печерський районний суд міста києва
Справа № 758/9143/19-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.12.2020 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12

потерпілого ОСОБА_13

законного представника малолітньої

потерпілої ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000703, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2019, за обвинуваченням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корсунь-Шевченківський, Черкаської області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

27.02.2019, в період часу приблизно з 09-00 год. до 09-50 год., у вагончику «Шиномонтаж» за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 6, між ОСОБА_12 та його співмешканкою ОСОБА_15 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, під час сумісного вживання спиртних напоїв виник словесний конфлікт, який переріс у боротьбу, під час якої у ОСОБА_12 виник умисел на спричинення ОСОБА_15 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_12 у вказаний час та знаходячись у вказаному місці, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, з мотивів особистої неприязні внаслідок сварки, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень наніс ножем удар ОСОБА_15 в праву частину живота, в результаті чого спричинив останній проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням печінки з розвитком крововтрати, що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, внаслідок чого ОСОБА_15 померла.

ОСОБА_12 пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_12 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину згідно пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України не визнав.

Сторона захисту просила суд виправдати обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України з підстав не доведення його винуватості наданими стороною обвинувачення доказами, а його дії кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_12 показав, що 26.02.2019 приблизно о 19-00 год. він зі ОСОБА_15 почали вживати спиртні напої, близько 22-00 він пішов на заправку взяти пляшку горілки, в цей час ОСОБА_15 вкладала спати дитину. Коли повернувся, приблизно о 23-00 00-00 год., дитина вже спала, а ОСОБА_15 була перевдягнута. Вони випили ще по декілька чарок, та вона почала кудись збиратись. ОСОБА_12 не хотів її пускати, та коли ОСОБА_15 намагалась вибігти із приміщення шиномонтажа, схопив її за руку. Вона відштовхнула його, він відлетів у крісло, тоді вона схопила ножа та сказала: «не підходь до мене». Він намагався вихопити у ОСОБА_15 ножа, почалась штовханина, в процесі боротьби вони раз чи два впали на підлогу, змагаючись за ніж. Вже потім він витягнув ножа з її руки, коли підвелися, ніж був у нього в лівій руці, проте вони навіть не звернули увагу, що було якесь поранення, перебували обидва в стані алкогольного сп`яніння. Вказав, що точно не може пояснити, як відбувалась між ними боротьба. В той час ОСОБА_16 була вдягнена в світлу футболку, проте крові на її одязі він не бачив.

Потім він пам`ятає, як стоїть із ножем в руці, а біля них стоїть і дивиться ОСОБА_17 , яка прокинулась. Після того ОСОБА_12 відніс до ліжка дитину, вклав її спати, та щоб заспокоїтись пішов на вулицю подихати свіжим повітрям, на вулиці перебував приблизно протягом години. Коли повернувся, ОСОБА_16 була вже перевдягнена в темну одежу, вони зі ОСОБА_15 помирились та приблизно ще 1,5 - 2 години вживали спиртні напої, після чого лягли спати. Через деякий час ОСОБА_15 прокинулась та пішла до передбанника, розбудивши при цьому його, оскільки перелазила через нього. На той час була ще вдягнута в футболку. Близько 07-00 08-00 год. Дар`я знов його розбудила, бо заходила до кімнати, вже без футболки, оголена - розбудила його, дитину, ще випила. Після того, як ОСОБА_15 розбудила його та дитину, він вийшов у передбанник, який весь був в фекаліях, і ОСОБА_16 також. Вони продовжили разом вживати спиртні напої, вона ще випила чарку і впала, вела себе як п`яна. Він пішов на мийку набрати води, щоб вона помилась. В приміщенні було темно, нічого не видно. Коли він приніс води та налив в таз, вона встала, схопилась за таз і впала, вода розлилась. Вона продовжувала лежати на мокрій підлозі, на правому боці, він її не мив, проте вмовляв помитися, думаючи, що ОСОБА_16 так себе поводить, бо знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Приблизно до 09-00 10-00 год. ОСОБА_15 ще вставала (загалом вона вставала випивати два чи три рази), та потім ще приблизно до 12-00 год. розмовляла. Весь цей час ОСОБА_15 не скаржилась на самопочуття. Оскільки прокинулась дитина, він посадив дитину за комп`ютер та вирішив викликати батька ОСОБА_15 , щоб той забрав ОСОБА_17 , а також викликати швидку допомогу. Поки збирав ОСОБА_17 , ОСОБА_15 ще пояснювала, де взяти речі для дитини. В 12-00 год зателефонував ОСОБА_13 , близько 14-00 год. відвів дитину до станції метро ОСОБА_18 , де її забрав ОСОБА_13 . Поки відвів дитину, пройшла приблизно година. Коли повернувся, налив собі чарку, сказав ОСОБА_15 , щоб вона вставала, випила із ним, після чого слід закінчувати з випивкою, на що вона відповіла, що вмирає. Він підійшов до неї, поклав руку на голову, в неї закотились очі та вона вмерла.

Стверджує, що не розумів, що ОСОБА_15 вмирає, оскільки і раніше під час вживання алкоголю траплялись випадки, коли вона випиває, падає і може лежати декілька годин, при цьому розмовляючи, відповідаючи на питання. Швидку медичну допомогу не викликав, оскільки думав, що ОСОБА_15 , як зазвичай, погано від алкоголю.

Зрозумів, що вона померла від ножа, приблизно о 15-00 16-00 год. До того вона лежала на правому боці, а коли померла, тіло розвернулось, і він побачив рану від ножа на животі біля грудної клітини. Він злякався і викинув ніж.

В цей час на стоянку заїхав чоловік на ім`я ОСОБА_19 , ОСОБА_12 в шоковому стані вийшов з вагончику «Шиномонтаж», ще не розуміючи, що сталося, і що це сталось через ножове поранення. Попросив ОСОБА_19 , щоб той подивився, чи вмерла ОСОБА_16 , ОСОБА_19 просто зазирнув в приміщення, не захотів заходити. ОСОБА_12 не міг набрати номер поліції, оскільки через шок в нього все вилетіло з голови, попросив, щоб ОСОБА_19 або дав номер, або набрав сам. Чоловік зазначив номер, тоді ОСОБА_12 набрав поліцію та повідомив про смерть дружини, набрав швидку допомогу. Тільки з часом він усвідомив, що ОСОБА_15 померла від ножового поранення, а не від переохолодження. Коли приїхала поліція, стояв на місці та чекав їх, на той час думав, що вона померла від переохолодження, замерзла на підлозі, оскільки рана була зовсім маленька та він не усвідомив, що смерть настала саме через неї.

Пояснив, що знімав ОСОБА_15 оголеною та в фекаліях на телефон для того, щоб потім їй показати, яка вона в стані алкогольного сп`яніння, щоб їй було соромно. Коли знімав відео, вона ще була жива, розмовляла. В цей час дитина перебувала в кімнаті.

Показання ОСОБА_12 щодо часу виникнення конфлікту зі ОСОБА_15 суперечливі. Зокрема, спочатку обвинувачений зазначає, що коли пішов за додатковою пляшкою горілки, повернувся о 23-00 00-00 год., після чого вони ще трохи випили і виник конфлікт. Поряд із тим, відповідаючи на питання прокурора зазначає вже, що конфлікт виник приблизно о 22-00 год. Такі суперечності в показаннях можуть бути пов`язані із тим, що ОСОБА_12 перебував в стані алкогольного сп`яніння та протягом всього часу, щодо якого надає показання, продовжував вживання спиртних напоїв.

