкривалась.

Відповідно до правової позиції, сформульованої у Постанові Колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 751/7177/14 за такого усі докази, тобто - фактичні данні, отримані в результаті проведення вказаних негласних слідчих (розшукових) дій є недопустимими.

22.3. Та обставина ж, що після проведення згаданих негласних слідчих (розшукових) дій та низки інших слідчих дій 17 серпня 2017 року кримінальні провадження, зокрема, № 0000434 та 0002784 - були об`єднані в одному, висновку суду про недопустимість результатів цих дій не спростовують.

Так, процитовані вище норми частини 1 статті 257 Кримінального Процесуального Кодексу України чітко та однозначно регулюють порядок дій у випадку встановлення ознак кримінального правопорушення, яке не розслідується; інакшого способу дій, ніж отримання ухвали слідчого судді, діюче законодавство не передбачає.

Протилежна думка ж суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 05 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» (скарга № 74420/01) наголошував, що докази, одержані за допомогою застосування спеціальних методів розслідування, можуть вважатися допустимими за умови наявності адекватних і достатніх гарантій проти зловживань, зокрема чіткого та передбачуваного порядку санкціонування, здійснення відповідних оперативно-слідчих заходів та контролю за ними (див. також рішення Суду від 06 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», від 26 жовтня 2006 року у справі «Худобін проти Росії» (скарга № 59696/00)).

Можливість же застосування інакшого, ніж прямо передбаченого у частині 1 статті 257 Кримінального Процесуального Кодексу України порядку використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема - їх використання у разі об`єднання проваджень - матиме наслідком свавільне розширення порядку санкціонування відповідних дій та робить такий порядок непередбачуваним, що є неприпустимим.

23. Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням на підтвердження вини ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у розкраданні майна з приміщення, розташованого у будинку АДРЕСА_3 надані також:

-протокол огляду місця події - ділянки місцевості, яка розташована в 5 метрах від будинку АДРЕСА_8 , що був проведений слідчо-оперативною групою Центрального ВП ГУ НП України в Миколаївській області 24 червня 2017 року у період часу з 0340 до 0400 години;

-протокол огляду місця події - підвального приміщення будинку АДРЕСА_8 , що був проведений слідчо-оперативною групою Центрального ВП ГУ НП України в Миколаївській області 24 червня 2017 року у період часу з 0410 до 0545 години;

Але відповідно до позначок у цих протоколах, а також - згаданого вище рапорту старшого оперативного уповноваженого ВКП Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_14 від 24 червня 2017 року вбачається, що під час вчинення цих слідчих дій слідчо-оперативна група діяла згідно інформації, отриманої завдяки проведення вказаних вище негласних слідчих (розшукових) дій. В той же час, як доведено вище, застосування такої інформації є наслідком порушення прав людини та суперечить вимогам діючого законодавства.

Відповідно до прямих вказівок частини 1 статті 87 Кримінального Процесуального Кодексу України за такого відомості, отримані внаслідок проведення вказаних оглядів, також є недопустимими доказами, через що не можуть використовуватись під час ухвалення вироку у справі.

24. Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням на підтвердження вини ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у розкраданні майна з приміщення, розташованого у будинку АДРЕСА_3 наданий також протокол огляду місця події - автомобіля марки "BMV 320" /реєстраційний номер НОМЕР_12 /, що був проведений 24 червня 2017 року у період часу з 0230 по 0315 годину.

Відомості, що містяться у цьому протоколі, суд оцінює таким чином

24.1. З позначок у протоколі огляду автомобіля марки "BMV 320" /реєстраційний номер НОМЕР_12 /, а також - з відомостей згаданого вище рапорту старшого оперативного уповноваженого ВКП Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_14 від 24 червня 2017 року вбачається, що під час вчинення огляду слідчо-оперативна група діяла згідно інформації, отриманої завдяки проведенню вказаних вище негласних слідчих (оперативних) дій. В той же час, як доведено вище, застосування такої інформації є наслідком порушення прав людини та суперечить вимогам діючого законодавства.

Відповідно до прямих вказівок частини 1 статті 87 Кримінального Процесуального Кодексу України за такого відомості, отримані внаслідок проведення огляду автомобіля, також є недопустимими доказами, через що не можуть використовуватись під час ухвалення вироку у справі.

24.2. До того ж, як вбачається з матеріалів справи, підставою для огляду автомобіля "BMV 320" /реєстраційний номер НОМЕР_12 /, який перебував у володінні ОСОБА_6 , стала заява ОСОБА_6 .

При цьому Верховний Суд у своїх рішеннях сформулював правову позицію, відповідно до якої за загальним правилом, встановленим у частині другій статті 234 та частині другій статті 237 Кримінального Процесуального Кодексу України, огляд та обшук володіння особи здійснюється на підставі ухвали слідчого судді. У винятковому випадку, передбаченому частиною третьою статті 233 цього Кодексу, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, однак у такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій (постфактум) звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Огляд володіння особи може бути проведено й за добровільною згодою особи, яка ним володіє, але - лише за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди /див., окрім іншого, Постанови Верховного Суду від 01 листопада 2018 року у справі № 536/1048/16-к та від 12 лютого 2019 року у справі № 159/451/16-к/.

В цьому ж випадку, із згаданого вище рапорту старшого оперативного уповноваженого ВКП Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_14 від 24 червня 2017 року вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були затримані за результатами негласних оперативно-розшукових заходів одразу після вчинення злочину, тобто - в районі 0005 24 червня 2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що негласні слідчі (розшукові) дії були завершені о 0030 24 червня 2017 року.

Той самий час затримання - 24 червня 2017 року до 0030 - у суді підтвердили обвинувачені ОСОБА_6 (за життя) та ОСОБА_4 ..

З позначок у протоколах затримання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вбачається, ніби вони були затриманими 24 червня 2017 року о 0215. Але достовірність цих позначок спростовується наведеними вище доказами.

Отже, хоча у протоколі затримання вказаний час затримання - о 0215 24 червня 2017 року, всі обвинувачені перебували під контролем працівників правоохоронного органу того дня не пізніше ніж із 0030, і, таким чином, з цього часу були «затриманими» у значенні статті 209 Кримінального Процесуального Кодексу України.

Таке означає, що на момент складання заяви про дозвіл на огляд автомобіля ОСОБА_6 перебував під контролем правоохоронних органів протягом двох годин взагалі без будь-яких передбачених законом гарантій, що поза розумним сумнівом породжували в його під час подальшого спілкування з правоохоронними органами почуття страху та тривоги, що здатні принизити його, переломити зрештою його фізичний та психічний спротив.

Доведеність цього випливає, перш за все, із сукупності неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Так, коли спілкування правоохоронних органів з особою відбувається поза правового поля, з ігноруванням мінімальних вироблених сталою практикою гарантій прав та свобод людини - це породжує відповідні обґрунтовані презумпції щодо факту.

Відповідно ж до сталої практики Європейського суду з прав людини, яка згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" є джерелом права, ці обставини у їх сукупності свідчать, що під час отримання заяви про згоду на огляд автомобіля відносно ОСОБА_6 , було порушене передбачену статтею 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантію - заборону такого поводження із ним, що принижує його людську гідність.

/див. рішення Європейського Суду з прав людини у справі А.Н. проти України (п. 79), Свінарєнко та Слядєв проти Росії (пп. 113 - 116), «Рібіч проти Австрії» (Ribitsch v. Austria), «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey), M.S.S. v. Belgium and Greece, El-Masri v. the former Yugoslav Republic of Macedonia/

Більше того, як свідчить протокол затримання ОСОБА_6 , права особи, підозрюваної у вчиненні злочину, були роз`яснені йому не раніше часу складання цього протоколу, а саме - не раніше 0505, тоді ж прибув призначений йому захисник. Отже, на момент проведення огляду ОСОБА_6 був затриманим, однак до цього часу йому не були роз`яснені його права та забезпечено право на правову допомогу.

За таких обставин не можна стверджувати, що він надав добровільну та інформовану згоду на огляд його автомобіля, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що даючи таку згоду, володілець автомобіля був здатен усвідомлювати правові наслідки такої згоди.
Тому навіть за умов, що огляд цього автомобіля підпадав під визначення «невідкладного випадку» у значенні частини третьої статті 233 Кримінального Процесуального Кодексу України, звернення до слідчого судді постфактум в цьому випадку було обов`язковим.

Проте, таке звернення в матеріалах кримінального провадження є відсутніми, а відповідна ухвала слідчого судді на підставі такого звернення не виносилась.

Отже, огляд автомобіля марки "BMV 320" /реєстраційний номер НОМЕР_12 / в цьому випадку був здійснений без дотримання передбачених законом гарантій, що є самостійною підставою для визнання результатів огляду автомобіля недопустимим доказом.

24.3. Посилання прокурора про те, що заява про згоду на огляд автомобіля дійсно була написана ОСОБА_6 , наведеного не спростовують, адже сам по собі факт її написання, як зазначив Верховний Суд у Постанові від 12 лютого 2019 року у справі № 159/451/16-к, не має вирішального значення, оскільки добровільність її написання чи підписання є поставленою під сумнів.

25. Внаслідок огляду автомобіля марки "BMV 320" /реєстраційний номер НОМЕР_12 / з автомобіля були вилучені низка предметів.

