Провадження № 1-кп/331/498/2020
Єдиний унікальний номер 335/5504/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2020 року колегія суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_14 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ст. 348, ст. 257, ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_16 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_15 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_17 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_18 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_19 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_14 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ст. 348, ст. 257, ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_16 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_15 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_17 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_18 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_19 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив продовжити щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_15 обрані раніше запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, а також продовжити терміни дії обвинуваченим ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 запобіжних заходів у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки ризики, що мали місце на стадії досудового розслідування, наразі не зменшились та не змінились, розгляд справи не завершено.
Представник потерпілого ОСОБА_20 ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора та зазначив, що з огляду на тяжкість та чисельність епізодів злочинної діяльності, підстав для пом`якшення обраних раніше запобіжних заходів немає.
Обвинувачений ОСОБА_14 та його захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 зазначили, що підстав для продовження найсуворішого запобіжного заходу немає, клопотання прокурора про продовження терміну дії запобіжного заходу нічим не обґрунтовано, ризики, вказані у ньому, є голослівними та не підтверджуються жодними доказами, дані про те, що обвинувачений може зникнути від суду відсутні, він має власну родину та постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, до затримання він вів законослухняний спосіб життя, тому до нього можна застосувати і більш м"який запобіжний захід з огляду на тривалий час, який він вже перебуває у СІЗО. Так зазначили, що наявні поручителі, які мають намір взяти ОСОБА_14 на поруки це його родичі та знайомі, тому просили змінити щодо нього запобіжний захід на більш м`який.
Обвинувачений ОСОБА_15 та його захисник ОСОБА_10 вказали, що прокурором до клопотання не доданого жодного доказу про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, фактично прокурор посилається лише на обвинувальний акт, який направлений до суду. ОСОБА_15 перебуває під вартою з листопада 2019 року тобто тривалий час, на сьогодні досудове розслідування завершено, усі докази зібрані, тому перешкодити слідству вже неможливо. Просили врахувати можливість перебування його на домашньому арешті як і інших обвинувачених, а також врахувати стан його здоров`я, який періодично погіршується в умовах СІЗО, а обвинувачений не отримує належної медичної допомоги.
Обвинувачений ОСОБА_17 та його захисник ОСОБА_13 також підтримали позицію інших учасників процесу щодо необґрунтованості клопотання прокурора, за час застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту він не допустив жодного порушення. Просили врахувати, що він страждає на хронічне захворювання (бронхіальну астму) та потребує частого звернення до лікарів, що неможливе через цілодобову заборону залишати житло. До того ж має родину, яку потрібно утримувати, наміру вчиняти злочини не має, тому просили пом`якшити встановлені раніше обмеження.
Обвинувачений ОСОБА_18 та його захисник ОСОБА_12 вказали, що згідно обвинувального акту обвинувачений брав участь лише у вчиненні одного епізоду, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має родину та до затримання мав місце роботи, тому підстав вважати що він може ухилитися від суду немає. Доводи прокурора про спроби тиску на потерпілого нічим не підтверджені, тому просили пом"якшити обраний раніше запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та надати можливість утримувати родину матеріально.
Обвинувачений ОСОБА_19 та його захисник ОСОБА_11 пояснили, що клопотання прокурора зводиться лише до загальних фраз та не має жодного обгрунтування та конкретного доказу можливості його зникнути або продовжити злочинну діяльність. За час слідства, перебуваючи на домашньому арешті, він жодного разу не допустив ніяких порушень, здав на зберігання свій закордонний паспорт, він має родину, яка складається із дружини та чотирьох неповнолітніх дітей, двоє із яких є інвалідами з дитинства та потребують постійного медичного супроводу та, відповідно, відвідування медичних та реабілітаційних закладів, що не може фізично зробити дружина самостійно. На сьогодні, окрім державної допомоги на дітей, інших доходів його багатодітна родина не має. Він отримав гарантійний лист від роботодавця про можливість офіційного працевлаштування та отримання заробітної плати, тому просив пом`якшити встановлені щодо нього обмеження та надати можливість працювати та утримувати родину.
Обвинувачений ОСОБА_16 , та його захисник ОСОБА_9 висловили позицію щодо безпідставності клопотання прокурора та просили у його задоволенні відмовити.
Колегія суддів, вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшла наступного.