Відмінність показань від версії, яка висловлена ОСОБА_12 при проведенні слідчого експерименту, обвинувачений пояснює тим, що на час проведення слідчого експерименту 28.02.2019 він ще був в шоковому стані, взагалі не міг згадати, як ніж опинився у нього в руках, а думки щодо того, що він наніс удар ножем потерпілій, стоячи навпроти неї, були нав`язані йому слідчим. Насправді він цілеспрямовано не замахувався бити її ножем.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що він є приватним підприємцем, ОСОБА_12 працював у нього на станції шиномонтажу приблизно протягом року до моменту події. Проживав там само, у вагончику «Шиномонтаж», спочатку сам, потім зі ОСОБА_15 , проте вона там проживала не весь час, дитина також періодично проживала з ними. ОСОБА_12 та ОСОБА_15 проживали цивільним шлюбом, зі слів йому відомо про декілька сварок між ними, проте безпосередньо таких сварок він не бачив. Свідком подій 27.02.2019 він також не був.

Свідок ОСОБА_21 показав, що знайомий із ОСОБА_12 , оскільки інколи залишав свій автомобіль на зберіганні на парковці біля станції шиномонтажу за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 6, одного разу там бачив і дівчину. 27.02.2019 мав забрати автомобіль з парковки після хімічної обробки салону, під`їхав приблизно о 08-00 год., треба було загнати бус і вигнати машину, проте ворота були зачинені, прикриті. Посигналив, але ніхто не відреагував. Підійшов до маленького будиночку, постукав, там був якийсь рух, проте ніхто не відповів. Більше стукати не став, оскільки мав можливість заїхати. Відкрив ворота, поставив машину та почав займатися із машиною. Згодом із приміщення шиномонтажу вийшов ОСОБА_12 , в якомусь не дуже адекватному стані, дещо розгублений, та попросив зайти до будинку подивитись, чи померла його дружина. Він здивувався та розгубився, сказав ОСОБА_12 , щоб той викликав швидку, поліцію, якщо дружина померла. ОСОБА_12 , наполягав, щоб він зайшов подивитись, оскільки не був впевнений, що вона померла. ОСОБА_21 не хотів заходити до будинку, проте зазирнув через відкриті двері, побачив на підлозі оголене тіло людини, вже не живого кольору, жовто-сірого. Тоді ОСОБА_21 сказав ОСОБА_12 , щоб той викликав поліцію, швидку та телефонував власнику шиномонтажу. ОСОБА_12 дістав свій телефон, проте сказав, що не може зателефонувати, просив зателефонувати ОСОБА_21 . ОСОБА_21 повідомив, що не може викликати швидку та поліцію, оскільки в нього розряджений телефон, та сказав, щоб ОСОБА_12 здійснив виклик. В цей час сам ОСОБА_21 пішов додому за документами на машину, а коли повернувся за машиною, вже близько обіднього часу, на місці вже була поліція.

Свідок ОСОБА_22 показав, що знайомий із ОСОБА_12 з огляду на те, що вони поруч працювали, свідок був охоронник-оператор, ОСОБА_12 поруч працював на СТО. 27.02.2019 його запросили бути понятим під час пошуку знаряддя вбивства. Слідчий підійшов, зазначив, що поруч сталось вбивство, і він буде понятим. Під час слідчої дії були присутні ще один понятий, жінка слідчий і 2 чоловіка, всього п`ятеро осіб. Вони пішли за бокси, ходили, шукали, обрізали гілля, чистили ділянку, і там знайшли знаряддя вбивства, присвітили ліхтариком і побачили, що лежить ніж. Після цього підписали папери, що бачили цей ніж, сам ніж поклали в пакет.

Свідок ОСОБА_23 показала, що з ОСОБА_12 знайома з дитинства, вони були сусідами в м. Корсунь-Шевченківському, через будинок від її будинку проживає матір обвинуваченого. ОСОБА_12 та ОСОБА_15 проживали однією сім`єю, цивільним шлюбом, вони разом приїжджали до матері ОСОБА_12 . Неодноразово бачила ОСОБА_15 в стані алкогольного сп`яніння, вона проявляла безпідставну агресію до сусідів. ОСОБА_12 вживав алкоголь, але не так часто, як ОСОБА_15 . Коли вони разом проживали в матері ОСОБА_12 , той працював на СТО, а ОСОБА_15 залишалась з його матір`ю ОСОБА_24 та дитиною. Часто ОСОБА_16 була відсутня, навіть вночі, і свідкові доводилось дивитись за дитиною, тому що у мами ОСОБА_12 хворе серце. Де в цей час перебувала ОСОБА_15 , їй невідомо. Вона була свідком ситуації, коли зранку, о 09-00 год. ОСОБА_12 намагався забрати у ОСОБА_15 пляшку пива, оскільки вона була в стані алкогольного сп`яніння, на що остання відреагувала несподівано: дуже агресивно кинулась на ОСОБА_12 , він її відштовхнув, потім вона кинулась на ОСОБА_25 .

ОСОБА_15 неодноразово проявляла агресію до ОСОБА_12 , могла його штовхати, неодноразово била ОСОБА_17 , а одного разу вдарила так, що дитина мимоволі обмочилася. Водночас свідок не бачила, щоб ОСОБА_12 бив ОСОБА_15 . Ще був випадок, коли ОСОБА_15 вночі не з`явилась додому, ночували з дитиною на цвинтарі, прийшли зранку всі брудні, ОСОБА_15 була в нетверезому стані, навіть не могла зайти до будинку та сиділа під гаражем. Свідок забрала ОСОБА_17 , аби помити та доглянути дитину, проте у відповідь на допомогу ОСОБА_15 негативно висловилась на її рахунок.

Свідок ОСОБА_26 показала, що є біологічною матір`ю ОСОБА_15 , ОСОБА_12 був співмешканцем доньки. Коли почали оформлювати опікунство над ОСОБА_17 , вона дізналась, що була позбавлена батьківських прав щодо доньки ОСОБА_15 , проте вона не знає коли, про цей факт їй ніхто не повідомляв та вона не знала, оскільки за професією є медичним працівником та тривалий час проживала та працювала за кордоном.

Про події 27.02.2019 їй відомо зі слів колишнього чоловіка ОСОБА_13 , який зателефонував та повідомив, що ОСОБА_16 померла. Вона не знала подробиць її життя, донька не повідомляла, в яких умовах проживає, допомоги, грошей не просила. Проте коли 31 грудня 2018 року разом святкували Новий рік, вона показували побої, гематоми в області ребер, шиї, в неї була зашита брова, зламаний ніс, перед цим новим роком вона вставила зуби, казала, що ОСОБА_12 за це заплатив. А 01.01.2019 вона побачила, як донька живе, в яких умовах. Донька обіцяла, що після нового року збереться і покине ОСОБА_12 . Вона ніби і пішла від нього, але знов повернулась.

Потерпілий ОСОБА_13 показав, що є батьком загиблої ОСОБА_15 , обвинувачений ОСОБА_12 був її цивільним чоловіком, їх відносини тривали близько шести років.

Зазначив, що спочатку вони проживали всі разом, в квартирі ОСОБА_13 , приблизно протягом 5 років. ОСОБА_15 та ОСОБА_12 зловживали спиртними напоями, весь час уходили на ніч, десь гуляли, постійно сварились та не давали відпочивати ні йому, ні сусідам, через що неодноразово викликали поліцію. У доньки періодично з`являлись синці, на що звертав увагу і він, і сусіди, проте ОСОБА_15 весь час захищала ОСОБА_12 та вибачала його, він періодично проявляв до неї агресію, проте вона до поліції не зверталась. Згодом у зв`язку із поведінкою доньки та ОСОБА_12 він звернувся до дільничного інспектора поліції, після чого вони переїхали жити до ОСОБА_12 на роботу, це трапилось приблизно за півтора роки до загибелі ОСОБА_27 .