Але з огляду на те, що огляд автомобіля був проведений з грубим порушенням кримінального процесуального закону, вилучені з нього предмети також є недопустимими доказами.

Мотиви зміни висунутого ОСОБА_4 обвинувачення.

26. Органи досудового розслідування та публічного обвинувачення кваліфікували дії обвинуваченого щодо розкрадання:

-26-27 січня 2017 року

-13-14 квітня 2017 року

окремо.

Проте:

-відповідно до статті 32 Кримінального Кодексу України, пункту 3 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки" /надалі - Пленуму/ неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони передбачені тією самою частиною тієї самої статті Особливої частини Кримінального Кодексу України утворюють повторність злочинів;
-відповідно до абзацу 2 пункту 7 Пленуму у разі, якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини Кримінального Кодексу України із зазначенням повторності
злочинів у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуючої ознаки відповідних злочинів;
Таке доводить, що кваліфікація усіх вчинених обвинуваченим злочинів, що передбачені однією частиною відповідної статті Кримінального Кодексу України та реалізація злочинного наміру під час вчинення яких досягла однієї й той же стадії, має здійснюватись за однією частиною відповідної статті із зазначенням кваліфікуючих ознак усіх злочинів, що утворюють сукупність, та такої кваліфікуючої ознаки, як повторність.

За такого кваліфікація дій ОСОБА_4 за кожним епізодом злочинної діяльності є зайвою, через що повторну кваліфікацію вчиненого ним злочину за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України з пред`явленого йому обвинувачення слід виключити.

27. Публічне обвинувачення, описуючи спосіб проникнення ОСОБА_4 до приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_5 ", вказало про таке:

" ОСОБА_4 за допомогою заздалегідь заготовленого предмету, а саме фомки, демонтував ролет, що знаходиться перед вхідними дверима магазину. У подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії … шляхом віджиму відчинив вхідні двері магазину".
Проте, вказані посилання публічного обвинувачення не повною мірою відповідають дійсності, до того ж, є викладеними не зовсім коректно.

27.1. Так, вірною назвою предмету, що вказаний в обвинувальному акті, як "ролет", є "захисні рол-ставні".

27.2. Далі, посилання публічного обвинувачення про те, що ОСОБА_4 "демонтував" цей предмет, тобто - зняв його /чи його складову частину/ з місця встановлення або ж розібрав його на окремі частини - дійсності не відповідають.

Так, з відомостей, що містяться у протоколі огляду місця події від 15 травня 2017 року та фото таблиці до нього наочно видно, що внаслідок дій ОСОБА_4 в дійсності як самі захисні рол-ставні, так й усі їх конструктивні елементи були залишені на своїх місцях; розібраними вони не були; в дійсності ж обвинувачений лише пошкодив (погнув) один з конструктивних елементів рол-ставні, а саме - запірну смугу.

27.3. Також некоректними, а саме - такими, що викладені неділовою мовою - є посилання публічного обвинувачення про те, що ОСОБА_4 відкрив двері в магазин шляхом "віджиму", адже слово "віджим" в українському словнику відсутнє.

Більш вірним є вислів: "розсунув дверні полотна".

Вирішуючи питання про можливість викладення у вироку формулювання обвинувачення в належних термінах та відповідно до встановлених під час судового розгляду кримінального провадження обставин, суд виходе з такого.

Відповідно до статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України суд не має права лише вийти за межі обвинувачення.

В цьому ж випадку суд, формулюючи обвинувачення, уточнив назву тих явищ та об`єктів матеріального світу, які мало на увазі публічне обвинувачення, та усі учасники кримінального провадження освічені саме про ті явища та об`єкти матеріального світу, про які зазначається судом.

Отже, зміна обвинувачення, внаслідок якої вказані публічним обвинуваченням об`єкти були названі належним чином, в цьому випадку не тягне за собою порушення прав сторін та не призводе до виходу за межі висунутого обвинувачення.

Що ж стосується вказівок про дії ОСОБА_4 щодо рол-ставні, то встановлені судом обставини мають наслідком заподіяння меншої шкоди, ніж ті обставини, про які йдеться в обвинувальному акті. Отже, внаслідок зміни обвинувачення в цьому випадку його обсяг зрештою зменшується, але за межі висунутого обвинувачення суд не виходе.

З огляду на таке суд вважає за можливе ухвалити вирок у справі, сформулювавши обвинувачення відповідно до встановлених судом обставин та з використанням належних термінів.

28. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення стверджують, що 24 червня 2017 року ОСОБА_4 вчинив закінчену крадіжку.

Проте, відповідно до пункту 4 Постанови № 10 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про злочини проти власності": "Крадіжку .. потрібно вважати закінченою з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита".

В цьому ж випадку, як зазначалось вище, ОСОБА_4 був викритий одразу після вчинення крадіжки внаслідок здійснення щодо нього негласних слідчих (розшукових) дій та одразу був затриманий, не маючи в зв`язку з проведенням таких дій можливості (бодай - початкової) розпорядитися вилученим майном.

За такого підстави вважати наявним в його діях склад закінченого злочину є відсутніми, його дії слід кваліфікувати, як закінчений замах на вчинення крадіжки з відповідними кваліфікуючими ознаками.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 18 Постанови № 5 Пленуму Верховного суду України від 29 червня 1990 року (з послідуючими змінами) "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" в такому випадку суду належить перекваліфікувати дії обвинуваченого відповідно до встановлених судом обставин.

З огляду на таке суд вважає за необхідне у вироку перекваліфікувати дії ОСОБА_4 по епізоду від 24 червня 2017 року на замах на вчинення крадіжки з відповідними кваліфікуючими ознаками.

Мотиви виправдання ОСОБА_6 .

29. Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням за життя ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні злочину за таких обставин

він "24 червня 2017 року близько 00:05 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , заздалегідь приготувавши для вчинення кримінального правопорушення шліфувальну машину, ножиці для різки металу, два металевих лома, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення в приміщення, діючи повторно, на автомобілі марки "BMW 320" реєстраційний номер НОМЕР_12 , прибули до будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 за допомогою заздалегідь заготовленого предмету - ножиців для різання металу, демонтував металеву решітку на вікні нежитлового приміщення цокольного поверху в житловому будинку за літ. А-5 за адресою: АДРЕСА_3 , та проник у вказане приміщення, звідки таємно викрав майно, яке належить ТОВ "ВКФ "Шпіль"" в особі ОСОБА_20 , а саме: ноутбук марки "ASUS AR5095", вартістю 3333,33, ноутбук марки "Samsung NP R-518", серійний номер SZJOR93BS900516, вартістю 3675,28 гривень, ноутбук марки "ASUS K50C", серійний номер A5NOAS64080822C, вартістю 4242,43 гривень, ноутбук марки "Lenovo WB11259063", вартістю 5664,84 гривень, ноутбук марки "ASUS", серійний номер A5NOAS64080822C, вартістю 3716,31 грн., загальною вартістю 20632,19 гривень, та гроші в сумі 10341 гривня, що належать ОСОБА_13 .
У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , завантажили викрадене майно у автомобіль марки "BMW 320" реєстраційний номер НОМЕР_12 та з місця злочину зникли. після чого, були затримані працівниками Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області".
Ці дії ОСОБА_6 були кваліфіковані публічним обвинуваченням за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у приміщення.

30. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, але його дружина ОСОБА_8 наполягала на продовженні кримінального провадження з метою його реабілітації.

31. Після смерті ОСОБА_6 прокурор фактично підтримала висунуте йому за життя обвинувачення частково, наполягаючи на тому, що він був співучасником вчиненого ОСОБА_4 24 червня 2017 року злочину, але - його співучасть була менш суспільно-небезпечного виду, а саме - він був не співвиконавцем, а лише пособником цього злочину.

Цю свою позицію прокурор виклала в обвинувальному акті від 10 грудня 2019 року, у якому роль ОСОБА_6 у вчиненому 24 червня 2017 року злочині виклала так:

він "діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи у м. Миколаєві, у невстановленому місці та у невстановлений час, дійшов усної домовленості з ОСОБА_4 щодо таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до приміщення, за умови передачі ОСОБА_21 частини грошових коштів. які вони отримують від реалізації викраденого майна.
Згідно досягнутої домовленості, ОСОБА_6 надає автомобіль марки "BMW 320" реєстраційний номер НОМЕР_12 , для перевезення до місця вчинення злочину обвинувачених, а ОСОБА_4 за допомогою заздалегідь заготовленого предметів проникає до приміщення, звідки таємно викрадає майно. після чого, ОСОБА_6 забезпечує їх перевезення та транспортування безпосередньо викраденого майна з місця вчинення правопорушення, а грошові кошти від реалізації викраденого майна, вони розподіляють між собою.
Реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом проникнення у приміщення, діючи повторно, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, як пособник у вчиненні злочину, 24.06.2017 близько 00:05 год., на автомобілі марки "BMW 320" реєстраційний номер НОМЕР_12 , яким керував на законних підставах, перевіз до місця злочину заздалегідь приготовлені для вчинення кримінального правопорушення знаряддя злочину: шліфувальну машину, ножиці для різки металу, два металевих лома, та прибув разом з ОСОБА_4 до будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
У подальшому, на виконання спільного злочинного умислу, ОСОБА_4 за допомогою заздалегідь заготовленого предмету - ножиців для різання металу, демонтував металеву решітку на вікні нежитлового приміщення цокольного поверху в житловому будинку за літ. А-5 за адресою: АДРЕСА_3 , та проник у вказане приміщення, звідки таємно викрав майно, яке належить ТОВ "ВКФ "Шпіль"" в особі ОСОБА_20 , а саме: ноутбук марки "ASUS AR5095", вартістю 3333,33, ноутбук марки "Samsung NP R-518", серійний номер SZJOR93BS900516, вартістю 3675,28 гривень, ноутбук марки "ASUS K50C", серійний номер A5NOAS64080822C, вартістю 4242,43 гривень, ноутбук марки "Lenovo WB11259063", вартістю 5664,84 гривень, ноутбук марки "ASUS", серійний номер A5NOAS64080822C, вартістю 3716,31 грн., загальною вартістю 20632,19 гривень, та гроші в сумі 10341 гривня, що належать ОСОБА_13 .
У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , завантажили викрадене майно у автомобіль марки "BMW 320" реєстраційний номер НОМЕР_12 та з місця вчинення злочину зникли. після чого, були затримані працівниками Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області.
У цьому ж обвинувальному акті прокурор зазначила, що дії ОСОБА_6 містять склад злочину, передбаченого частиною 5 статті 27 - частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - як пособництво у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням у приміщення.

