Провадження № 11-кп/4808/77/21
Категорія ч. 1 ст. 121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання потерпілого ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.10.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -

з участю: прокурора ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 висловив свою незгоду з вироком суду в частині призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , вважав, що призначене покарання за санкцією ч. 1 ст. 121 КК України є занадто м`яким, оскільки відсутні підстави для застосування ст. 69 КК України. Водночас апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, де в якості причини пропуску строку апелянт посилається на те, що копія вироку йому не надходила, з вироком він ознайомився 03.12.2020 року в приміщенні суду. Своє прохання обґрунтовує приписами ч. 3 ст. 395 КПК України в частині обчислення строку апеляційного оскарження з дня отримання копії судового рішення особою, що не була викликана до суду, а тому вважає, що строк пропущено з поважних причин.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_11 просить відмовити в задоволенні клопотання потерпілого, оскільки апеляційну скаргу потерпілим ОСОБА_6 подано 24.12.2020 року, з обґрунтуванням причин пропуску строку тим, що копію вироку ним отримано 03.12.2020 року в приміщенні суду, що на думку захисника ОСОБА_11 , не може вважатись поважною причин пропуску строку та бути підставою для його поновлення. Вказує на те, що потерпілий брав участь у розгляді справи, мав представника та з`являвся з ним в судові засідання за викликом суду. Звертає увагу суду на те, що матеріали провадження містять клопотання потерпілого про проведення розгляду справи без його участі та без участі його представника. Водночас наголошує на тому, що 21.10.2019 року потерпілий отримав кошти за рахунок відшкодування шкоди, про що є розписка, й в судовому засіданні висловився щодо обрання покарання ОСОБА_12 на розсуд суду. Посилається також на те, що вирок суду оголошено 05.10.2020 року, оприлюднено на офіційному сайті 08.10.2020 року, що свідчить про те, що потерпілий мав можливість ознайомитись із текстом судового рішення. В той же час, апеляційна скарга надійшла до суду 24.12.2020 року, тобто поза строк на апеляційне оскарження, останній день якого припадав на 04.11.2020 року.

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.10.2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст.121, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк один рік два місяці; ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік; на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням на один рік шість місяців (а.п. 251-257 т. ).

Під час апеляційного розгляду:
- потерпілий та його представник підтримали клопотання про поновлення строку, просили його задовольнити;
- прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строку на оскарження.

- обвинувачений не підтримав клопотання потерпілого та просив його відхилити.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження належить відмовити, за таких підстав.

Строк на апеляційне оскарження, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 117 КК України, може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин.

В той же час, згідно з приписами п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи, не знайде підстав для його поновлення.

Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення (п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України).

Доводи потерпілого ОСОБА_6 , якими він обґрунтовує клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, а саме те, що він не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення вироку, зі змістом вироку ознайомився лише 03.12.2020 року в приміщенні суду, та жодної копії судового рішення на його адресу не надходило, колегія суддів не вважає поважними, а тому не вбачає підстав для поновлення цього строку.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

В той же час, одним із аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким, жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (п. 46 рішення у справі «Рябих проти Росії»)

Згідно практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).

З матеріалів провадження вбачається, що 05.10.2020 року вирок було проголошено судом першої інстанції у відсутність потерпілого ОСОБА_6 (а.п. 251 т. 1).

Порушень діючого законодавства з боку суду першої інстанції колегією суддів не встановлено, оскільки розгляд справи у відсутність потерпілого відповідає вимогам діючого законодавства, виходячи з того, що потерпілому ОСОБА_6 було відомо про те, що справа перебуває в проваджені суду та згідно його підпису у розписках про виклик він неодноразово перебував у судових засідання (а.п. 46, 60, 62, 87 т. 1), де надав пояснення (а.п. 77, 78-79 т. 1).

Крім того, відповідно до матеріалів провадження, 12.02.2020 року потерпілим ОСОБА_6 подано заяву про розгляд справи без його участі (а.п. 99 т. 1).

В суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_6 підтвердив той факт, що ним дійсно було подано вказану заяву, та після цього він не цікавився подальшим розглядом справи. Також потерпілий підтвердив й той факт, що висловлював свою думку щодо покарання обвинуваченим на розсуд суду.

Враховуючи те, що своїми процесуальними правами кожний учасник судового провадження користується на власний розсуд, то наявність вказаної заяви потерпілого надали суду законне право проводити розгляд у його відсутність.

Таким чином колегія суддів доходить висновку, що початок відліку строку на апеляційне оскарження розпочинається саме з 05.10.2020 року, тобто саме з дня проголошення вироку.

Між тим, згідно поштового конверту апеляційна скарга надійшла до суду 28.12.2020 року (а.п. 6), тобто з пропуском 30-денного строку на оскарження, визначеного п. 1 ч. 2 ст.395 КПК України.

Застосування порядку обчислення строку на апеляційне оскарження визначеного ч. 3 ст. 395 КПК України, на який посилається апелянт, а саме з моменту отримання ним копії судового рішення як особи, що не була викликана в судове засідання, є неспроможним за умови наявності заяви апелянта ОСОБА_6 про розгляд справи без його участі, та фактичної його участі під час провадження в суді першої інстанції.

Клопотання про поновлення строку не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені вище обставини.

Приймаючи рішення про відсутність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, колегія суддів, керуючись практикою ЄСПЛ, вважає, що апелянтом ОСОБА_6 не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які перешкоджали йому своєчасно подати апеляційну скаргу, враховуючи те, що йому було достеменно відомо про те, що справа перебуває в провадженні суду.

Серед основних засад судочинства закріплено й забезпечення права на апеляційний перегляд справи (п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є й важливим елементом визначеного у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.
Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.
В той же час, відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право доступу до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Мельник проти України»).

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої, поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).
Поновлення строку оскарження вироку суду першої інстанції майже зі спливом 2-х місяціі від передбаченого законом граничного строку, порушуватиме принцип правової визначеності, як основи верховенства права.

Приймаючи рішення колегія суддів виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
Оскільки кримінальне провадження, відповідно до вимог ст. 22 КПК України, здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, то відсутність конкретних посилань та беззаперечних доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, унеможливлює прийняття рішення про його поновлення.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на вирок суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати причини, які не дозволили своєчасно оскаржити судове рішення.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що зазначені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними, що згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПКУкраїни є підставою для повернення апеляційної скарги апелянту.

Керуючись ст.ст. 117, 376, 399, 401, 402 КПК України,колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_6 у поновленні строкуна апеляційне оскарження вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.10.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Апеляційну скаргу повернути апелянту потерпілому ОСОБА_6

На ухвалу протягом трьох місяців з дня її проголошення може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4