Вони з донькою періодично сварились, він наполягав, щоб вона із онукою жили разом із ним, проте вона приходила, іноді з онукою, прала речі, і знов їхала, навіть не лишалась переночувати. Періодично ОСОБА_16 зникала, зокрема на початку січня 2019 року зникла на декілька днів, в цей час онука була в нього. Дар`ю шукали, заявляли в поліцію, але не знайшли, поки вона не з`явилась сама.

27.02.2019 близько 12-00 год йому зателефонував ОСОБА_12 та попросив забрати онуку, пославшись на те, що ОСОБА_15 перепила. Близько 12-00 або на початку першої зустрілись біля станції метро ОСОБА_18 , ОСОБА_12 віддав ОСОБА_17 та сказав, що на завтра повезе ОСОБА_28 лікуватись. Коли він з дитиною ще не доїхали додому, знов зателефонував ОСОБА_12 та повідомив, що ОСОБА_29 немає і що він перетелефонує пізніше, і перетелефонував вже близько 22-00 год.

В момент впізнання тіло ОСОБА_15 було сильно пошкодженим: розмозження тканин на лобі, реконструювали рот. Вважав, що у ОСОБА_15 спочатку був больовий шок, який після крововтрати змінився геморагічним шоком, що потім доповнилось гіпотермією, оскільки вона в лютому місяці лежала оголена на підлозі в шиномонтажі, і всього цього організм не витримав.

Свідок ОСОБА_30 показала, що являється двоюрідною сестрою померлої ОСОБА_15 , із сестрою вони спілкувались не часто, відносини були прохолодні, проте інколи бачились чи розмовляли по телефону. Із ОСОБА_12 її познайомила ОСОБА_15 , коли була вагітна, в той час вони були в гарному настрої та агресії не проявляли.

ОСОБА_15 вела скритний спосіб життя, часто змінювала номери телефонів, періодично зникала на декілька днів, близько вони не спілкувались та про життя ОСОБА_27 вона знала зі слів її тата та свого дядька ОСОБА_31 . На похоронах рідного брата ОСОБА_32 вона бачила на обличчі в ОСОБА_27 синці, проте вона заперечувала, що це синці, та не казала, що її бив ОСОБА_12 . Коли ОСОБА_15 зникла в січні 2019 року, дитина залишилась із дідусем, ОСОБА_28 розшукували, оскільки дідусь інвалід, дитина була в неналежних умовах, не по погоді легко вдягнена. Коли вона зателефонувала та пригрозила ОСОБА_12 , що сама приїде шукати речі ОСОБА_17 та свідоцтво про народження, ввечері зателефонувала ОСОБА_16 та повідомила, що все добре, вона збирає речі та йде від ОСОБА_12 . Наступного ранку виявилось, що вона так і не пішла, посилаючись на погане самопочуття. Це було приблизно за місяць до загибелі ОСОБА_33 .

З приводу обставин 27.02.2019 повідомила, що їй зателефонувала її рідна сестра ОСОБА_34 і сказала, що ОСОБА_15 вже немає, проте подробиці їй невідомі. Після того вона почала телефонувати своєму дядькові ОСОБА_13 , який повідомив, що ОСОБА_15 померла, ОСОБА_12 дитину віддав йому, подробиць він не знає, проте коли вони зустрічались, у ОСОБА_12 були сині руки. Ввечері вони з чоловіком приїхали до ОСОБА_13 поспілкуватись щодо дитини, коли зайшли, ОСОБА_17 їх одразу впізнала та почала спілкуватись. Дитина говорила: «я тут живу, дивіться які в мене іграшки, тут живе мій дідусь, тут жив мій дядя … а тут лежала мама». На словах дитини не стали акцентувати увагу. Наступного ранку ОСОБА_30 приїхала до дядька нагодувати дитину, на що ОСОБА_17 сказала, що не любить таку кашу, бо мама готувала іншу. ОСОБА_30 запропонували дитині розповісти, яку кашу вона любить, на що ОСОБА_17 відповіла: Ми можемо поїхати туди, де я жила але треба туди тихенько зайти, щоб тато тебе не побив. Тоді свідок спитала: Чому він повинен мене побити?, на що дитина відповіла: Він зараз дуже злий і взагалі спочатку він був дуже добрий, але останнім часом він постійно б`є маму, тому я боюся, щоб він тебе не побив». Коли стригла дитині нігті, ОСОБА_17 сказала: «А тут лежить мама … Вона лежала на підлозі, вона не рухалась і тато її штовхав, ногами бив, щоб вона піднімалась і сказав їй щоб вона піднялась і встала».

ОСОБА_30 зазначила, що була присутня на допиті малолітньої ОСОБА_17 як свідок, і дитина в присутності психолога розповіла, що бачила, як тато вдарив маму ножем у живіт. Вона також розказувала, що тато часто бив маму і вони дуже часто сварилися.

У судовому засіданні вжито заходів для допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_35 в порядку, передбаченому ст. 354 КПК України. Так, судом було прийнято рішення про допит малолітньої потерпілої поза залом судового засідання в іншому приміщенні з використанням відеоконференції, в присутності її законного представника, а також психолога. Однак в ході судового засідання допитати ОСОБА_35 не видалось за можливе, оскільки остання перебувала в стані сильного емоційного напруження, обумовленого зоровим контактом з обвинуваченим. Малолітня ОСОБА_35 на запитання прокурора мовчала, плакала, намагалась обійняти законного представника ОСОБА_36 . Натомість законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_37 активно спонукала останню надати показання, що могло вплинути на об`єктивність показань потерпілої.

З огляду на наведені обставини прокурор відмовилась від допиту малолітньої потерпілої.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право давати пояснення, показання або відмовитись їх давати. Права потерпілого в жодному разі не можуть ігноруватись з огляду на те, що потерпілою особою є малолітня дитина.

В свою чергу допит малолітньої ОСОБА_35 із іншого приміщення, без надання стороні захисту можливості бачити особу, яка допитується, призведе до недотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, що в подальшому може слугувати підставою для скасування вироку суду. Зазначене також узгоджується з висновком колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду, висвітленим в постанові від 03.06.2020 у справі № 754/3011/17.

Враховуючи викладені обставини, психоемоційний стан малолітньої потерпілої та її небажання надавати пояснення, що вбачалось із реакції дитини на поставлені їй питання, неможливість за таких обставин забезпечити уникнення впливу законного представника на обсяг та об`єктивність показань потерпілої, суд дійшов висновку про неможливість допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_38 .

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 97 КПК України суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів.

Так, на думку колегії суддів показання свідка ОСОБА_30 в частині того, що вона була присутня на допиті малолітньої потерпілої ОСОБА_35 , під час якого остання пояснила, що бачила, як тато вдарив маму ножем у живіт, є допустимим доказом.

При прийняті рішення щодо допустимості вищезазначеного доказу суд враховує, що зазначений доказ має важливе значення для з`ясування обставин вчинення злочину; інші докази щодо обставин вчинення злочину, надані стороною обвинувачення, що узгоджуються із цими показаннями; обставини надання первинних пояснень від малолітньої потерпілої, які викликають довіру щодо їх достовірності (допит в присутності психолога); переконливість відомостей щодо факту надання первинних пояснень; співвідношення показань з чужих слів з інтересами особи, яка надала ці показання; неможливість допиту малолітньої потерпілої, яка надала первинні пояснення, що зумовлена її психоемоційним станом та небажанням надавати показання.