32. Аналізуючи висунуте ОСОБА_6 обвинувачення, суд відзначає, що його зміст може бути усвідомленим та зводиться до твердження про те, ніби ОСОБА_6 був співучасником ОСОБА_4 у вчиненні злочину 24 червня 2017 року.

33. Оцінюючи таке обвинувачення, суд виходить з правової позиції, сформульованої Верховним судом у Постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, яка, відповідно до імперативних приписів частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є обов`язковою для врахування під час розгляду справ судами.

Відповідно до вказаної правової позиції

"При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають:
2. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом…
4. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи .
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням".

/пункти 21 - 26/.

34. Повертаючись до обставин розгляду цієї справи, суд відзначає, насамперед, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_6 безпосередньо (бодай - частково) виконував діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу крадіжки.

Про вчинення ОСОБА_6 таких діянь не йдеться в жодному з документів, що містять версію про вчинення ним злочину; сторони або потерпілі про вчинення ним таких діянь не посилаються.

35. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення посилаються про те, ніби ОСОБА_6 завантажував викрадене майно в автомобіль разом з ОСОБА_4 .

Але ця обставина взагалі жодним доказом не підтверджується, вказівки про наявність цієї обставини не містяться навіть в доказах, визнаних судом недопустимими.

При цьому як ОСОБА_4 , так й ОСОБА_6 наявність цієї обставини послідовно заперечували.

36. Зібрані у справі допустимі та достовірні докази поза розумним сумнівом доводять, що дійсно в ніч з 23 на 24 червня 2017 року ОСОБА_6 на автомобілі "BMW 320" /реєстраційний номер НОМЕР_12 /, який використовував на законних підставах, підвіз ОСОБА_4 та його речі до будинку АДРЕСА_3 , там чекав ОСОБА_4 , після чого продовжив вести його та його речі у вказаному тим напрямку, але був затриманий.

Ці обставини сторонами кримінального провадження не заперечуються, доказів на спростування цих обставин матеріали справи не містять, сторони на наявність таких доказів не посилаються.

37. Будучи допитаним за життя під час судового розгляду, як обвинувачений, ОСОБА_6 факт своєї освіченості про злочинні наміри ОСОБА_4 , а тим більше - факт наявності домовленості між ними щодо вчинення злочину категорично заперечував.

Він по-суті пояснював, що на пропозицію ОСОБА_4 погодився надати йому послугу з його / ОСОБА_4 / перевезення за його ж потребами та за вказаним ним маршрутом, мета поїздок ОСОБА_4 йому / ОСОБА_6 / відомою не була.

Стосовно цієї версії суд відзначає, що вона є логічною та пояснює усі встановлені судом обставини, що мали місце у дійсності; будь-які обставини, яким ця версія не може надати розумного пояснення, в межах цього кримінального провадження належними, допустимим та достовірними доказами встановлено не було.

38. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення наполягають на тому, що ОСОБА_6 був саме співучасником злочину.

38.1. На підтвердження цієї тези органи досудового розслідування та публічне обвинувачення посилаються на покази обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового засідання 20 листопада 2017 року.

Як зазначала прокурор у суді, тоді ОСОБА_4 прямо зазначав, що повідомив ОСОБА_6 про те, що їде красти, та на таке ОСОБА_21 погодився.

Оцінюючи згадані прокурором покази обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відзначає таке.

По-перше, вони не є послідовними. Так, під час судового розгляду кримінального провадження 15 квітня 2020 року обвинувачений ОСОБА_4 від цих показів відмовився, пояснивши їх надання неприязним ставленням до ОСОБА_6 ,що виникло в них через сварку. Під час цього судового засідання ОСОБА_4 пояснював, що дійсно в ніч з 23 на 24 червня 2017 року скористався послугами ОСОБА_6 , як таксиста, найняв його для свого перевезення та перевезення своїх речей, про свої дійсні наміри та про дійсну мету своєї поїздки ОСОБА_6 він не повідомляв.

По-друге, вони є внутрішньо суперечливими.

Так, стверджуючи під час надання тих показів, що домовився із ОСОБА_6 про те, що поїде з ним на крадіжку, обвинувачений ОСОБА_4 тут же зазначав, що в дійсності повідомив, що їде "на работу" без уточнення змісту цієї роботи, та тут же зауважив, що ОСОБА_6 був освіченим у тому, що його / ОСОБА_4 / "роботою" є вчинення крадіжок, внаслідок чого той мав усвідомити, що вони їдуть красти.

Більше того, протягом цього судового засідання ОСОБА_4 так й не спромігся пояснити, який саме сенс мав ОСОБА_6 з вчинення крадіжки, тобто - яку саме матеріальну вигоду він мав з цього отримати та який саме корисливий інтерес переслідував, погоджуючись надати допомогу саме в крадіжці.

По-третє, покази, на які посилається прокурор, на відміну від показів, наданих 15 квітня 2020 року, ОСОБА_4 надавав не у той час, коли йому судом відповідно до встановленого порядку була надана можливість надати покази із приводу висунутого йому обвинувачення, але - на пропозицію головуючого прокоментувати покази ОСОБА_6 , більше того, головуючим було роз`яснено, що ОСОБА_4 матиме можливість в подальшому надати більш докладні покази та усі учасники процесу матимуть можливість поставити йому запитання.

Отже, покази, на які посилається прокурор, не були надані у встановленому для цього порядку.

По-четверте, сутність позиції ОСОБА_4 в межах цього кримінального провадження полягає ні в чому іншому, як у максимальному визнанні усіх фактичних обставин справи із тим, щоб у такий спосіб отримати пом`якшення покарання. Таке дає підстави стверджувати, що визнаючи відповідно до обраної позиції (але - не фактичних обставин справи) наявність в своїх діях такої кваліфікуючої ознаки крадіжки, як "попередня змова групою осіб", він тим самим надав суперечливі свідчення щодо ролі ОСОБА_6 у вчиненні злочину.

Суд відзначає й те, що відомості про наявність будь-якого зиску для ОСОБА_4 15 травня 2020 року у своїх показах заперечувати участь ОСОБА_6 у вчиненні злочину матеріали справи не містять.

По-п`яте, суд відзначає, що будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження показів, наданих ОСОБА_4 20 листопада 2017 року, матеріали справи не містять.

Отже, покази ОСОБА_4 , на які посилається прокурор, не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення, як єдиний доказ, через відсутність достатніх гарантій їх достовірності.
Принагідно суд відзначає й те, що навіть вказані прокурором покази зрештою не містять посилань про наявність в діях ОСОБА_6 корисливого мотиву, який є обов`язковим елементом складу стверджуваного злочину.

38.2. На підтвердження вини ОСОБА_6 у вчиненні стверджуваного злочину прокурор посилається про результати негласних слідчих (розшукових) дій.

Але, як доведено вище, ці докази не є допустимими з огляду на відсутність відповідної ухвали слідчого судді про дозвіл на їх використання, до того ж - відносно іншої особи - ОСОБА_6 .

38.3. Інших доказів вини ОСОБА_6 матеріали справи не містять, можливість збирання таких доказів наразі є вичерпаною.

Отже, доводи прокурора на користь винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину по суті ґрунтуються на вірогідності його причетності до вчинення злочину з огляду на те, що він був неподалік та, за твердженнями прокурора, що не є підтвердженими належними та допустимими доказами, в багажнику його машини було виявлене викрадене ОСОБА_22 майно.

Але, як зазначалось вище, самої вірогідності не достатньо для доведення вини особи у вчиненні злочину.

39. Дії ж ОСОБА_6 , які є встановленими поза розумним сумнівом. а саме - надання ОСОБА_4 послуг з перевезення - складу жодного злочину не утворюють.

Отже, наявність в діях ОСОБА_6 складу стверджуваного злочину не є доведеною у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

40. Приймаючи остаточне рішення щодо висунутих ОСОБА_23 обвинувачень, суд відзначає, що за життя ОСОБА_23 було висунуте обвинувачення у вчиненні злочину, яке після його смерті прокурор, керуючись статтею 338 Кримінального Процесуального Кодексу України, змінив, склавши новий обвинувальний акт.

