УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю адвоката ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
слідчого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 24.04.2020 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 від 17.07.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, в кримінальному провадженні № 000002 від 11.02.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2020 року до Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 24.04.2020 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 від 17.07.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, в кримінальному провадженні № 000002 від 11.02.2020 року. У скарзі адвокат просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 24.04.2020 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 від 17.07.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, в кримінальному провадженні № 000002 від 11.02.2020 року та зобов`язати слідчого та (або) прокурора вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей по кримінальному провадженню № 000002 від 11.02.2020 року про підозру від 24 квітня 2020 року та про підозру від 17 липня 2020 року ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, оскільки повідомлення про підозру від 24.04.2020 р. та повідомлення про зміну підозри від 17.07.2020 p., які вручені ОСОБА_4 є незаконними та необґрунтованими, так як прийняті (оголошені) безпідставно, необґрунтовано та з грубим порушенням вимог КПК України.

Скарга мотивована тим, що СУ ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 000002 від 11.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 скаргу підтримав повністю, посилаючись на викладені в ній факти та обставини, просив її задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку захисника, просив скасувати повідомлення йому про підозри від 24 квітня 2020 року та від 17 липня 2020 року.
Прокурор та слідчий у судовому засіданні заперечували щодо задоволення скарги.
Вислухавши позицію сторін, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 000002 від 11.02.2020 року, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Під час розгляду скарги слідчим судом встановлено, що слідчим в ОВС СВ УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_7 24.04.2020 року було повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, у кримінальному провадженні №000002.
Слідчим ОСОБА_7 17.07.2020 року прийнято рішення про повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, у цьому ж кримінальному провадженні.
Відповідно до витягу з ЄРДР, кримінальне провадження №0000002 зареєстроване 11.01.2020 року, стосовно того, що посадові особи Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради, за попередньою змовою та за пособництва службових осіб ряду суб`єктів господарювання, здійснили зловживання владою та службовим становищем, що призвело до втрати бюджетних коштів, призначених на утримання дорожнього покриття, шляхом створення тіньових схем по завищенню вартості сировини та повідомлено про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України та за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. «Офіційне тлумачення положення частини третьої статті 62, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, див. в Рішенні Конституційного Суду № 12-рп/2011 від 20.10.2011р.» У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.
Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 4 ст. 278 КПК України) - це стосується і зміни повідомлення про підозри (ч. 1 ст. 279 КПК України).
Згідно ст. 110 КПК України, зазначено, що процесуальним рішенням є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, які приймаються в формі постанови з наявністю чіткого переліку вимог. Окремо також в згаданій статті зазначено, що обвинувальний акт також є процесуальним рішенням. Порівнявши ст. ст. 110, 277 КПК України, які ставляться законодавцем до процесуального рішення у формі постанови та до повідомлення про підозру у зв`язку із чим повідомлення про підозру є процесуальною дією, а не процесуальним рішенням.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Виходячи із зазначеного вище, слідчий, прокурор зобов`язані здійснювати повідомлення про підозру належним чином в порядку ст. 278 КПК України.
Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.
Положення ч. 2 ст. 8 КПК зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що стала частиною національного законодавства.
Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.
Ст. 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання такою, що не набула статусу підозрюваного є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру.
Відповідно до статті 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Так, відповідно до ст. 277 КПК України, повідомлення має містити: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Статтею 278 КПК України визначено порядок здійснення повідомлення про підозру та обов`язок роз`яснення прав підозрюваного, а саме: письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень; письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.
Відповідно ч. 2 ст. 364 КК України, зловживання владою або службовим становищем, це умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало тяжких наслідків охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 КК України, кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.
Слідчим суддею при аналізі повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 24.04.2020 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 від 17.07.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України встановлено, що підозра не змінилась щодо встановлення нових фактів чи фактичних даних, які доводять вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, окрім, проведеної судово-економічної експертизи, а також слідчим деталізовано договір № 321 від 09.09.2019, який на думку слідства, є способом вчинення кримінального правопорушення.
Слідчим порушено вимоги ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.
Так, у кримінальному провадженні № 000002 від 11.02.2020 року слідчим було прийнято рішення про призначення судово-товарознавчої експертизи від 03.04.2020, яку скеровано для виконання експертам Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ. На вирішення експертам, слідчим, поставлено одне питання: «Яка ринкова вартість товару - «Сіль - крупністю №3 з протизлежувальною добавкою до 150г/т. Відповідно до ДСТУ 4246:2003 з масовою часткою хлористого натрію не менше ніж 97,7%» станом на 09.09.2019 - дату укладення договору № 321, з урахуванням якісних показників товару?». В подальшому висновок експерта № 35/7, став підставою для нарахування суми коштів, яка на думку слідства, є матеріальної шкодою завданою, незаконними діями ОСОБА_4 , місцевому бюджету в особі Вінницької міської ради.
Однак, слідчий при винесенні постанови про призначення судово-товарознавчої експертизи не врахував всіх важливих фактичних даних, необхідних для встановлення достовірної вартості солі. Зокрема, слідчим, при винесенні постанови про призначення судово-товарознавчої експертизи від 04.03.2020, було поставлено лише одне питання, при цьому слідчим не враховано, що ОСОБА_8 проводився розрахунок до 15.07.2019, а договір укладено 09.09.2019, що в період двох місяців ринок цін на товари може змінюватись.
Відповідно до п. 3.6 Договору № 321 сторонами визначено, що ціна враховує вартість доставки товару на територію (склад) замовника, а також інші витрати постачальника (страхування, зберігання, сплати митних тарифів, податків, зборів, витрати на доставку, завантаження та розвантаження на склад замовника, тощо), які можуть бути понесені постачальником у зв`язку з виконанням ним договірних зобов`язань.
Однак, слідчий дослідивши і проаналізувавши Договір №321, не врахував, що у вартість солі, включаються інші витрати (доставка залізничним або/та дорожнім транспортом, завантаження та розвантаження товару на залізничний або/та дорожній транспорт, також в залежності від обставин поставки товару, необхідно враховувати витрати на страхування товару, його зберігання, а також сплату митних тарифів, податків, зборів та інших платежів), які покладені на постачальника, експерту не вказано жодного питання, окрім податку на додану вартість, що вказує на однобічність при проведенні досудового розслідування та винесенні постанови про призначення експертизи. Окрім того, експерт, при визначенні вартості солі, керувався договорами, які надано органом досудового розслідування, однак власний моніторинг цін не проводив.
Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про судову експертизу», експерт зобов`язаний провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок.
Висновок експертизи №35/7 має ряд суттєвих недоліків, які вказують про недопустимість даного документу, як доказу.

