Справа № 461/8633/17
В И Р О К
Іменем України

21 серпня 2020 року Галицький районний суд м. Львова

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0001595, 0004758 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кропивницький (Кіровоград) Кіровоградської області, українця, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 грудня 2014 року за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 02 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 03 роки,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2017 року, о 22 год. 45 хв., ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , матеріали кримінального провадження відносно якого виділено в окреме провадження, перебуваючи у приміщенні № 304 готелю «Цісар», який розташований на вул. Городоцькій, 65 у м. Львові, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, застосовуючи до ОСОБА_7 насильство, наносячи йому удари руками та ногами по голові та кінцівках, спричинивши при цьому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 535 від 18 квітня 2017 року синці та садно на голові, садно на шиї, синець на лівій руці, що відноситься до легкого тілесного ушкодження, відкрито заволоділи мобільним телефоном потерпілого марки «Prestigio» «Muze D3» вартістю 3500,00 грн., із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар», вартістю 20,00 грн., на рахунку якої було 60,00 грн., сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «МТС» вартістю 20,00 грн., на рахунку якої було 100,00 грн., картою пам`яті «Micro SD», об`ємом 32 Гб вартістю 200,00 грн., чохлом чорного кольору вартістю 100,00 грн. та грошовими коштами у сумі 2700,00 грн., чим спричинили ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 6700,00 грн.

Крім того, 19 жовтня 2019 року о 17 год. 40 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину «Арсен» ТОВ «АЛЬЯНС МАРКЕТ», що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 5, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, повторно, таємно намагався викрасти пляшку віскі «Grant's Family Reserve 1л Шотландія» вартістю 430 грн. 96 коп.

По епізоду за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України обвинувачений ОСОБА_4 визнав всі фактичні обставини кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому.

У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні було сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України, погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ними змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю їх заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд ухвалив дослідити докази по даному епізоду, обмежившись показаннями обвинуваченого, а також документами, що характеризують його особу.

По епізоду за ч. 2 ст. 186 КК України обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини не визнав та пояснив наступне. Він разом з ОСОБА_6 познайомилися з потерпілим у кафе та прийшли всі втрьох до номеру ОСОБА_7 у готелі «Цісар», де продовжили розпивати алкоголь. Зазначив, що оскільки потерпілий вживав спиртні напої, то він не пам`ятає та неправильно зазначає фактичні обставини під час їх перебування у готелі. Поки ОСОБА_6 перебував у душі, він вийшов на балкон, а потерпілий залишився у номері. Після повернення він з`ясував, що потерпілий та ОСОБА_6 побилися, при цьому останній забрав у ОСОБА_7 гроші та мобільний телефон. На наступний день ОСОБА_6 попросив здати в ломбард телефон його дружини, що він і зробив допомагаючи товаришу.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_4 викладених в обвинувальному акті фактичних обставин за епізодом від 16 квітня 2017 року, його вина у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України за встановлених судом обставин підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема:
- показами потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому зсіданні пояснив, що він був військовослужбовцем, і у період відпустки він приїхав до Львова на відпочинок. 17 квітня 2017 року ввечері він перебував у кафе де познайомився з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Ним були замовлені спиртні напої та їжа, в тому числі для нових знайомих. Після спілкування у кафе він запросив їх до себе у номер до готелю «Цісар», де вони продовжили вживати спиртні напої. Обвинувачений ОСОБА_4 з його дозволу скористався душовою кімнатою, після виходу з якої він разом з Назарієм збили його з ніг та почали наносити удари. Коли він впав на підлогу, вони продовжили його бити ногами. Після цього ОСОБА_6 забрав з його карманів мобільний телефон та грошові кошти, і вони вдвох вибігли з готельного номеру;
- висновком судово-медичної експертизи № 535 від 18 квітня 2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлені синці та садна на голові, садно на шиї, синець на лівій руці. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 16 квітня 2017 року та відносяться до легкого ступеня тяжкості;
- даними відеозапису камер відеоспостереження у готелі «Цісар» та протоколу його огляду від 17 квітня 2017 року, відповідно до яких вбачається як 16 квітня 2017 року до приміщення готелю разом заходять обвинувачений ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , надалі - переміщення вказаних осіб до номеру. Після цього, через деякий час ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вибігають з номера готелю, а пізніше - швидко залишають готель, за ними виходить потерпілий ОСОБА_7 з ознаками тілесних ушкоджень;
- даними протоколу слідчого експерименту від 24 липня 2017 року, проведеного за участі ОСОБА_6 , який у ході слідчої дії у приміщенні готелю «Цісар» вказав на кімнату № НОМЕР_1 і зазначив, що саме у цьому приміщенні вони спільно з ОСОБА_4 відкрито заволоділимобільним телефоном і грошима та він наніс потерпілому тілесні ушкодження. Свої дії він імітував за допомогою статиста у готельному номері. Крім того, зазначив, що під час нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень до номеру зайшов ОСОБА_4 та вони вдвох почали обшукувати речі потерпілого на предмет цінностей. Забрали у нього грошові кошти та мобільний телефон;
- даними протоколу слідчого експерименту від 24 липня 2017 року, проведеного за участі обвинуваченого ОСОБА_4 . У приміщенні готельного номеру НОМЕР_1 ОСОБА_4 зазначив що він зайшов до номера з балкону, де перебував до цього. В цей час ОСОБА_6 наносив удари потерпілому ОСОБА_7 . Обвинувачений почав обшукувати речі потерпілого, а знайшовши грошові кошти, викрав їх. Після цього, вони з ОСОБА_6 швидко залишили номер та будівлю готелю;
- даними листа ПТ «Ломбард Сервіс» ТОВ «Тамплієрія і компанія» від 24 квітня 2017 року № 98, де зазначено, що ломбардом було надано кредит ОСОБА_4 17 квітня 2017 року під заставу мобільного телефона Prestigio» «Muze D3».
Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення.
Суд категорично не погоджується з позицією сторони захисту про недоведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч .2 ст. 186 КК України та необхідністю виправдання обвинуваченого.
Так, дійсно свідок ОСОБА_6 , допитаний в судовому засіданні зазначив, що він разом з ОСОБА_4 познайомилися з потерпілим та прийшли до нього у готель для продовження вживання спиртних напоїв. В подальшому, поки ОСОБА_4 перебував на балконі, він побив ОСОБА_7 та забрав у нього телефон та гроші. За цей злочин він вже засуджений та відбуває покарання, а обвинувачений ОСОБА_4 не має до цього ніякого відношення. Вранці вони телефон здали до ломбарду, а гроші він використав на особисті потреби.
Однак, покази ОСОБА_6 суд вважає необ`єктивними та неприйнятними, оскільки ОСОБА_6 є другом обвинуваченого, і відбуваючи покарання за цей самий злочин, скоєний у співучасті, таким чином намагається допомогти ОСОБА_4 уникнути відповідальності.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не спричиняв ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, суд розцінює як намагання завадити встановленню істини по справі та уникнути покарання за умисний злочин.
Такі показання обвинуваченого повністю спростовуються письмовими документами, відеодоказами, висновками експертиз та логічними та послідовними показаннями потерпілого, які узгоджуються між собою, і на підставі яких суд встановив обставини подій та має можливість надати їм належну правову оцінку.
Крім того, суд зазначає, що наявності неприязних стосунків та підстав оговорювати обвинуваченого у потерпілого ОСОБА_7 , судом не встановлено, не наведені докази про існування таких підстав і стороною захисту.
Не спростовує висновок суду про винуватість ОСОБА_4 і твердження захисника, що потерпілий плутається у своїх поясненнях, зазначаючи, що ОСОБА_4 був у душі, а не на балконі і що він не знав, що по його паспорту був зданий до ломбарду телефон потерпілого.
По-перше, дійсно потерпілий у зв`язку із вживанням алкогольних напоїв та перебуванням у стресовій ситуації, міг помилятися щодо того, хто фактично перебував у душі, а хто - на балконі до моменту його побиття. Однак, належними та допустимими доказами не спростовані факти спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а також заволодіння його майном. По-друге, ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що вранці наступного дня вони разом з ОСОБА_4 здали мобільний телефон до ломбарду та отримали гроші.
Отже, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення:
- за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України - замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно;
- за ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, які відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України віднесені до категорії нетяжкого та тяжкого злочинів відповідно;