Також в ході судового розгляду судом безпосередньо, в судовому засіданні, за участю сторін досліджено надані прокурором докази, зібрані в ході досудового розслідування, здійснено їх оцінку та аналіз, як кожного окремо, та і у сукупності і взаємозв`язку, в тому числі із показаннями обвинуваченого, потерпілого, свідків.

Так, оглядом місця події, що проведений за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 6, в приміщенні, яке має вивіску «Шиномонтаж», 27.02.2019 в період часу з 16-30 год. до 19-01 год. старшим слідчим СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_39 в присутності понятих ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , за участю спеціаліста ОСОБА_42 , судово-медичного експерта ОСОБА_43 та власника приміщення ОСОБА_20 , зафіксовано, що вхід до приміщення обладнаний скляними дверима, пластикова частина яких забруднена ґрунтом, з внутрішньої сторони, на пластиковій частині дверей між верхньою та нижньою частинами ручки виявлено сліди речовини бурого кольору, один з яких у вигляді частини сліду папілярного узору рук. Біля дверей на відстані близько 70 см від порогу виявлені сліди речовини бурого кольору на цементній ділянці землі у вигляді крапель, які проміжками близько 1 метру продовжуються вздовж будівлі в праву сторону, доріжка веде до виходу з території ближче до металевих воріт, за лінією воріт починається гравій, на якому слідів речовин бурого кольору не виявлено. При вході всередину приміщення «Шиномонтаж» виявлено 1 кімнату, де посередині на вологій підлозі виявлено труп жінки без одягу. Зліва на підлозі лежить у безладному стані одяг, при огляді одягу виявлено сліди речовини бурого кольору на чорних джинсах. На розкладеному дивані розстелено білого кольору простирадло, яке має сліди речовини бурого кольору, на подушці, наволочці виявлено речовину бурого кольору. При огляді трупу жінки встановлено, що на момент огляду труп оголений, лежить на спині. На дотик труп зберігає тепло у підпахвинних ділянках та на спині, трупне заклякання визначається та добре виражене на спині у жувальних м`язах, м`язах шиї, порівняно виражено в м`язах передплічь, в решті групи м`язів не визначається. Трупні плями невеликі блідо-фіолетові, у виді острівців. При натисканні на них о 17-30 зникають та відновлюються через 15-20 сек. На обличчі синці. В середній частині правої реберної дуги на рівні середньої ключичної лінії наявне колото-різане поранення. Крім того, наявні синці на задніх поверхнях ліктьових суглобів, колінах, передній поверхні лівого стегна. Оглядом вилучено, зокрема, речі та білизну зі слідами речовини бурого кольору, в тому числі футболку, зроблено змиви речовини бурого кольору зі скла, асфальту /а. м. 114-117, 118-130 том 1/.

Під час виконання судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_15 проведено судово-медичне дослідження зразка крові трупа ОСОБА_15 , про що лікарем судово-медичним експертом-імунологом ОСОБА_44 складено висновок експертного дослідження №082-200-2019 від 07.03.2019, відповідно до якого кров трупа ОСОБА_15 , 1989 року народження, відноситься до групи АВ (IV). /а. м. 151 том 1/.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 07.03.2020 (справа №758/3007/19) доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичних експертиз провести судово-медичну експертизу, на вирішення експерта поставлено питання, чи є на наданих на дослідження об`єктах, зокрема жіночій футболці зі слідами речовини бурого кольору, кросівках, в яких був вдягнутий ОСОБА_12 , 42-го розміру, інших речах, вилучених під час огляду місця події 27.02.2019, сліди крові, та чи належать вони потерпілій ОСОБА_15 або іншій особі. /а. м. 159 том. 1/

Відповідно до висновку експерта №081-99-2019 від 12.04.2019, що складений лікарем судово-медичним експертом-імунологом ОСОБА_44 , на футболці (об. 1-4, 6-8, 10-12), штанах (об 13-31), кросівці з правої ноги (об. 33, 34), кросівці з лівої ноги (об. 36), простирадлі (об. 37-40), наволочці (об. 41-43), марлевому тампоні зі змивом з вхідних дверей з внутрішньої сторони зі скла (об. 47), марлевому тампоні зі змивом з асфальту (об. 48), двох камінцях (об. 49, 50) та двох недопалках (об. 51, 52) (вилучені під час огляду місця події за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 6, в приміщенні, яке має вивіску «Шиномонтаж», 27.02.2019 в період часу з 16-30 год. до 19-01 год.), виявлені антигени А і В, що не виключає можливості походження цієї крові від ОСОБА_15 /а. м. 160-172 том 1/.

Експертизу проведено в порядку та на підставах, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України на момент вчинення процесуальної дії, тобто даний висновок є належним та допустимим доказом.

Відповідно до висновку експертного дослідження №011-884-2019 від 11.04.2019, складеного лікарем судово-медичним експертом вищої кваліфікаційної категорії ОСОБА_45 , смерть ОСОБА_15 , 1989 року народження, настала від проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням печінки та розвитком крововтрати. Така причина смерті підтверджується наявністю ушкоджень, що викладені в описовій частині висновку, масивним крововиливом в порожнину очеревини (загалом біля 1350 см3), малокрів`ям внутрішніх органів, шунтуванням кровоточі та фокусами нефронекрозу в нирках. /а. м. 139-143 том 1/.

Відповідно до висновку експертного дослідження №072-23-2019 від 29.03.2019, складеного лікарем судово-медичним експертом-криміналістом вищої кваліфікаційної категорії ОСОБА_46 , при лабораторному дослідженні ушкодження з передньої поверхні живота справа від трупа ОСОБА_15 встановлено, що воно за своїми морфологічними властивостями є колото-різаною раною, яка утворилася від складної дії плаского предмету, що має колюче-ріжучі властивості по типу клинка ножа, який має обух П-подібного перетину з добре вираженими ребрами та гостре лезо, будь-яких сторонніх нашарувань та включень, а також металізації сполуками заліза в ділянках досліджених ран не знайдено. /а. м. 146-149 том 1/.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 27.02.2019, що проведений слідчим СВ Подільського управління поліції Головного управління НП в м. Києві ОСОБА_47 , з 21-40 год. до 21-45 год., за участю ОСОБА_48 та ОСОБА_22 , спеціаліста ОСОБА_42 та за участю ОСОБА_49 із застосуванням цифрової відеокамери Panasonik HC V 260, а також відповідного відеозапису, за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 6, на ділянці місцевості, розташованій неподалік малої архітектурної форми з написом «Шиномонтаж», на відстані приблизно 10 метрів, виявлено предмет, схожий на кухонний ніж із чорною пластиковою ручкою, на якому поруч із рукояткою видно ледь помітні плями речовини бурого кольору. В ході огляду місяця події виявлено та вилучено вказаний предмет, схожий на ніж, поміщено до паперового конверту та опечатано із підписами понятих. Перебіг слідчої дії зафіксовано на відеозапис, складено фототаблиці /а. м. 131-132, 133, 134-137 том 1/.