Цю обставину суд розцінює таким чином.

40.1. З прямих вказівок, що містяться у статті 338 Кримінального Процесуального Кодексу України, вбачається, що обвинувальний акт, складений прокурором під час судового розгляду, є новим самостійним (але не додатком до раніше складених) процесуальним документом, що містить змінене (тобто - нове) обвинувачення, формулювання якого зрештою має юридичні наслідки, що полягають у тому, що обвинувачений буде захищатись від /далі - дослівно/ нового (але - не раніше висунутого із відповідними змінами) обвинувачення.

При цьому, визначаючи основні терміни Кримінального Процесуального Кодексу України, у пункті 13 частини першої статті 3 законодавець виклав загальне, незалежно від стадій кримінального провадження, поняття обвинувачення, яким є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Порядок складання обвинувального акту під час судового розгляду є врегульованим статтею 341 КПК України - він складається прокурором та погоджується прокурором вищого рівня. Після цього він вручається учасникам кримінального провадження та долучається до матеріалів кримінальної справи (стаття 338 Кримінального Процесуального Кодексу України).

Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для зміни меж судового розгляду. Для цього суд роз`яснює обвинуваченому, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення.

Таким чином, системно-структурний аналіз норм Кримінального Процесуального Кодексу України доводить, що:

-обвинувальний акт, складений під час судового розгляду - це процесуальний документ, який містить офіційну сформовану під час судового розгляду версію (твердження) про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність;

-у разі складання обвинувального акту під час судового розгляду обвинувачення особи пов`язується з моментом роз`яснення судом обвинуваченому, що він буде захищатись від нового обвинувачення.

Наведене доводить, що змінене обвинувачення, тобто - викладення нової версії (твердження) про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, може бути звернуте лише до живої особи, якій має бути вручений новий обвинувальний акт та роз`яснено, що вона буде захищатись від нового обвинувачення.

Якщо ж пристати на іншу точку зору та припустити можливість викладення обвинувачення особі після її смерті, то таке призведе до порушення суттєвих елементів права на справедливий суд.

Так, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплене право особи бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Та, як вказує Європейський суд з прав людини, в кримінальних питаннях надання повної, детальної інформації про обвинувачення, висунутих проти обвинуваченого, і, як наслідок, правова характеристика того, що суд може вирішити за даним питанням, є обов`язковою попередньою умовою забезпечення справедливості судових розглядів. Така позиція була відображена, зокрема, у рішеннях у справах Пелісьє і Сассі проти Франції (Pelissier and Sassi v. France) /пункт 52/; Сейдович проти Італії (Sejdovic v. Italy) /пункт 90/.

Та обставина ж, що у випадку фізичної смерті, відсутня будь-яка можливість щодо особистої реалізації таких гарантій, що закріплені на найвищому міжнародному рівні, є очевидною. Розгляд же судом справи без забезпечення такої гарантії та, відповідно, за відсутності передумов для справедливості судового розгляду, не є можливим.

Отже, зміна у суді обвинувачення щодо особи, яка на момент вчинення відповідної процесуальної дії, померла, суперечить діючому законодавству.

40.2. Та обставина ж, що прокурор після смерті ОСОБА_6 всупереч діючого законодавства змінила висунуте йому обвинувачення не дозволяє вважати будь-які надані суду докази його винуватості допустимими та покласти жоден з них у підґрунтя судового рішення.

Отже, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 373 Кримінального Процесуального Кодексу України за пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_23 слід визнати невинуватим та виправдати.

Мотиви визнання частини висунутого ОСОБА_4 обвинувачення необґрунтованим.

41. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення наполягали на тому, що вартість товарно-матеріальних цінностей (окрім грошових коштів), що були викрадені в ОСОБА_10 , є встановленою, та становить загалом 177.641 грн. При цьому в обвинувальному акті публічним обвинуваченням наведена вартість кожного з викрадених предметів, яку органи досудового розслідування та публічне обвинувачення також вважали встановленою.

Але з таким погодитись неможливо з огляду на таке.

41.1. Матеріали кримінального провадження не містять жодного належного доказу вартості товарно-матеріальних цінностей (окрім грошових коштів), що були викрадені в ОСОБА_10 ..

Зокрема, згідно повідомлення експерта № 18-2267/2268 від 17 серпня 2018 року для підтвердження вартості цих товарно-матеріальних цінностей необхідно було надати первинні документи, що підтверджують їх придбання.

Проте, такі документи, не зважаючи на роз`яснення суду про необхідність їх надання, ані публічним обвинуваченням, ані потерпілим надані не були; наразі можливість збирання таких документів, як свідчать покази потерпілого, є відсутньою.

41.2. Надані органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням видаткові накладні на деякі найменування товарів, як доведено вище, не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення, адже не відповідають вимогам щодо належності доказів.

41.3. Використання відомостей, що містяться у згаданих видаткових накладних, для визначення вартості подібних товарів без застосування спеціальних знань не є можливим, а викладені в них відомості, як свідчить повідомлення експерта № 18-2267/2268 від 17 серпня 2018 року, не є достатнім для визначення вартості товарів експертним шляхом.

41.4. Використання ж "Акту инвентаризации ЧП ОСОБА_15 " для визначення вартості товарно-матеріальних цінностей, на чому наполягала прокурор під час судового розгляду кримінального провадження, не є можливим, адже, як доведено вище, цей акт, як документ, що викликає сумніви у його достовірності, підлягає виключенню з числа доказів.

До того ж, використання такого акту суперечить роз`ясненням, що містяться у повідомленні експерта № 18-2267/2268 від 17 серпня 2018 року, з якого вбачається, що необхідними для такого є лише самі первинні документи щодо придбання відповідних предметів.

Отже, твердження органів досудового розслідування та публічного обвинувачення про вартість товарно-матеріальних цінностей (окрім грошей), що були викрадені в ОСОБА_10 , не є доведеними, через що їх слід виключити з пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення.

42. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення, спираючись на безпідставно визначену ними вартість майна, що було викрадене ОСОБА_4 в ОСОБА_10 , кваліфікували дії обвинуваченого по епізоду крадіжки від 26-27 січня 2017 року з магазину "Центр 4 G" за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України - зокрема, за кваліфікуючою ознакою крадіжки - "вчинена у великих розмірах".

Але оскільки вартість викрадених товарно-матеріальних цінностей, як зазначено вище, не є доведеною, а сума викрадених грошей не досягає передбаченого законом для наявності такої кваліфікуючої ознаки мінімального розміру - 200.000 грн. - наявність в діях ОСОБА_22 кваліфікуючої ознаки крадіжки - "вчинена у великих розмірах" - стосовно цього епізоду також не є доведеною.

Отже, з пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення посилання на наявність цієї кваліфікуючої ознаки також слід виключити.

43. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення наполягали на тому, що вартість наручних годинників, що були викрадені в ОСОБА_9 , є встановленою, та становить загалом 297.305 грн. При цьому в обвинувальному акті публічним обвинуваченням наведена вартість кожного з викрадених предметів, яку органи досудового розслідування та публічне обвинувачення також вважали встановленою.

Але з таким погодитись неможливо з огляду на таке.

43.1. Матеріали кримінального провадження не містять жодного належного та допустимого доказу вартості викрадених в ОСОБА_9 наручних годинників.

43.2. Надані органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням видаткові накладні на деякі найменування товарів годинників, як доведено вище, не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення, адже не відповідають вимогам щодо належності доказів.

Використання відомостей, що містяться у згаданих видаткових накладних, для визначення вартості подібних товарів без застосування спеціальних знань не є можливим.

43.3. Використання ж "Акту инвентаризации украденных часов в магазине Кроха по ул. Спасской, 50" для визначення вартості товарно-матеріальних цінностей, на чому наполягала прокурор під час судового розгляду кримінального провадження, не є можливим, адже, як доведено вище, цей акт, як документ, що викликає сумніви у його достовірності, підлягає виключенню з числа доказів.

До того ж, цей документ не тільки не усуває, але - навпаки - породжує сумніви у достовірності визначення потерпілою вартості майна в інших наданих нею документах, адже містить відомості про вартість годинників в іноземній валюті.

43.4. Оскільки в цьому випадку потерпіла не може надати документи, що підтверджують вартість викраденого майна, така вартість може бути підтвердженою лише висновком експерта.

Проте, експертне дослідження з метою визначення вартості викрадених годинників на момент викрадення в межах цього кримінального провадження не проводилось.

43.5. Використання ж висновків експертів № 18-3632, 4509-4513 від 26 жовтня 2018 року та № 19-3661 від 01 серпня 2019 рокудля визначення розміру крадіжки в цьому випадку не є можливим.

Так, у вказаних висновках зазначається, що вартість годинників у них є визначеною на момент проведення відповідних експертиз.

При цьому час проведення експертиз - 26 жовтня 2018 року, а тим більше - 01 серпня 2019 року - є суттєво віддаленим від часу вчинення злочину, з огляду на що результати цих досліджень не можуть бути використані для визначення цін наручних годинників станом на 15 травня 2017 року.

В той же час, відповідно ж до прямих вказівок, що містяться у пункті 25 Постанови № 10 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року "Про судову практику у справах про злочини проти власності",: "Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді".