- особу ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває, хронічними психічними захворюванням не страждає, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, за місцем проживання характеризується посередньо;
- обставиною, що в силу ст. 67 КК України обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України у стані алкогольного сп`яніння;

- обставиною, яка пом`якшує згідно зі ст. 66 КК України покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття у вчиненому по епізоду за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України.

З урахуванням ступеня тяжкості вчинених ОСОБА_4 злочинів, конкретних обставин справи, відношення обвинуваченого до своїх дій, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства. Відтак, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, визначені санкціями ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України з урахуванням того, що злочин за ч. 2 ст. 185 КК України є незакінченим. Такі покарання він повинен відбувати реально, воно, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Також, враховуючи фактичні обставини справи, вчинення обвинуваченим декількох кримінальних правопорушень, що кваліфіковані за різними частинами Особливої частини Кримінального кодексу України, суд застосовує вимоги ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України.

При цьому, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 засуджується за вчинення злочину за ч. 2 ст. 186 КК України в період іспитового строку - після постановлення стосовно нього вироку Кіровським районним судом м. Кіровограда від 15 грудня 2014 року за ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, яким обвинуваченого засуджено до 02 років позбавлення волі, а на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 03 роки.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, обраний судом вид покарання, наявність підстав вважати, що ОСОБА_4 , з огляду на дані про його особу, нестійкі соціальні зв`язки, перебування тривалий час у розшуку по даній справі, зможе ухилитися від виконання вироку суду (ризик переховування), суд вважає за необхідне залишити без зміни до набрання вироком законної сили раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов заявлений не був, процесуальні витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді 01 (одного) року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України у виді 04 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 04 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком 04 (чотири) роки позбавлення волі, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 грудня 2014 року, і остаточно (до відбування) призначити ОСОБА_4 покарання у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання після обрання запобіжного заходу - з 27 лютого 2020 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України попереднє ув`язнення з моменту затримання 27 лютого 2020 року зарахувати в строк призначеного покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без зміни - у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».

Речові докази:

- пляшку віскі «Grant's Family Reserve 1л Шотландія», яка передана на зберігання потерпілому у ТОВ «Альянс маркет» - залишити їм за належністю;

- CD-R диск з відеозаписом камери спостереження у готелі «Цісар», DVD-R диск із записами камери спостереження у магазині «Арсен» - зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1