Викладені в протоколі дані узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_22 , що був залучений до проведення цієї слідчої дії як понятий та в судовому засіданні зазначив, що під час здійснення пошуків за боксами було виявлено ніж.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 19.03.2019 (справи № 758/2890/19) надано слідчому слідчого відділу Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_50 дозвіл на проведення обшуку місця події земельної ділянки за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 6, поруч із місцем виявлення трупа ОСОБА_15 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме: одного предмету, схожого на кухонний ніж із чорною пластиковою ручкою, на якому виявлено ледь помітні плями речовини бурого кольору. Слідчим суддею встановлено, що такий огляд було проведено відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, враховуючи невідкладний випадок, пов`язаний із врятуванням майна. /а. м. 138 том 1/.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 06.05.2019 (справа №758/5854/19) доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз провести судову медико-криміналістичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи могли виявлені на тілі ОСОБА_15 ушкодження утворитись від наданого на експертизу ножа [ніж, виявлений 27.02.2019 під час обшуку ділянки місцевості, що розташована за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 6, неподалік малої архітектурної форми із написом «Шиномонтаж», протокол огляду місця події від 27.02.2019)] /а. м. 173 том 1/.

Висновком експерта №071-22-2019 від 28.05.2019, що складений лікарем судово-медичним експертом-криміналістом вищої кваліфікаційної категорії ОСОБА_46 , встановлено, що рана на клапті шкіри від трупа ОСОБА_15 могла бути спричинена клинком ножа, представленого на експертизу /а. м. 174-180 том 1/.

Захисник вважав недопустимими результати таких слідчих дій, як огляд трупа (27.02.2019), огляд місця події (27.02.2019), та недопустимими процесуальні рішення, а саме постанови про визнання предметів речовими доказами від 27.02.2019, 05.03.2019, 12.06.2019, посилаючись на те, що обвинуваченому не було вчасно та належно роз`яснено його права, не було забезпечено захисника, слідчі дії проведені без участі захисника.

Аналізуючи доводи захисту, суд виходить з того, що органом досудового розслідування 27.02.2019 при приїзді на місце події було проведено першочергові слідчі дії (огляди місця події) з метою виявлення ознак кримінального правопорушення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 214 КПК України.

По завершенню огляду місця події приміщення вагончика «Шиномонтаж», слідчими було проведено необхідні дії з метою визначення статусу ОСОБА_12 як підозрюваного у вчиненому кримінальному правопорушенні. Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складено старшим слідчим Подільського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_51 27.02.2019 о 21-00 год., в цей же час повідомлено про затримання орган, уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги, фактичний час затримання вказано як 18-00 год. /а. м.215-218 том 1/. Ознайомлення ОСОБА_12 із правами та обов`язками його як підозрюваного вбачається із наявності підписів ОСОБА_12 у протоколі про затримання особи від 27.02.2019. Зауважень затриманого щодо нероз`яснення йому його процесуальних прав та обов`язків протокол не містить. Про порушення своїх прав на момент затримання ОСОБА_12 не зазначав і під час допиту в судовому засіданні.

З протоколів огляду місця події (приміщення вагончика «Шиномонтаж, а також ділянки місцевості за вагончиком) вбачається, що вони проведені без участі ОСОБА_12 , слідчі дії з ОСОБА_12 до моменту забезпечення участі захисника не проводились, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування перший допит ОСОБА_12 проведено 28.02.2019 з 17-38 по 19-18 год.

Відповідно, доводи щодо недопустимості здобутих доказів у зв`язку із нероз`ясненням прав підозрюваному та несвоєчасним залучення захисника є надуманими та судом не приймаються як безпідставні.

На речі, що вилучені в ході оглядів 27.02.2019 та які відповідно до постанов слідчого від 27.02.2019, 05.03.2019, 12.06.2019 визнані речовими доказами, накладено арешт ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 05.04.2019 року /а. м. 240-243 том 1/. Відповідно слідчим суддею було перевірено законність, обґрунтованість та необхідність вилучення та накладення арешту на речі, що відповідно до ст. 98 КПК України є речовими доказами, і підстав для іншого висновку в ході судового розгляду колегією суддів не встановлено.

Відповідно до висновку експерта №012-85-884-2019 від 05.05.2019, складеного лікарем судово-медичним експертом вищої кваліфікаційної категорії ОСОБА_45 , у ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені наступні тілесні ушкодження:

А) одне колото-різане поранення грудей колото-різана рана (рана з рівними, не осадженими краями, відвісними гладкими стінками, «П»-подібним та гострокутним кінцями, глибина рани перевищує її довжину) на передній поверхні тулуба, практично по краю реберної дуги справа, на висоті 112 см. від підошов та в 5,5 см. правіше серединної лінії тіла, веретеноподібної форми рана, з рівними не осадженими краями, з крововиливом, верхнім «П»-подібним, нижнім гострокутним кінцями, які орієнтовані вертикально; з раневим каналом, що відходить від рани в направленні спереду назад, дещо зверху-вниз та зліва-направо, за його ходом ушкоджені підшкірна клітковина, хрящова частина 6-го та 7-го правих ребер, він проникає у порожнину очеревини, де за його ходом ушкоджена печінка, загальна довжина його по зонду біля 13 см.

Наявне колото-різане поранення живота має ознаки прижиттєвого, яке утворилось від складної дії плаского предмету, що має колюче-ріжучі властивості по типу клинка ножа, який має обух П-подібного перетину з добре вираженими ребрами та гостре лезо (один удар ножем), напрямок якого співпадає з напрямком раневого каналу в тілі потерпілої.

Б) перелом кісток носу це ушкодження утворилось від дії тупого предмета, у термін біля 10-14 днів до настання смерті, на що вказує його морфологія. Він має ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В) горизонтальна ділянка ушкоджень, розташована по верхньому краю лопаток, яка являє собою групу паралельних косо-вертикальних саден. Вони утворились від однократної травмуючої дії тупого предмета, який мав на своєму протязі послідовні виступаючи ребра, незадовго до настання смерті, та має ознаки легкого тілесного ушкодження.

Г) множинні подряпини на лівій щоці, на спинці носа зліва, на шиї поряд з лівим кутом нижньої щелепи. Синці на повіках правого ока з переходом на виличну ділянку, на нижній губі на червоній каймі з переходом на слизову оболонку, на правій щоці; три синці на задній поверхні лівого ліктя, синець на задній поверхні правого ліктя. Ці ушкодження утворились від дії тупого(-их) предмета(-ів), незадовго до настання смерті, та мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Синець на зовнішній поверхні правого плеча в середній третині з просвітленням по центру таке ушкодження утворилось від дії видовженого тупого предмета циліндричної форми, незадовго до настання смерті, та має ознаки легкого тілесного ушкодження.

Крововиливи в м`які покрови голови в лобній ділянці по центру, в лівій тім`яній ділянці. Ці ушкодження утворились від дії тупого(-их) предмета(-ів), приблизно за 12-24 години до настання смерті, та мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Множинні синці на передній поверхні лівого стегна в верхній третині, на передній поверхні лівого коліна, на передній поверхні правого коліна, на передній поверхні лівої та правої гомілки вони утворились від дії тупого(-их) предмета(-ів), у термін біля 5-7 діб до настання смерті, та мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_15 , 1989 року народження, настала від проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням печінки та розвитком крововтрати. Така причина смерті підтверджується наявністю ушкоджень, що викладені в описовій частині висновку, масивним крововиливом в порожнину очеревини (загалом біля 1350 м3), малокрів`ям внутрішніх органів, шунтуванням кровоточу та фокусами нефронекрозу в нирках. Між наявним коло-різаним пораненням живота з ушкодженням печінки з розвитком крововтрати, та настанням смерті мається прямий причинно-наслідковий зв`язок. Воно має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

Виходячи із характеру колото-різаного поранення живота, зовнішнього вигляду та об`єму крововиливів в м`які тканини та порожнину очеревини (крайове накладення тонкого шару фібрину без видимої клітинної реакції у згортку крові за даними судово-гістологічного дослідження), наявність початковою лейкоцитарної реакції в зоні поранення (в м`яких тканинах та у печінці за даними судово-гістологічного дослідження), - після спричинення колото-різаного поранення і до настання смерті пройшов проміжок часу від 1-ї і до 3 годин. У період зазначеного часу, після нанесення колото-різаного поранення, потерпіла могла «вільно пересуватись, не відчуваючи погіршення стану».