Вирішуючи питання щодо запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою для обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд, за клопотанням учасників судового провадження, має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховатися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
За змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного, певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Враховуючи той факт, що ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що віднесені до тяжких та особливо тяжких злочинів, ймовірно був активним учасником усіх епізодів злочинної діяльності, вчинених організованою групою, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, але не працевлаштований, стабільного джерела доходу не має, що, зважаючи також на кількість інкримінованих ОСОБА_14 правопорушень, свідчить про значну вірогідність ризику продовження злочинної діяльності з метою власного збагачення протиправним шляхом.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 та його захисники наполягали на тому, що він проживав у цивільному шлюбі із ОСОБА_21 за адресою міста проживання його батьків у Запорізькій області, тому має міцні соціальні зв`язки та наміру ухилитися від суду не виявляє. Однак, колегія суддів враховує, що зазначені обставини біографії обвинуваченого, відсутність у нього утриманців непрацездатного віку (малолітніх дітей або батьків, що потребують стороннього догляду), а також відсутність роботи та працевлаштування, у сукупності із тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому, а також перебування на волі родичів обвинуваченого, які на сьогодні переховуються від слідства (рідного брата), ризик переховування останнього від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності з очевидним та таким, що не може бути відвернутий іншими запобіжними заходами, окрім ті, що пов`язані із позбавленням волі. Тому підстав для задоволення клопотання захисників ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу на більш м`який на сьогодні немає.
Під час судового засідання колегією суддів була з`ясована позиція поручителів ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , які висловили бажання взяти під особисту поруку ОСОБА_14 , охарактеризувавши його з позитивного боку та підтвердивши наявність факту спільного проживання та родинних відносин, та поручилися за виконання обвинуваченим усіх визначених судом обов`язків та своєчасне прибуття до суду.
Однак, вирішуючи питання про можливість застосування особистої поруки як запобіжного заходу щодо ОСОБА_14 колегія суддів враховує, що відповідно до відомостей, які містяться в обвинувальному акті, останній мав декілька адрес, за якими проживав (як у Запорізькі області, так і у місті Запоріжжі), даних про те, що він постійно мешкав саме за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїми родичами, які виявили бажання бути поручителями, суду не надано.
Крім того, суд бере до уваги, що інкриміновані ОСОБА_14 кримінальні правопорушення були вчиненні спільно із його братом, який на сьогодні перебуває у розшуку, що ставить під сумнів можливість саме членів родини (сестер та цивільної дружини) забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти продовженню останнім злочинної діяльності. Не заслуговує на довіру і особа ОСОБА_22 , як поручителя обвинуваченого, оскільки останній не підтримував тісних відносин із ОСОБА_14 , а знає його лише у період відвідування ним спортивної школи. За таких обставин підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не вбачається.
Таким чином, враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення можливого покарання за скоєння інкримінованих їм злочинів та продовжити злочинну діяльність. Будь-який більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування обвинуваченого на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для продовження раніше обраного ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що віднесені до тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинених організованою групою, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не працевлаштований, стабільного джерела доходу не має, що, зважаючи також на кількість інкримінованих особі правопорушень, та його ймовірну активну участь у їх вчиненні, встановлення під час досудового розслідування фактів застосування ним фізичного насильства до потерпілих, колегія суддів вважає, що ризик продовження злочинної діяльності з метою власного збагачення протиправним шляхом є очевидним.
Крім того, обвинувачений не одружений, на утриманні дітей не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, та, беручи до уваги відсутність роботи та працевлаштування, а також тяжкість покарання за інкриміновані злочини, колегія суддів приходить до висновку про наявність ризику переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Суд враховує наявність у ОСОБА_15 захворювання, яке потребує медичного лікування, але на сьогодні даних про те, що за станом здоров`я останній не може перебувати в умовах СІЗО або даних про загрозу його життю через загострення хвороби немає, тому підстав для зміни обраного раніше запобіжного заходу на більш м`який лише з цих підстав не вбачається.
Таким чином, наведене переконує суд у недоцільності застосування до ОСОБА_15 більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, термін якого необхідно продовжити ще на два місяці.
Крім того, суд враховує факт застосування заходів безпеки до потерпілих під час досудового розслідування та дані про те, що тиск на них продовжує вчинятися і на сьогодні, тому у даному випадку наявний і ризик можливого перешкодження кримінальному провадженню та здійнення спроб незаконного впливу на потерпілого або свідків з боку усіх обвинувачених.