Таке доводить, що використання вказаних прокурором висновків експерта для визначення розміру майна, яке було викрадене в ОСОБА_9 , виключається; ці висновки можуть використовуватись лише для визначення розміру заподіяної ОСОБА_4 шкоди.

43.6. Приймаючи рішення за обвинуваченням, що було висунуте ОСОБА_4 в цій частині, суд враховує й таке.

Відповідно до статей 22, 92 Кримінального Процесуального Кодексу України обов`язок доведення вини особи, зокрема - наявності в її діях кваліфікуючих ознак - є покладеним на прокурора.

В цьому ж випадку прокурор обвинувачення в частині крадіжки від 15 травня 2017 року змінював двічі, в перший раз - з огляду на некоректно вказаний ним перелік майна, що було викрадене, вдруге - з огляду на висновки відповідних експертиз.

При цьому прокурор уваги на зміст експертних висновків не звернула; про проведення експертизи для визначення вартості викраденого майна відповідно до вимог законодавства суд не просила, вважала за можливе закінчувати дослідження обставин справи та перевірку їх доказами.

Суд же відповідно, зокрема, до частини 6 статті 22, частини 2 статті 332 Кримінального Процесуального Кодексу України, є позбавленим можливості як - за власною ініціативою збирати докази, особливо - які можуть мати наслідком погіршення становища засудженого, так й - спонукати сторону обвинувачення до певних дій щодо збирання доказів.

За такого процесуальні можливості отримати додаткові докази в суду відсутня.

З огляду на таке суд приходе до висновку про те, що твердження органів досудового розслідування та публічного обвинувачення про вартість наручних годинників, що були викрадені в ОСОБА_9 , не є доведеними, через що такі посилання слід виключити з пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення.

44. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення, спираючись на безпідставно визначену ними вартість майна, що було викрадене ОСОБА_4 в ОСОБА_9 , кваліфікували дії обвинуваченого по епізоду крадіжки від 26-27 січня 2017 року з магазину "Кроха" за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України - зокрема, за кваліфікуючою ознакою крадіжки - "вчинена у великих розмірах".

Але оскільки вартість викрадених товарно-матеріальних цінностей, як зазначено вище, не є доведеною, наявність в діях ОСОБА_22 кваліфікуючої ознаки крадіжки - "вчинена у великих розмірах" - стосовно цього епізоду також не є доведеною.

Отже, з пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення посилання на наявність цієї кваліфікуючої ознаки також слід виключити.

45. Публічне обвинувачення стверджує, що 15 травня 2017 року ОСОБА_4 , окрім іншого майна, викрав також наручний годинник «BRUNOSohnle 17.62156.741».

Але жодних доказів не тільки викрадення. але навіть наявності такого годинника в потерпілої матеріали кримінального провадження не містять, натомість містять відомості про наявність в потерпілої годинника «BRUNOSohnle 17.63156.741», у викраденні якого ОСОБА_4 не звинувачено.

З огляду на таке суд, виходячи з вимог статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України, тобто - діючи в межах висунутого обвинувачення - вважає за необхідне, не обговорюючи питання стосовно годинника «BRUNOSohnle 17.63156.741», посилання про викрадення ОСОБА_4 наручного годинника «BRUNOSohnle 17.62156.741» з пред`явленого обвинувачення виключити.

46. Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення кваліфікували дії ОСОБА_4 по епізоду крадіжки від 24 червня 2017 року за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - зокрема, за кваліфікуючою ознакою крадіжки - "вчинена за попередньою змовою групою осіб".

В обґрунтування наявності такої кваліфікуючої ознаки в діях ОСОБА_4 в обвинувальному акті зазначається таке.

він, "перебуваючи у м. Миколаєві, у невстановленому місці та у невстановлений час, дійшов усної домовленості з ОСОБА_6 щодо таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до приміщення. Згідно досягнутої домовленості, ОСОБА_6 , за умови передання йому частини грошових коштів, які вони отримують від реалізації викраденого майна, надає автомобіль марки "BMW 320" реєстраційний номер НОМЕР_12 , для перевезення до місця вчинення злочину обвинувачених, а ОСОБА_4 за допомогою заздалегідь заготовленого предметів проникає до приміщення, звідки таємно викрадає майно. Після чого, ОСОБА_6 забезпечує їх перевезення та транспортування безпосередньо викраденого майна з місця вчинення правопорушення.
Реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом проникнення у приміщення, діючи повторно, ОСОБА_4 , 24.06.2017 близько 00:05 год., на автомобілі марки "BMW 320" реєстраційний номер НОМЕР_12 , під керуванням ОСОБА_6 , заздалегідь приготувавши для вчинення кримінального правопорушення шліфувальну машину, ножиці для різки металу, два металевих, прибули до будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , завантажили викрадене майно у автомобіль марки "BMW 320" реєстраційний номер НОМЕР_12 та з місця вчинення злочину зникли. після чого, були затримані працівниками Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області".

Але, як доведено вище, наявність в діях ОСОБА_6 співучасті у вчиненні крадіжки не є доведеною у встановленому законом порядку.

За такого не є доведеними й обставини вчинення ОСОБА_4 злочину у такій співучасті, а також - наявність в його діях такої кваліфікуючої ознаки крадіжки, як "вчинена за попередньою змовою групою осіб".

Отже, з пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення посилання на наявність цієї кваліфікуючої ознаки, а також - на вчинення ним дій у співучасті з ОСОБА_6 - слід виключити.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого

47. Як обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує визнання ним своєї винуватості, а також - сприяння ним у досудовому розслідуванні та судовому розгляді кримінального провадження.

48. Захист вважав наявною в цьому випадку такої кваліфікуючої ознаки, як щире каяття.

Проте, з наявністю такої обставини в цьому випадку погодитись неможливо

Так, щире каяття характеризується, зокрема, тим, що особа щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин та демонструє готовність понести заслужене покарання.

В цьому ж випадку пояснення та дії обвинуваченого не свідчать про негативну оцінку вчиненого ним злочину, навпаки, свідчать про те, що він допускає вчинення злочину заради досягнення меркантильної мети, хоча й жалкує про необхідність злочинних дій.

За такого суд вважає, що його ставлення до скоєного повністю охоплюється такою обставиною, як визнання своєї винуватості та сприяння у розгляді справи.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого

49. Як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд на підставі пункту 1 частини 1 статті 67 Кримінального Кодексу України визнає рецидив злочину, адже він, будучи засудженим 18 грудня 2008 року Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 1 статті 393 Кримінального Кодексу України та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення цього злочину, знов вчинив нові злочини проти власності.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд, керуючись статтею 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкцій відповідних статей Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчинених злочинів, відомості про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

В зв`язку із цим суд відзначає наступне.

50. Оцінюючи характер та ступінь тяжкості злочинів, вчинених обвинуваченим, суд відзначає, що усі вони є тяжкими злочинами.

Суд враховує також, що, як встановлено цим вироком, за період з січня 2017 року по червень 2017 року (протягом п`яти місяців) ОСОБА_4 вчинив 4 посягання на чуже майно, 3 з яких - протягом останніх трьох місяців його перебування на волі. Наведене свідчать про підвищену суспільну небезпеку особи ОСОБА_4 , а за такого - про підвищену суспільну небезпеку вчинених ним злочинів.

Суд враховує також, що вчинені ОСОБА_4 злочини загалом були типовими.

51. Вивченням відомостей про особу ОСОБА_4 встановлено, що він має місце проживання, на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Суд враховує також, що на момент вчинення злочину ОСОБА_4 постійного місця роботи не мав, почав вчиняти злочини менш, ніж через рік після його звільнення з місць позбавлення волі, у яких він повністю відбув покарання у вигляді позбавлення волі на строк, більший за 9 років.

Призначаючи покарання, суд враховує й те, що раніше ОСОБА_4 відбував покарання за вчинення аналогічних злочинів, але належних висновків для себе не зробив.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає, що злочини, за які ОСОБА_4 засуджується цим вироком, є природним проявом сталого способу його життя.

Призначення покарання.

52. Наведені обставини у їх сукупності вказують на те, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах відповідних частин відповідних статей Кримінального Кодексу України:

-за частиною 2 статті 15 - частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

-за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

53. Призначаючи ж обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю злочинів, суд керується приписами частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України.

При цьому суд враховує, що ця норма передбачає призначення покарання з застосуванням принципів поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини.

При вирішенні питання про те, який з цих принципів необхідно застосувати при призначення покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до приписів пункту 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує данні про його особу, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

В зв`язку із цим суд враховує, що усі вчинені ОСОБА_4 злочини є проявом одного й того ж явища - обраного ним способу життя, є типовими та відрізняються один від одного лише розміром викраденого майна, який в усіх випадках є суттєвим.

За такого суд вважає, що при призначенні ОСОБА_4 покарання відповідно до приписів частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України необхідно застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

За такого ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 06 місяців.

Вирішення питання про запобіжний захід та інші заходи забезпечення кримінального провадження.

54. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_24 від 26 червня 2017 року відносно ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 вересня 2017 року.
Подальшими ухвалами Центрального районного суду міста Миколаєва строк тримання обвинуваченого під вартою продовжувався неодноразово.
Наразі судом відносно обвинуваченого обирається покарання у вигляді позбавлення волі.
За такого підстави для зміни раніше обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу на не пов`язаний з позбавлення волі є відсутніми.
Отже, до набрання чинності цим вироком раніше обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід слід залишити попереднім - у вигляді тримання під вартою.

55. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 10 липня 2017 року накладений арешт на майно, що було вилучене з автомобіля "BMW 320" /реєстраційний номер НОМЕР_12 /, а саме - домкрат марки «Brano С639», шліфувальну машину марки «Bosch», п`ять відрізних дисків до шліфувальної машини, ножиці для різання металу (кусачки) чорного кольору з червоними ручками, лом, розміром 70-80 см, лом, розміром 45-60 см., викрутка з рукояткою зеленого та синього кольору, довжиною 25 см., ключ «балонний», розміром 30х35 см., два налобних ліхтаря «Leo Head light».

Оскільки вказані предмети були отримані правоохоронними органами внаслідок дій, вчинених з порушенням вимог кримінального процесуального закону, в зв`язку із чим не можуть бути використані у кримінальному провадженні, підстави для подальшого арешту цього майна є відсутніми.

За такого на підставі статті 174 Кримінального Процесуального Кодексу України арешт з вказаного майна слід зняти.

Обрахування строку покарання.

56. Строк відбуття покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

57. При цьому у строк відбуття покарання ОСОБА_4 на підставі частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України слід зарахувати період його попереднього ув`язнення, а саме - період з 24 червня 2017 року до моменту надбання чинності цим вироком.

58. При вирішенні питання про порядок зарахування ОСОБА_4 строку попереднього ув`язнення у строк покарання суд враховує таке.

58.1. Протягом періоду з 05 квітня 2001 року й до 23 грудня 2015 року частиною 5 статті 72 Кримінального Кодексу України передбачалось зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі з розрахунку день за день.

24 грудня 2015 року набув чинності Закон України № 838-VIII "Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання", який передбачав, що: "Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.".

21 червня 2017 року набув чинності Закон України № 2046-VIII "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення", який передбачає, що: " Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день..."

У Постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 Велика Палата Верховного Суду сформулювала правову позицію, відповідно до якої

"Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII)".

58.2. В цьому випадку ОСОБА_4 вчинив три злочини до 20 червня 2017 року та один злочин - 24 червня 2017 року.

58.3. Обставини ж застосування до нього запобіжного заходу зводяться до такого.

24 червня 2017 року він був затриманий за підозрою у вчиненні крадіжки 24 червня 2017 року.
Відомості про вчинення ним саме цієї крадіжки, у повній відповідності до вимог пункту 8 глави 2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України № 139 від 06 квітня 2016 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05 травня 2016 року за № 680/28810, били внесені до цього реєстру окремо; провадженню щодо розслідування обставин цієї крадіжки був присвоєний окремий номер - 0002784.
26 червня 2017 року слідчим суддею Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_24 відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому такий запобіжний захід був обраний в межах кримінального провадження № 0002784; на час обрання цього запобіжного заходу в межах цього кримінального провадження розслідувались лише обставини крадіжки, вчиненої 24 червня 2017 року; стосовно інших крадіжок, як свідчить текст ухвали, на той час обвинуваченому підозри не були пред`явлені.

В подальшому - 17 серпня 2018 року - це кримінальне провадження було об`єднане з кримінальними провадженнями, в межах яких розслідувались обставини крадіжок, вчинених ОСОБА_22 до 20 червня 2017 року, але запобіжний захід в зв`язку з таким відносно обвинуваченого не обирався; судом продовжувався строк дії запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_22 в зв`язку із вчиненням злочину 24 червня 2017 року.

Отже, запобіжний захід відносно ОСОБА_22 був застосований в межах кримінального провадження про його обвинувачення у вчиненні злочину після 20 червня 2017 року.

За такого відповідно до наведених вище законодавчих приписів підстави для застосування відносно ОСОБА_22 норм частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України в редакції Закону № 838-VIII є відсутніми, адже запобіжний захід в зв`язку із вчиненням ним злочинів до 20 червня 2017 року до нього не обирався.
Таким чином, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_22 має бути зарахований йому у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішення питання про долю речових доказів.

59. Речові докази у справ -

-роутер Axess-tel AXW-D16K, серійний номер PH7AXWD800;

-роутер Huawei ETS1201, серійний номер 1074322B;

-роутер Huawei FT2250, серійний номер 6LA6RB ;

-роутер Unefon MX-001 8N09901190, серійний номер 8N09901190,

як предмети, що були протиправно вилученим з магазину "Центр 4 G" - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 КПК України слід повернути ОСОБА_10 .

59. Речові докази у справі -

-планшет Teclast X98 Plus 10" s/n: 2770P160756184 1,s/n: 70P160756184;

-картридж для струменевого принтера CanonPixma PG-546 color;

-картридж для струменевого принтера CanonPixma CL-511 color,;

-картридж для струменевого принтера CanonPixma PG-510 black;

-2 чорні картриджа PATRON для струменевого принтера HP 21;

-2 кольорові картриджа PATRON для струменевого принтера HP 22;

-картридж для струменевого принтера CanonPixma CL-38 color;

-картридж для струменевого принтера CanonPixma PG-545 black;

-2 картриджи для струменевого принтера colorwayHP 121 color;

-картридж для струменевого принтера HP 122blackPatron;

-картридж для струменевого принтера HP 121 black

як предмети, що були протиправно вилученим з магазину "Океаніка" - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 КПК України слід повернути ОСОБА_11 .

60. Речові докази у справі - 7 слідів папілярних узорів та 2 дактилокарти, як майно, яке не має ніякої цінності - на підставі пункту 4 частини 9 статті 100 КПК України слід знищити.

61. Речові докази у справі - наручні годинники:

-марки «Atlantic 63455.45.31»;

-марки «Atlantic 56350.44.41»;

-марки «Atlantic 65451.44.21»;

-марки «Atlantic 72365.41.65»;

-марки «Atlantic 64450.45.68»;

-марки «Atlantic 64455.45.38»;

-марки «Atlantic 64350.45.28»;

-марки «Atlantic 71465.41.61»;

-марки «Atlantic 71365.41.51»;

-марки «Atlantic 64350.44.68»;

-марки «Atlantic 71360.41.41»;

-марки «Atlantic 62346.41.61»;

-марки «Atlantic 62340.43.25»;

-марки «Atlantic 62341.41.61»;

-марки «Atlantic 50341.45.81»;

-марки «BRUNOSohnle 7.1073.781»;

-марки «BRUNOSohnle 7.1073.741»;

-марки «BRUNOSohnle 7.3036.921»;

-марки «BRUNOSohnle 7.3070.141»;

-марки «BRUNOSohnle 17.13054.741»;

-марки «BRUNOSohnle 17.13095.745»;

-марки «BRUNOSohnle 17.13143.741»;

-марки «BRUNOSohnle 17.63073.245»;

-марки «BRUNOSohnle 17.63073.745»;

-марки «BRUNOSohnle 17.13112.745»;

як предмети, що були протиправно вилученим з магазину "Кроха" - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 КПК України слід повернути ОСОБА_9 .

62. Речовий доказ у справі - наручний годинник «BRUNOSohnle 17.63156.741», як предмет, що не має відношення до кримінального правопорушення та не містить на собі його слідів - на підставі частини 6 статті 100 КПК України слід повернути його власнику ОСОБА_9 .

63. Картридж для струменевого принтера HP 122black та картридж для струменевого принтера PN H 21 PATRON, як предмети, що не мають відношення до кримінального правопорушення та не містять на собі його слідів (адже - про їх викрадення не йдеться в обвинувальному акті) - на підставі частини 6 статті 100 КПК України слід повернути його власнику ОСОБА_11 .

Вирішення цивільних позовів.

64. Під час досудового розслідування потерпілий ОСОБА_10 заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_22 грошових коштів на відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, просив суд стягнути з обвинуваченого на його користь:

-94.420 грн. - на відшкодування викрадених грошових коштів;

-177.641 грн. - на відшкодування вартості інших товарно-матеріальних цінностей, що були викрадені.

Розглядаючи ці вимоги, суд виходе з приписів частини 1 статті 1177, статті 22 Цивільного Кодексу України.

З огляду на ці приписи, суд приходе до висновку, що вимоги про відшкодування вартості вкрадених ОСОБА_4 грошей, у сумі 94.420 грн., як такі, що доведені матеріалами кримінального провадження, підлягають задоволенню.
Що ж стосується інших вимог, то вони не є доведеними належними та допустимими доказами.

Отже, у задоволенні вимог в частині відшкодування шкоди, заподіяної розкраданням товарно-матеріальних цінностей (окрім грошей), слід відмовити за недоведеністю, що не позбавляє потерпілого права за наявності до того підстав звернутись з відповідними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, заявлений ОСОБА_10 позов до ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

65 Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_11 заявив цивільний позов про стягнення з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 69.760 грн. на відшкодування вартості викраденого та неповернутого майна та 15.000 грн. на відшкодування завданої йому моральної шкоди.

65.1. Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення коштів з ОСОБА_6 , суд враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 61 Кримінально-процесуального Кодексу України цивільним позивачем може бути особа, якій кримінальним правопорушенням завдана, зокрема, майнова шкода.

При цьому відповідно до пункту 4 частини 1 статті 287 цього Кодексу обставини вчинення злочину мають бути встановленим під час досудового розслідування та зазначеним в обвинувальному акті.