Ступінь вираженості трупних явищ на момент огляду трупа на місці події 27.02.2019 року (На дотик труп зберігає тепло у пахвинних ділянках та на спині. Трупне заклякання визначається та добре виражене на спині у жувальних м`язах, м`язах шиї, помірно виражене в м`язах передпліч, в решті м`язів не визначається. Трупні прями невеликі, блідо-фіолетові. У вигляді острівців вбачаються на бічних поверхнях тулуба. При натисканні на них о 17:30 год. зникають та відновлюються через 15-20 секунд), із урахуванням причини смерті (колото-різане поранення живота з ушкодженням печінки та розвитком крововтрати) може відповідати давності настання смерті близько 3-4 годин до вказаного часу.

Наявне колото-різане поранення живота було спричинено з силою, достатньою для його утворення.

Зазвичай, колото-різане поранення супроводжується зовнішньою кровотечею.

При судово-токсикологічному дослідженні в крові від трупа ОСОБА_15 , 1989 року народження, знайдено етиловий спирт у концентрації 1,77 проміле. Така концентрація етилового спирту в крові за життя звичайно відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння.

Кров трупа ОСОБА_15 , 1989 року народження, відносить до групи АВ (IV). /а. м. 155-157 том 1/.

Вказаний висновок експерта отримано в установленому процесуальним законом порядку, на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 11.03.2019 (справа №758/3084/19), із врахуванням виправлень, внесених ухвалою слідчого судді від 02.04.2019. /а. м. 152-153, 154 том 1/.

Захисник оспорював можливість використання даного доказу як допустимого з урахуванням того, що його не було відкрито в порядку ст. 290 КПК України, що виключає можливість його використання як доказу, оскільки на ознайомлення стороні захисту надавався інший висновок експерта щодо встановлення причин смерті, за № 012-85-885-2019, що підтверджується протоколами про надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

З метою з`ясування вказаних обставин судом за клопотанням прокурора допитано як свідка ОСОБА_52 , яка показала, що вона була слідчим у кримінальному провадженні №0000703. Після завершення досудового розслідування нею особисто складався протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування. З метою детального, повного ознайомлення та усунення будь-яких неточностей у протоколі вона зазначала назву кожного документа та вказувала сторінки, на яких розташовані документи, які згодом надала стороні захисту для ознайомлення, після чого підозрюваний, захисник проставляли підписи навпроти кожного документа або під кожною сторінкою. Зазначила, що в даному кримінальному провадженні призначалася лише одна судово-медична експертиза щодо встановлення причини смерті, складалось одне клопотання про призначення експертизи щодо встановлення даної причини смерті, отримувалась лише одна відповідна ухвала, яка в подальшому була направлена до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи для отримання відповіді на запитання. Наголосила, що жодних інших висновків щодо встановлення причин смерті чи клопотань у матеріалах кримінального провадження немає. Щодо невірно зазначеної цифри ОСОБА_53 припускає, що у зв`язку з великим об`ємом матеріалів кримінального провадження нею була допущена технічна помилка, описка в одній цифрі. Зазначила, що сторона захисту ознайомлювалася з матеріалами кримінального провадження в присутності слідчого, та захисник теж відразу не помітив технічну помилку. Вказала, що матеріали кримінального провадження були лише у двох томах та жодних інших матеріалів не існує. ОСОБА_53 підтвердила, що саме з висновком експерта № 012-85-884-2019 була ознайомлена сторона захисту.

Отже, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо недопустимості висновку експерта № 012-85-884-2019 як доказу, оскільки відмінність у номеру вказаного висновку експерта, зазначеному у протоколі про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування (в одній цифрі), поза розумним сумнівом є опискою.

За клопотанням сторони захисту в судовому засідання для роз`яснення висновку експерта № 012-85-884-2019 було допитано судового експерта ОСОБА_54 .

На питання захисту експерт пояснив, чому у висновку судово-медичного дослідження №012-85-884-2019 зазначено, що у ОСОБА_15 виявлено одне колото-різане поранення грудей, а пізніше вже йдеться про проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням печінки, від якого і настала смерть потерпілої, зазначивши, що насправді у ОСОБА_15 було виявлено одне колото-різане поранення, анатомічно воно було в грудній клітині, проте оскільки рана була нанесена спереду назад, дещо зверху вниз та зліва направо, фактично утворилось поранення живота, тобто поранення нанесено з ділянки грудей в ділянку живота, відповідно це і малось на увазі у висновку.

Щодо механізму спричинення тілесного ушкодження пояснив, що якщо людина впаде на ніж, поранення не буде, може бути максимум подряпина. Для того, щоб утворилось поранення, ніж має бути зафіксований (якщо хтось тримає ніж в руці і на нього падає інша людина під своєю вагою). Зазначив, що колото-різане поранення ОСОБА_15 міг нанести як правша, так і лівша.

Також експерт підтвердив, що після нанесення поранення потерпіла протягом часу від 1 до 3 годин могла вільно пересуватись, не відчуваючи погіршення стану, та не надати оцінку своїм відчуттям. Також зазначив, що будь-яка рана кровоточить, тому зовнішня крововтрата в будь-якому випадку була, проте могла бути незначною. На світлому одязі це було б видно. Також підтвердив, що смерть ОСОБА_15 настала за 3-4 години до моменту огляду місця події, тому нанесення поранення з 09-00 до 09-50 год. це проміжок часу в межах допустимого.

В ході досудового розслідування 28.02.2019 з 20-12 год. до 20-38 год. старшим слідчим СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_51 за участі підозрюваного ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_11 проведено слідчий експеримент.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту та відповідного відеозапису, під час слідчого експерименту ОСОБА_12 вказав, що разом із ОСОБА_55 та донькою ОСОБА_17 проживав у вагончику з вивіскою «Шиномонтаж» за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 6, що є територією парковки. 26.02.2019 ОСОБА_12 перебував у вагончику разом із ОСОБА_56 та донькою, у вечірній час близько 20-00 год., та разом із ОСОБА_57 вживав спиртні напої, під час чого виникла сварка. ОСОБА_12 показав, що сидів за столом у кріслі та хотів вдарити Дашу долонею по обличчю, при цьому замахнувся, далі потерпіла руками штовхнула в груди ОСОБА_12 . Далі потерпіла, перебуваючи в положенні стоячи, між шафою та сейфом, впритул лівим боком до столику, схопила лівою рукою ніж, в цей момент ОСОБА_12 лівою рукою вихопив ножа з руки потерпілої та, стоячи перед нею, обличчям до обличчя, на відстані близько 40 см., наніс удар ножем.

Далі ОСОБА_12 зауважив, що слідів крові не було, потерпіла не відчувала себе погано, не скаржилась. ОСОБА_12 поклав ніж на сейф. Далі вони обидва заспокоїлись та продовжили вживати спиртне до 12 години ночі.

Також ОСОБА_12 додав, що ОСОБА_58 вночі виходила в оголеному стані до передбанника справити нужду, де залишилась лежати на підлозі, забруднившись. Намагався її помити.

У ранковий час 27.02.2019 у зв`язку із тим, що потерпіла відчувала себе погано, не могла встати, так як, як вважав ОСОБА_12 , перебувала в стані сп`яніння, зателефонував батькові потерпілої, щоб той забрав доньку ОСОБА_17 , після чого приблизно о 12-00 год. відвів останню до станції метро Т. Шевченка.