Тому, оскільки встановлені ризики можливого продовження злочинної діяльності, ухилення від суду та незаконного впливу на потерпілих та свідків є очевидними, суд доходить висновку про доцільність продовження у відношенні обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою на час судового розгляду даного провадження терміном дії на два місяці.
У відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, беручи до уваги, що інкриміновані злочині із застосуванням насильства, суд не визначає обвинуваченим розмір застави.

Вирішуючи питання щодо запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту для обвинувачених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
У підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 обвинувачуються у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.
Обвинувачений ОСОБА_17 одружений, дітей на утриманні не має, офіційного місця працевлаштування не має, раніше не судимий. Разом з цим, у відношенні обвинуваченого до відповідного суду направлені два обвинувальні акти за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
При цьому доводи обвинуваченого про те, що він потребує постійного відвідування лікарні через наявне хронічне захворювання, а перебування під цілодобовим домашнім арештом суттєво впливає на стан його здоров`я, не може бути взято судом як єдина підстава для пом`якшення обраного раніше запобіжного заходу з огляду на серйозність встановлених судом ризиків та дані біографії останнього.
Обвинувачений ОСОБА_18 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не працевлаштований, одружений, дітей на утриманні не має.
Викладені обставини, а також дані біографії обвинувачених, а саме: відсутність стійких соціальних зв`язків (утриманців), офіційного працевлаштування, кількість та тяжкість інкримінованих злочинів дають підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 можуть продовжити вчиняти кримінальні правопорушення. Крім того, доведеним колегія суддів вважає і ризик можливого ухилення від суду, з огляду на невідворотність та тяжкість покарання у разі закінчення судового розгляду обвинувальним вироком.
При цьому доводи захисників про належне виконання обвинуваченими своїх обов"язків під час досудового розслідування означає про дієвість обраних раніше запобіжних заходів та не дає підстави стверджувати про відсутність ризиків з огляду на обставини ймовірно вчинених ними злочинів та особисту роль кожного із співучасників.
Також, з урахуванням вище викладених мотивів, колегія суддів вважає доведеним і ризик можливого впливу на потерпілих та свідків, оскільки ці факти вже мали місце під час досудового розслідування.
В той же час, аналізуючи дані біографії обвинуваченого ОСОБА_19 , судом встановлено, що останній одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, двоє з яких є інвалідами з дитинства та потребують постійного догляду та медичного нагляду і реабілітації, враховуючи, що дружина ОСОБА_19 , не працює та забезпечує догляд та виховання дітей, а також наданий суду гарантійний лист від Запорізька філія ТОВ "НУМОТРЕЙД", той факт, що раніше останній до кримінальної відповідальності не притягувався, а також його роль та кількість епізодів інкримінованих його злочинів, колегія суддів приходить до висновку про можливість пом`якшення встановлених раніше обмежень запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме: встановити заборону покидати житло у період з 21.00 до 07.00 годин. В іншій частині раніше встановлені обмеження залишити без змін.
З огляду на наявність встановлених колегією суддів ризиків, які можуть справдитися із великим ступенем вірогідності, колегія суддів вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню встановлених ризиків, тому у відношенні обвинувачених ОСОБА_18 та ОСОБА_17 необхідно продовжити запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю із раніше встановленими судом обмеженнями, а у відношенні обвинуваченого ОСОБА_19 , - частково пом`якшити, змінивши час дії заборони щодо виходу з місця проживання.
На підставі викладеного та керуючись статями 314-316 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Продовжити у відношенні ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ст.348, ст.257, ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст.263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у СІЗО № 10 м.Запоріжжя на два місяці терміном дії до 03 листопада 2020 року включно.
Продовжити у відношенні ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч. 5 ст.186, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у СІЗО № 10 м. Запоріжжя на два місяці терміном дії до 03 листопада 2020 року включно.
Продовжити у відношенні ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст.289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на два місяці терміном дії до 03 листопада 2020 року включно із покладеними раніше обмеженнями.
Продовжити у відношенні ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст.289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на два місяці терміном дії до 03 листопада 2020 року включно із встановленими раніше обмеженнями.
Продовжити у відношенні ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст.289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на час судового розгляду на два місяці терміном дії до 03 листопада 2020 року включно та покласти на обвинуваченого ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 21.00 до 07.00; 2) з`являтися до суду за першим викликом у призначений час; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками; 5) носити електронний засіб контролю.
У задоволенні клопотання обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та їх захисників про зміну запобіжного заходу на більш м"який відмовити
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня оголошення ухвали. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3