Справа № 731/212/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/679/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 серпня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою місцевого суду обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк тримання під вартою продовжено до 30 вересня 2020 року.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з огляду на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та не перестали існувати. З урахуванням висунутого обвинувачення, даних про особу та наявності ризиків, суд прийшов до переконання про необхідність продовження строку дії обраного запобіжного заходу.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Вказує на неправомірне його затримання та порушення працівниками поліції і слідчим вимог ст. ст. 209,211 КПК України. На думку апелянта, прокурором жодним чином не доведено ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також слідство вже завершено. Зазначає, що він проживає в іншій області, проте це не є перешкодою не приїздити до суду та зобов`язується з`являтися до суду за першим викликом. Звертає увагу на свої соціальні зв`язки та склад сім`ї. Також просить звернути увагу на його хронічні захворювання.

У відповідності до ч. 4 ст. 401 КПК, обвинувачений підлягає обов`язковій доставці в суд апеляційної інстанції у разі, коли про це надійшло його клопотання. В даному випадку клопотання обвинуваченого було відсутнє, в судовому засіданні його інтереси представляв адвокат, права на захист обвинувачений позбавлений не був.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який наголошував на безпідставності апеляційної скарги, захисника, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги з викладених в ній підстав, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 392 КПК України не передбачає оскарження та апеляційного перегляду судових рішень, не передбачених цим КПК, в тому числі рішення суду про продовження обвинуваченому строку тримання його під вартою під час судового розгляду справи. Проте, враховуючи Рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року, яким визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, дана апеляційна скарга була прийнята і допущена до судового розгляду. Розглянувши дану скаргу по суті, колегія суддів не знайшла підстав для її задоволення. Таке рішення ґрунтується наступним.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому Главою 18 цього Кодексу та, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів провадження, 18 лютого 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

20 лютого 2020 року ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 18.04.2020 року.

15 квітня 2020 року ухвалою Варвинского районного суду ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 18.05.2020 року.

13 травня 2020року ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 18.05.2020 року.

12 червня 2020 року ОСОБА_8 ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 10.08.2020 року.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки в судовому засіданні прокурором доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали і продовжують існувати, а саме, відсутність міцних соціальних зв`язків, проживання не за місцем реєстрації в Сумській області, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, не працевлаштований та не має постійного джерела прибутку, а тому може і надалі вчиняти інші кримінальні правопорушення.

При цьому, суд врахував категорію інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, які є дійсними та продовжують існувати, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, суд, керуючись наданими йому законом дискреційними повноваженнями, дійшов обґрунтованого висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в межах наданих йому дискреційних повноважень прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час відповідає його особі, характеру та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, приймаючи до уваги тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, які суд оцінює у сукупності з іншими даними, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо застосування цілодобового домашнього арешту колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, при цьому, будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, під час апеляційного розгляду не наведено, а також жодних обґрунтованих доводів щодо можливості в даному випадку застосувати саме домашній арешт, і це цілком буде гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, вказано не було, як не було обґрунтовано і в судовому засіданні апеляційного суду.

Самим апелянтом та його захисником в засіданні апеляційного суду не було представлено ніяких гарантій того, що інший, більш м`який запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є незмінними та продовжують існувати і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 на більш м`який.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судового рішення, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 серпня 2020 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді триманні під вартою до 30 вересня 2020 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4