Повернувшись до вагончика, виявив потерпілу в дуже поганому стані, через деякий час вона померла.

Далі ОСОБА_12 показав, що ніж взяв з сейфу та, обійшовши вагончик, викинув за паркан. Покликав чоловіка з парковки, щоб допоміг викликати поліцію та швидку. /а. м. 219-223, 224 том 1/.

Посилання захисника щодо неможливості використання як доказу даних слідчого експерименту в частині зазначеного ОСОБА_12 механізму нанесення тілесного ушкодження потерпілій колегія суддів вважає необґрунтованими. Так, сторона захисту зазначає, що відповідну версію ОСОБА_12 було навіяно слідчим, коли останній був ще в шоковому стані та стані алкогольного сп`яніння, та насправді не пам`ятав, яким чином все відбувалось.

Поряд із тим, слідчий експеримент було проведено наступного дня після самої події, у вечірній час доби, 28.02.2019 з 20-12 год. до 20-38 год. Слідча дія проведена за участю захисника ОСОБА_12 . З дослідженого в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту вбачається, що пояснення ОСОБА_12 є добровільними, логічними, в цілому послідовними, надає він пояснення без примусу та вмовлянь, тиску на нього не здійснюється.

За таких обставин колегія суддів надходить до висновку, що протокол слідчого експерименту є належним та допустимим доказом, та відхиляє доводи захисту щодо неможливості обґрунтування вироку суду даними слідчого експерименту.

Дані, наведені в протоколі слідчого експерименту, узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_30 в частині показань, які під час допиту надала малолітня потерпіла ОСОБА_35 : що ОСОБА_12 вдарив ОСОБА_15 ножем у живіт., що є показаннями з чужих слів, які у відповідності до ч. 2 ст. 97 КПК України визнані судом допустимим доказом.

В провадженні на виконання ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 11.03.2019 (справа №758/3004/19), проведено судову комплексну амбулаторну психолого-психіатричну експертизу щодо ОСОБА_12 /а. м. 225 том 1/.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №192 від 02.04.2019, ОСОБА_12 у період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він на даний час підозрюється, страждав на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (та страждає на даний час). Ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки він не виявляв (та на даний час не виявляє). За своїм психічним станом на той період підекспертний усвідомлював свої дії та керував ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. Потребує протиалкогольного лікування.

Крім того, до психологічних особливостей ОСОБА_12 відносяться, зокрема, достатня емоційна врівноваженість та стабільність у нормальному фізіологічному стані поряд з підвищеною дратівливістю, з проявами фізичної агресії у конфліктних ситуаціях в періоди знаходження в алкогольному сп`янінні. У ОСОБА_12 не виявляється індивідуально-психологічних особливостей, які виражені значно та суттєво вплинули на його поведінку під час правопорушення. /а. м. 226-228 том 1/.

Відповідно до даних, викладених в описовій частині висновку, при бесіді з експертом під час проведення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_12 «виправдовує себе тим, що потерпіла перша схопила ніж, який він відібрав у неї та вирішив її «припугнуть», думав, що вдарив її в ребро, зробив це один раз. Після того вони помирилися, на стан свого здоров`я вона не скаржилась, від виклику швидкої допомоги відмовилась».

Протоколом огляду запису з камер відеоспостереження, що розташовані на фасаді приміщення шиномонтажу за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 6, що проведений старшим слідчим СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_51 28.03.2019 з 10-00 год. до 15-00 год., встановлено та зафіксовано хронологію дій та пересувань ОСОБА_15 та ОСОБА_12 з 25.02.2019 по 27.02.2019. /а. м. 181, 197-202 том 1/

Наведеними доказами, щодо яких не знайдено підстав для визнання їх недопустимими, у їх сукупності беззаперечно встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діянням обвинуваченого ОСОБА_12 та смертю потерпілої ОСОБА_15 .

При цьому в ході судового розгляду точний час події встановити не вдалось, відповідний час, з 09-00 год. до 09-50 год. встановлено з урахуванням досліджених доказів, визначених експертизою часу настання смерті за 3-4 години до огляду (який відбувся о 17-30), та часу від нанесення поранення до настання смерті (1-3 години), з урахуванням роз`яснень, наданих експертом в судовому засіданні, що нанесення тілесного ушкодження в зазначений інтервал часу ймовірне.

Позиція сторони захисту щодо необхідності кваліфікації дій ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство через необережність, в повній мірі спростована вищезазначеними встановленими обставинами справи в їх сукупності, зокрема і показаннями самого ОСОБА_12 в судовому засіданні, у сукупності із показаннями ОСОБА_30 зі слів малолітньої ОСОБА_35 , протоколом проведення слідчого експерименту від 28.02.2019.

Так, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_59 показав, що внаслідок падіння таке поранення у ОСОБА_15 могло виникнути лише за умови, що ніж знаходився у зафіксованому положенні. В той же час обвинувачений ОСОБА_12 , надаючи показання суду, зазначив: «я цей ніж, щоб вона не порізалась сама чи мене не порізала, почав вихватувать, ми впали з нею, потім почали вставати та знову впали. Потім я вже витягнув ніж із її руки» (судове засідання 15.05.2020, аудіозапис 0128), тобто навіть за показаннями ОСОБА_12 , на момент падінь під час боротьби ніж був у ОСОБА_15 , та не був чітко зафіксований в руці ОСОБА_12 під час падіння на нього потерпілої.

Отже, дослідженими доказами у сукупності безсумнівно доведено, що тілесне ушкодження, внаслідок якого померла ОСОБА_15 , було спричинене ОСОБА_12 саме шляхом нанесення удару ножем.

При кваліфікації дій ОСОБА_12 суд враховує позицію, вкладену в пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», відповідно якої для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК України), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю. Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, передбачає обов`язкову складову суб`єктивної сторони складу злочину - наявність прямого умислу, спрямованого саме на протиправне позбавлення життя іншої людини. У свою чергу, суб`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, характеризується подвійною формою вини - умислом (прямим або непрямим) щодо тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю або злочинною недбалістю) щодо смерті. При відмежуванні вказаних складів злочинів суди повинні враховувати сукупність всіх обставин вчиненого злочину, зокрема, спосіб спричинення смерті, знаряддя вчинення злочину, механізм спричинення ушкоджень, що потягли смерть, посткримінальну поведінку винної особи тощо. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

З показань потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , що в цій частині узгоджуються із показаннями обвинуваченого, встановлено, що ОСОБА_12 та ОСОБА_15 зловживали спиртними напоями, у їх відносинах мали місце непоодинокі сварки та, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вони проявляли обопільну агресію.

Таким чином, перебування обвинуваченого та потерпілої 27.02.2019 в стані алкогольного сп`яніння та виникнення між ними сварки було їх звичайним перебігом життя, а не виключною подією.

Перебування ОСОБА_15 на момент смерті в стані алкогольного сп`яніння підтверджується також висновком експертного дослідження №051-390-2019, що складений 06.03.2019 зав. судово-медичного лабораторного відділу, лікарем судово-медичним експертом-токсикологом вищої кваліфікаційної категорії ОСОБА_60 , відповідно до якого в результаті судово-токсикологічного дослідження крові та сечі від трупа ОСОБА_15 знайдено етиловий спирт в концентрації: в крові 1,77 проміле, в сечі 2, 35 проміле. /а. м. 150 том 1/.