Суд же, відповідно до частини 1 статті 337 КПК України розглядає кримінальну справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту та вийти за ці межі під час розгляду справи не може.

Вимоги ж про відшкодування шкоди ОСОБА_6 не можуть бути розглянуті в межах цієї справи, адже згідно обвинувального акту ОСОБА_6 будь-яких протиправних дій відносно ОСОБА_11 не вчиняв.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_11 до ОСОБА_6 не можуть бути розглянутими в межах цього кримінального провадження.

Порядок дій суду у разі надходження позовних заяв із вимогами, що не можуть бути розглянутими в межах кримінального судочинства, діючим Кримінально-процесуальним Кодексом України не врегульований, через що суд, відповідно до частини 6 статті 9 КПК України виходе з загальних засад кримінального провадження, що визначені у статті 7 цього Кодексу та вважає за можливе діяти в силу засади законності за правилами застосування аналогічного закону.

Порядок дій суду у разі. якщо в його на розгляді перебуває заява, що не підлягає розгляду в межах певного судочинства, є врегульований пунктом 1 частини 1 статті 255 Цивільного Процесуального Кодексу України, який передбачає, що у такому разі суд закриває провадження у справі та роз`яснює заявникові належний порядок звернення за захистом його порушеного або оспорюваного права.

За такого суд вважає за необхідне в цій частині провадження за цивільним позовом закрити та роз`яснити заявнику його право за наявності до того підстав звернутись із цими вимогами в порядку цивільного судочинства.

65.2 Розглядаючи вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, що були пред`явлені ОСОБА_11 до ОСОБА_22 , суд виходе з приписів частини 1 статті 1177, статті 22 Цивільного Кодексу України.

З огляду на ці приписи суд відзначає, що в цьому випадку планшет Medion MD99195 7" (s/n: msn30019295), про відшкодування вартості якого просить потерпілий, як свідчать його ж покази у суді, був йому повернутий, доказів того, що після повернення він не є придатним для використання, матеріали справи не містять.

За такого підстави для відшкодування потерпілому повної вартості цього пристрою є відсутніми.

Потерпілий посилається про те, що цей пристрій частково був пошкоджений.

Але доказів розміру шкоди в зв`язку з таким, зокрема - зменшення його вартості в зв`язку із пошкодженням, розміру витрат на його ремонт тощо, матеріали кримінального провадження не містять.

Отже, у задоволенні вимог в частині відшкодування шкоди, заподіяної викраденням цього пристрою, слід відмовити за недоведеністю, що не позбавляє потерпілого права за наявності до того підстав звернутись з відповідними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Що ж стосується вимог позивача про відшкодування вартості

-ноутбуку ASUS N76VZ (Core i7-3610s/n; S33SBWCH905223) - 17.200 грн.;

-ноутбуку LENOVO 110-151BR, s/n: PF0KQDLS - 6.800 грн.;

-ноутбуку HP 250 G4, s/n: CND6100571 - 6.700 грн.;

-ноутбуку Samsung R60 Plus - 2.700 грн.;

-ноутбуку HP 615 - 2.500 грн.;

-планшету Lenovo YOGA TAB 3 8" 3G, s/n: HGA9F2AL1 - 5.400 грн.;

-планшету В22-226 7" s/n: su54657 - 1.100 грн.;

-планшету Lenovo T908 3G 10" - 3.350 грн.;

-планшету AINOL Aurora II 7" - 850 грн.;

-планшету ASUS ME302 3G 10" - 2.200 грн.;

-3D WiFi модему Intertelecom (абонентський код: ) - 940 грн.;

-планшету iPAD II 16Gb 9,7" 3G - 2.100 грн.;

-MP3/MP4 плеєру iPOD I 32Gb - 800 грн.;

-4 матриць для ноутбуку LED 15,6" - 4.400 грн.;

-портативного зарядного пристрою - 720 грн.;

-оперативної пам`яті DDR II 4Gb - 850 грн.;

-3 оперативних пам`ятей DDR II 2Gb - 1.050 грн.;

-2 оперативних пам`ятей DDR IІI 4Gb - 1.920 грн.;

-оперативної пам`яті DDR IІI 8Gb - 1.430 грн.;

-2 оперативних пам`ятей DDR І 512Мb - 200 грн.;

-оперативної пам`яті DDR І 1Gb - 350 грн.;

-2 оперативних пам`ятей DDR SoDimm 4Gb - 2.050 грн.;

-2 оперативних пам`ятей DDR SoDimm 8Gb, - 2.150 грн.

а загалом - 67.760 грн., то вони ґрунтуються на законі та фактичних обставинах кримінального провадження, через що підлягають задоволенню.

65.3. Розглядаючи вимоги про стягнення компенсації за заподіяну ОСОБА_11 моральну шкоду, суд виходе з приписів статті 23 Цивільного Кодексу України, та враховує, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує, що моральна шкода потерпілому була заподіяна обвинуваченим навмисно, та внаслідок дій обвинуваченого потерпілий природно відчув розгубленість та приниження внаслідок вторгнення в його приміщення.

Суд також враховує, що в цьому випадку потерпілий зазнав незручностей у сфері господарської діяльності.

Враховує суд також майновий стан обвинуваченого.

Враховує суд й те, що в цьому випадку обвинувачений вироком суду визнається винним у вчиненні злочину та цим вироком йому призначається покарання, яке необхідно відбувати реально, що певною мірою компенсує моральні страждання потерпілого.

З огляду на таке суд вважає, що на відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого на користь ОСОБА_11 слід стягнути 2.000 грн., задовольнивши вимоги про відшкодування моральної шкоди частково.

Отже, заявлений ОСОБА_11 позов до ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

66. Під час досудового розслідування потерпіла ОСОБА_9 заявила цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 грошових коштів на відшкодування завданих їй матеріальної та моральної шкоди, просила суд стягнути на її користь:

-відшкодування вартості 8 наручних годинників, які не були їй повернуті, а саме наручних годинників:

-марки «Atlantic 64450.41.68»;

-марки «Atlantic 62340.41.65»;

-марки «BRUNOSohnle 7.6087.241»;

-марки «BRUNOSohnle 17.93099.952»;

-марки «BRUNOSohnle 17.73140.791»;

-марки «BRUNOSohnle 17.13016.741»;

-марки «BRUNOSohnle 17.93139.941»;

-марки «BRUNOSohnle 17.73155.745»

у загальному розмірі 52.551 грн.

-відшкодування вартості двох пар наручних годинників, які були пошкоджені під час вчинення крадіжки, у загальному розмірі 13.994 грн.

-відшкодування вартості майна, що було пошкоджене під час проникнення до приміщення магазину, а саме:

-рол-ставні;

-замку на вхідній двері;

-стойки вхідної двері

у загальному розмірі 10.126 грн.;

-відшкодування вартості вітрини, що була розбита в магазині - 300 грн.;

-відшкодування вартості робіт щодо встановлення замку та накладки на двері - 200 грн.

-компенсації за заподіяну їй моральну шкоду, розмір якої нею оцінений в 28.000 грн.

66.1. Вирішуючи цей позов, суд враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 61 Кримінально-процесуального Кодексу України цивільним позивачем може бути особа, якій кримінальним правопорушенням завдана, зокрема, майнова шкода.

При цьому відповідно до пункту 4 частини 1 статті 287 цього Кодексу обставини вчинення злочину мають бути встановленими під час досудового розслідування та зазначеними в обвинувальному акті.

Суд же, відповідно до частини 1 статті 337 КПК України розглядає кримінальну справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту та вийти за ці межі під час розгляду справи не може.

Ці приписи вказують на необхідність вирішення заявленого позову таким чином.

66.2. Вимоги про відшкодування вартості двох пар наручних годинників, що були пошкоджені, а також - вітрини, яка, за твердженням потерпілої, була розбитою, замку та стойки вхідних дверей та робіт щодо їх відновлення не є пов`язаними з пред`явленим ОСОБА_4 обвинуваченням, адже в обвинувальному акті дії щодо пошкодження цих предметів не згадуються взагалі.

Отже, шкода, завдана пошкодженням цих предметів та необхідністю їх відновлення, про заподіяння якої стверджує потерпіла, не є завданою кримінальним правопорушенням, за вчинення якого засуджується обвинувачений.

За такого вимоги про відшкодування цієї шкоди не можуть бути розглянутими в межах цього кримінального провадження.

Порядок дій суду у разі надходження позовних заяв із вимогами, що не можуть бути розглянутими в межах кримінального судочинства, діючим Кримінально-процесуальним Кодексом України не врегульований, через що суд, відповідно до частини 6 статті 9 КПК України виходе з загальних засад кримінального провадження, що визначені у статті 7 цього Кодексу та вважає за можливе діяти в силу засади законності за правилами застосування аналогічного закону.

Порядок дій суду у разі. якщо в його на розгляді перебуває заява, що не підлягає розгляду в межах певного судочинства, є врегульований пунктом 1 частини 1 статті 255 Цивільного Процесуального Кодексу України, який передбачає, що у такому разі суд закриває провадження у справі та роз`яснює заявникові належний порядок звернення за захистом його порушеного або оспорюваного права.

За такого суд вважає за необхідне в цій частині провадження за цивільним позовом закрити та роз`яснити заявнику його право за наявності до того підстав звернутись із цими вимогами в порядку цивільного судочинства.