Суд враховує, що ОСОБА_15 було спричинено тільки одне ножове порання, та згідно даних експертного дослідження, які в цій частині в цілому узгоджуються із показаннями обвинуваченого, після спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_15 протягом деякого часу, від 1 до 3 годин, могла розмовляти, рухатись, не відчуваючи погіршення стану (з показань експерта відчути пораннення, але не надати усвідомлену оцінку своїм відчуттям). В цей час ОСОБА_12 перебував у безпосередній близькості з потерпілою, що підтверджується як його показаннями, так і у їх сукупності показаннями свідка ОСОБА_21 , протоколом огляду відеозапису від 28.03.2019 (слідчим оглянуто запис з камер відеоспостереження), не вживав заходів щодо доведення вбивства до кінця, хоча мав таку можливість.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає недоведеним в ході судового розгляду наявність у ОСОБА_12 умислу на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_15 , тоді як згідно досліджених доказів його вина щодо смерті останньої полягає у злочинній недбалості.

Як викладено вище, суд дійшов переконання, що удар ножем ОСОБА_12 здійснено умисно та усвідомлено. Аналізуючи наявність умислу на нанесення тілесних ушкоджень, що заперечується стороною захисту, колегія суддів вважає, що з урахуванням знаряддя злочину (ніж), локалізації даного тілесного ушкодження (права частина живота, ближче до грудної клітини), його характеру (тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпечності для життя), при нанесенні потерпілій удару ножем ОСОБА_12 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав суспільно небезпечні їх наслідки у виді заподіяння тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, і хоча і не бажав, але свідомо припускав їх настання (твердження про неусвідомлення можливих наслідків нанесення удару ножем в ділянку живота (грудей) людини є абсурдним).

Також видаються сумнівними показання ОСОБА_12 щодо того, що він не бачив нанесеного поранення. Так, відповідно до його показань, на час бійки потерпіла ОСОБА_15 була вдягнена в світлу футболку. Як зазначено у висновку експерта №012-85-884-2019, зазвичай, колото-різане поранення супроводжується зовнішньою кровотечею. Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_59 зазначив, що будь-яка рана кровоточить та, з огляду на обсяг крововтрати, це було б видно на світлому одязі. Крім того, як вбачається із досліджених в судовому засіданні протоколу огляду від 28.02.2019 року, та безпосередньо відеозапису, відповідно до яких мобільний телефон NOMI, що був вилучений за адресою: АДРЕСА_2 , містить відео файл, створений 27.02.2019 о 09:55 на якому чоловік, використовуючи нецензурну лайку, знімає тіло жінки, яка явних ознак життя не подає, ОСОБА_12 оглядав тіло потерпілої. /а. м. 203-204, 205-212, 213/. При цьому в судовому засіданні обвинувачений неодноразово стверджував, що не бачив рани, оскільки ОСОБА_15 весь час лежала на правому боці. Поряд із тим, з його ж показань вбачається, що вона неодноразово вставала (зокрема, коли поверталась із передбанника, вставала випити тощо), а з дослідженого відеозапису вбачається, що потерпіла лежить на лівому боці.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

На підставі викладеного колегія суддів надходить до висновку, що поєднання обставин, обстановки та умов, мети та мотивів, за яких було вчинено злочин, виключає кваліфікацію дій ОСОБА_12 як умисного вбивства за ч. 1 ст. 115 КК України у зв`язку із недоведенням умислу останнього на заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_15 .

Дії ОСОБА_12 за встановлених судом обставин суд кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, та з урахуванням наведених допустимих, об`єктивних та достатніх доказів у справі вважає винуватість обвинуваченого у вчиненні зазначеного злочину повністю доведеною.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину (згідно ст. 12 КК України тяжкий злочин), конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_12 офіційно не одружений, має середню освіту, на момент затримання офіційно не працював, проте працював неофіційно на Шиномонтажі (м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 6), раніше не судимий, на обліку психіатра та нарколога не перебуває, має зареєстроване місце проживання, за яким надано формально нейтральну характеристику, проте за зареєстрованим місцем проживання фактично не проживає протягом тривалого часу, на момент затримання проживав за місцем роботи, в приміщенні Шиномонтажу. Офіційні дані щодо осіб, які перебувають на утриманні ОСОБА_12 , відсутні (так, відповідно до матеріалів справи, в свідоцтві про народження ОСОБА_61 батьком дитини вказано « ОСОБА_62 », при цьому відомості про батька в свідоцтві зазначено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України).

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_12 , є скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння,.

З огляду на визначену судом кваліфікацію дій ОСОБА_12 та надані ним в судовому засіданні показання щодо ненавмисного спричинення ОСОБА_15 тілесного ушкодження, судом не встановлено обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, оскільки вину у визнаному судом доведеним обвинуваченні він не визнав, а посилання обвинуваченого на те, що він жалкує про скоєне, за обставин невизнання вини не можна вважати щирим каяттям.

З урахуванням особи обвинуваченого, дані про яку зазначено вище, конкретних обставин вчинення злочину, наявності обставин, що обтяжують покарання та відсутності обставин, що його пом`якшують, відношення винного до вчиненого, колегія суддів вважає, що покаранням, достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_12 та попередження вчинення ним нових злочинів, справедливим та співмірним із тяжкістю вчиненого злочину та особою винного, буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України 8 років позбавлення волі.

Цивільний позов у справі не заявлено, питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а розподіл процесуальних витрат здійснити відповідно до ст. 124 КПК України.

На стадії досудового розслідування та судового розгляду до ОСОБА_12 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З урахуванням призначення обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі, суд не вбачає підстав для зміни застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу на період до набрання вироком суду законної сили. Строк відбуття ОСОБА_12 покарання слід обраховувати з дня його фактичного затримання, зарахувавши в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_12 залишити без змін тримання під вартою.

Строк відбування ОСОБА_12 покарання рахувати з моменту фактичного затримання 27.02.2019, зарахувавши до строку відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази по справі:

- 1 (одне) простирадло зі слідами речовини бурого кольору, 1 (одні) спортивні штани зі слідами речовини бурого кольору, 1 (одну) наволочку зі слідами речовини бурого кольору, 1 (одну) футболку зі слідами речовини бурого кольору, 2 (два) клубки волосся, 2 (два) недопалки зі слідами речовини бурого кольору, 26 (двадцять шість) недопалків зі слідами речовини бурого кольору, 2 (два) зрізи нігтьових платин з правої та лівої руки трупа ОСОБА_15 , 1 (одні) джинси чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, 1 (один) ніж, який належить обвинуваченому ОСОБА_12 , 1 (один) кухонний ніж із чорною пластиковою ручкою знищити;

- 2 (два) змиви з правої та лівої руки трупа ОСОБА_15 , 2 (два) змиви речовини бурого кольору з поверхні асфальту, 1 (один) змив речовини бурого кольору із слідами речовини бурого кольору, 1 (один) носій-зберігач інформації, який належить свідку ОСОБА_20 , 1 (один) мобільний телефон марки «Номі» зберігати в матеріалах справи;

- 1 (один) мобільний телефон марки «Самсунг», який належав померлій ОСОБА_15 повернути потерпілому ОСОБА_13 ;

Процесуальні витрати на залучення експертів на стадії досудового розслідування стягнути з обвинуваченого, а саме:

- витрати на проведення судово-медичної експертизи за № 012-85-884-2019 від 05.05.2019 року 8638 грн. 00 коп.;

- витрати на проведення судової медико-криміналістичної експертизи № 071-22-2019 від 28.05.2019 2 754 грн. 20 коп.,

- витрати на проведення судово-медичної експертизи № 081-99-2019 від 12.04.2019 року 54 288 грн. 00 коп.

Цивільні позови у провадженні не заявлені.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення через Печерський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити учасникам кримінального провадження після його оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3