66.3. Розглядаючи інші вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, що були пред`явлені ОСОБА_9 до ОСОБА_22 , суд виходе з приписів частини 1 статті 1177, статті 22 Цивільного Кодексу України.

За огляду на такі приписи, вимоги про відшкодування вартості вкрадених ОСОБА_4 годинників, у сумі 52.551 грн., як такі, що доведені матеріалами кримінального провадження, підлягають задоволенню.

Що ж стосується вимог про відшкодування вартості рол-ставні, то вони не є доведеними належними та допустимими доказами.

Так, матеріали справи дійсно доводять, що один з елементів рол-ставні ОСОБА_4 був пошкоджений. Але доказів того, що внаслідок такого рол-ставня в цілому стала непридатною для використання за призначенням, матеріали справи не містять. За такого підстави для відшкодування потерпілій повної вартості цього предмету є відсутніми.

До того ж, доказів розміру шкоди в зв`язку з частковим пошкодженням рол-ставні, а саме - запірної смуги, зокрема - зменшення вартості захисної рол-ставні в зв`язку з таким пошкодженням, розміру витрат на її ремонт тощо, матеріали кримінального провадження не містять.

Отже, у задоволенні вимог в частині відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням рол-ставні, слід відмовити за недоведеністю, що не позбавляє потерпілу права за наявності до того підстав звернутись з відповідними вимогами в порядку цивільного судочинства.

66.4. Розглядаючи вимоги про стягнення компенсації за заподіяну ОСОБА_9 моральну шкоду, суд виходе з приписів статті 23 Цивільного Кодексу України, та враховує, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в цьому випадку суд враховує, що моральна шкода потерпілій була заподіяна обвинуваченим навмисно, та внаслідок дій обвинуваченого потерпіла природно відчула розгубленість та приниження внаслідок вторгнення в її приміщення, а також - в зв`язку із втратою предметів на значну суму.

Враховує суд й майновий стан обвинуваченого, а також - те, що в цьому випадку обвинувачений вироком суду визнається винним у вчиненні злочину та цим вироком йому призначається покарання, яке необхідно відбувати реально, що певною мірою компенсує моральні страждання потерпілої.

З огляду на таке суд вважає, що на відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого на користь ОСОБА_9 слід стягнути 5.000 грн., задовольнивши вимоги про відшкодування моральної шкоди частково.

Отже, заявлений ОСОБА_9 позов до ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Вирішення питання про розподіл судових витрат.

67. Під час судового розгляду для з`ясування розміру шкоди, що була заподіяна ОСОБА_9 , Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз були проведені товарознавчі експертизи, за наслідками проведення яких були складені висновки № 18-3632, 4509-4513 від 26 жовтня 2018 року та № 19-3661 від 01 серпня 2019 року. На проведення цих експертиз було витрачено 6.0006 грн. та 4.710 грн. відповідно.
Відповідно до частини 2 статті 124 Кримінального Процесуального Кодексу України ці витрати - у загальному розмірі 10.716 грн. - слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

68. Під час судового розгляду для з`ясування обставин справи Миколаївським відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз за клопотанням особи, яка подала клопотання про реабілітацію ОСОБА_6 була проведена судово-почеркознавча експертиза, за наслідками проведення якої був складений висновок № 19-733/734 від 18 листопада 2019 року.
Оскільки цим вироком ОСОБА_6 виправдовується, підстави для відшкодування витрат на проведення цієї експертизи обвинуваченими є відсутніми, отже - ці витрати мають бути віднесеними на рахунок держави.

69. Під час досудового розслідування цього кримінального провадження з метою з`ясування обставин справи Миколаївським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України були проведені криміналістичні експертизи, за наслідками проведення яких були складені висновки № 113 від 23 лютого 2017 року; № 423 від 19 квітня 2017 року; № 449 від 26 квітня 2017 року; № 831 від 17 серпня 2017 року.

На проведення цих експертиз було витрачено 703,68 грн.; 263,88 грн.; 1.237,00 грн.; 1.237,00 грн. відповідно.

При цьому, не зважаючи на те, що відповідні експертні дослідження не призвели до встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, їх призначення мало на меті встановлення таких обставин.

З огляду на таке суд вважає за необхідне на підставі частини 2 статті 124 Кримінального Процесуального Кодексу України витрати на проведення цих експертиз у загальному розмірі 3.441 грн. 56 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 15 - частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 покарання

-за частиною 2 статті 15 - частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

-за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_25 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років 6 /шість/ місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити попереднім - у вигляді тримання під вартою.

На підставі частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання період його попереднього ув`язнення - з 24 червня 2017 року до моменту набрання вироком чинності - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_26 визнати невинуватим за висунутими йому обвинуваченнями у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185. частиною 5 статті 27 - частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Виправдати ОСОБА_26 за висунутими йому обвинуваченнями у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185. частиною 5 статті 27 - частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - за недоведеністю наявності в його діях складу злочину.

Цивільний позов ОСОБА_27 до ОСОБА_12 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_27 94.420 /дев`яносто чотири тисячі чотириста двадцять/ грн.,

У задоволенні решти вимог ОСОБА_28 - відмовити.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_29 до ОСОБА_30 про відшкодування шкоди - закрити.
Роз`яснити ОСОБА_11 право за наявності до того підстав звернутись із вимогами до ОСОБА_6 в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов ОСОБА_29 до ОСОБА_12 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_29 67.760 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 2.000 грн. компенсації за заподіяну моральну шкоду, а загалом 69.760 /шістдесят дев`ять тисяч сімсот шістдесят / грн.,

У задоволенні решти вимог ОСОБА_31 - відмовити.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_32 до ОСОБА_12 в частині вимог про відшкодування вартості пошкоджених наручних годинників, замку та стійки вхідних дверей - закрити.
Роз`яснити ОСОБА_9 право за наявності до того підстав звернутись із цими вимогами в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов ОСОБА_32 до ОСОБА_12 про відшкодування вартості викрадених наручних годинників, які не були їй повернуті, та компенсації за заподіяну моральну шкоду, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_32 52.551 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 5.000 грн. компенсації за заподіяну моральну шкоду, а загалом 57.551 /п`ятдесят сім тисяч п`ятсот п`ятдесят одну/ грн.,

У задоволенні решти вимог ОСОБА_33 - відмовити.

Речові докази у справ -

-роутер Axess-tel AXW-D16K, серійний номер PH7AXWD800;

-роутер Huawei ETS1201, серійний номер 1074322B;

-роутер Huawei FT2250, серійний номер 6LA6RB ;

-роутер Unefon MX-001 8N09901190, серійний номер 8N09901190,

- повернути ОСОБА_10 .

Речові докази у справі -

-планшет Teclast X98 Plus 10" s/n: 2770P160756184 1,s/n: 70P160756184;

-картридж для струменевого принтера CanonPixma PG-546 color;

-картридж для струменевого принтера CanonPixma CL-511 color,;

-картридж для струменевого принтера CanonPixma PG-510 black;

-2 чорні картриджі PATRON для струменевого принтера HP 21;

-2 кольорових картриджі PATRON для струменевого принтера HP 22;

-картридж для струменевого принтера CanonPixma CL-38 color;

-картридж для струменевого принтера CanonPixma PG-545 black;

-2 картриджі для струменевого принтера colorwayHP 121 color;

-картридж для струменевого принтера HP 122blackPatron;

-картридж для струменевого принтера HP 121 black;

-картридж для струменевого принтера HP 122black;

-картридж для струменевого принтера PN H 21 PATRON

- повернути ОСОБА_11 .

Речові докази у справі - наручні годинники:

-марки «Atlantic 63455.45.31»;

-марки «Atlantic 56350.44.41»;

-марки «Atlantic 65451.44.21»;

-марки «Atlantic 72365.41.65»;

-марки «Atlantic 64450.45.68»;

-марки «Atlantic 64455.45.38»;

-марки «Atlantic 64350.45.28»;

-марки «Atlantic 71465.41.61»;

-марки «Atlantic 71365.41.51»;

-марки «Atlantic 64350.44.68»;

-марки «Atlantic 71360.41.41»;

-марки «Atlantic 62346.41.61»;

-марки «Atlantic 62340.43.25»;

-марки «Atlantic 62341.41.61»;

-марки «Atlantic 50341.45.81»;

-марки «BRUNOSohnle 7.1073.781»;

-марки «BRUNOSohnle 7.1073.741»;

-марки «BRUNOSohnle 7.3036.921»;

-марки «BRUNOSohnle 7.3070.141»;

-марки «BRUNOSohnle 17.13054.741»;

-марки «BRUNOSohnle 17.13095.745»;

-марки «BRUNOSohnle 17.13143.741»;

-марки «BRUNOSohnle 17.63073.245»;

-марки «BRUNOSohnle 17.63073.745»;

-марки «BRUNOSohnle 17.13112.745»;

-марки «BRUNOSohnle 17.63156.741»

- повернути ОСОБА_9 .

Речові докази у справі - 7 слідів папілярних узорів та 2 дактилокарти - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 10.716 грн. витрат на проведення експертиз Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 3.441 грн. 56 коп. витрат на проведення експертиз Миколаївським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України.

Витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи, за наслідками проведення якої був складений висновок № 19-733/734 від 18 листопада 2019 року - віднести на рахунок держави.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим - у той же с трок з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДЯ = ОСОБА_34 =

27.04.2020