Вища економічна освіта експерта-товарознавця ОСОБА_11 , який проводив товарознавче дослідження, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 10 Закону України «Про судову експертизу», де зазначено, що судовий експерт повинен мати відповідну освіту. Таким чином, дану судову експертизу, яка є товарознавчою проводив експерт, який не мав спеціальної освіти в галузі товарознавства, а є за освітою економістом, що є порушенням ч. 2 ст. 10 Закону України «Про судову експертизу».

У вступній частині Висновку експерта, відповідно до змісту п. 4.14 Інструкції 53/5, повинні бути зазначені нормативні акти, методики, рекомендована науково-технічна та довідкова література та інші інформаційні джерела, які використовувались експертом гіри вирішенні поставлених питань за правилами бібліографічного опису. Серед всіх перелічених джерел інформації, які, нібито, були використані при проведенні експертизи, реально тільки чотири стосуються предмета даної товарознавчої експертизи, а інші, як, наприклад, Цивільний та Господарський кодекс України, що зазначені у тексті Висновку експерта, ніяким чином не можуть бути використані для вирішення поставлених питань. Також, враховуючи зміст запитання про визначення вартості в минулому часі, експертом не використані Методичні рекомендації щодо ретроспективної оцінки. Це свідчить, що експерт не володіє у повній мірі змістом та межами застосування методик та методичних рекомендацій з галузі судової товарознавчої експертизи.

Як зазначено у фабулі постанови, витяг з якої викладений у вступній частині Висновку експерта, предметом розгляду кримінального провадження є завищена вартість Солі - крупністю №3 з протизлежувальною добавкою до 150г/т. Відповідно до ДСТУ 4246:2003 з масовою часткою хлористого натрію не менше ніж 97,7%, у Договорі N9321 від 09.09.2019 укладеного Департаментом комунального господарства Вінницької міської ради «Замовник» ізТОВ «МЕГАУКРБУД».

Для приведення цін на 09.09.2019р. експерт використовує порівняння з офіційним курсом долара США, хоча, як вказано в вступній частині висновку виробник товару - Солі - крупністю №3 з протизлежувальною добавкою до 150г/т. Відповідно до ДСТУ 4246:2003 з масовою часткою хлористого натрію не менше ніж 97,7% є ДП «Артемсіль», вітчизняне підприємство, товар (сировина) не імпортується.

Згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви по справі, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого). Для повідомлення особі про підозру потрібна система неспростовних доказів, які вказують на наявність в діях конкретного складу злочину. Помилкове повідомлення особі про підозру є одним з найбільш небажаних актів. Воно спричиняє невиправну шкоду правосуддю та людині, бо ніщо, мабуть, не викликає більшої образи і більш болісної душевної травми, ніж безпідставне звинувачення у злочині. Правоохоронні органи зобов`язані компенсувати моральну шкоду людині, що була завдана безпідставним притягненням її до відповідальності.
З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A). Однак вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі "Чеботарі проти Молдови", № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)".
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Слідчим суддею встановлено, що орган досудового розслідування під час повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 24.04.2020 року та про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 від 17.07.2020 року чітко не вказав про беззаперечність фактів, викладених у тексті підозри та не посилався на зібрані у зв`язку із цим доказами під час проведення процесуальних дій до пред`явлення підозри.
Так, станом на момент проведення ОСОБА_8 розрахунку вартості солі, нормативно-правових актів, які б чітко регламентували проведення процедури розрахунку очікуваної вартості товару чи послуги не було, у тому числі Закон України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 № 922-VIII не регулює такі розрахунки, тому бюджетні організації, які здійснювали закупівлю товарів та послуг за бюджетні кошти керувались загальноприйнятими правилами, що не суперечили Закону № 922-VIII. Слідчим, у повідомленні про підозру від 24.04.2020 та зміну підозри від 17.07.2020 ОСОБА_4 , не встановлено фактичних даних, які б вказували, що підозрюваним здійснювались незаконні дії, а саме: зловживання службовим становищем, всупереч інтересам служби, тобто в порушення норм законодавства України, під час проведення розрахунку ціни на сіль, так як, даний розрахунок, будь-яким нормативно-правовим актом не регламентувався, відповідно останнім не було порушено норми законів.
Згідно повідомлень про підозру і про зміну підозри ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 КК України, кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.
Серед підозрюваних слідством визначено лише роль ОСОБА_10 - пособник. При цьому ролі у співучасті ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не визначені. Наведене свідчить про те, що слідство не визначило та не знайшло доказів наявності попередньої змови, як такої.
Також, Управління СБ України розцінює електронне листування між службовими особами ВМР та службовими особами ТОВ «Мегаукрбуд» як попередню змову групи осіб.
В повідомленні про підозру від 24.04.2020 та у зміненій підозрі ОСОБА_4 від 17.07.2020 слідчим зазначено, що між вказаними службовими особами ВМР та службовими особами ТОВ «Мегаукрбуд» проводилось електронне листування, щодо підготовки тендерної документації для проведення тендеру по закупівлі солі.
Однак, відповідно до п. 2.7 Положення про тендерний комітет, затверджене наказом Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради від 01.08.2016, комітет відповідає за організацію та проведення процедури закупівель. У процесі роботи він забезпечує реалізацію таких функцій: надання роз`яснень особам, що виявили намір взяти участь у процедурі закупівель, щодо змісту тендерної документації у разі отримання відповідних запитів. З метою дотримання принципів здійснення закупівель, встановлених статтею 3 Закону України Про публічні закупівлі, зокрема максимальної економії та ефективності, та мети Закону № 922- VIII, замовники можуть попередньо здійснювати маркетингові дослідження, вивчення ситуації на ринку, моніторинг комерційних пропозицій потенційних постачальників, надавачів послуг, виконавців робіт як з відкритих джерел, так і безпосередньо консультуючись з ними, досліджувати інформацію щодо цінового діапазону із застосуванням аналітичного модуля bi.prozorro.org, отримувати дані від органів влади, підприємств, установ, організацій згідно їх функцій, а також з інших джерел інформації, яка може бути використана для формування очікуваної вартості предмета закупівель.
Положення кримінально-процесуального законодавства не містять визначення змісту поняття «підозра», проте системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи (п.14 ч.1 ст.3 КПК України). Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.5 ст.9 КПК України).
Так згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п.13 ч.1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод за тлумаченням ЄСПЛ вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27.02.1980р., скарга №6903/75). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15.07.1982р, скарга №8130/78) ЄСПЛ констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення». Розвиваючи зазначену концепцію ЄСПЛ у справі «Фоті та інші проти Італії» (рішення від 10.12.1982р.) навів ширше витлумачення цього визначення, включивши до нього також «інші підстави, що підтверджують це звинувачення, і які можуть спричинити серйозні наслідки, що можуть ускладнити становище підозрюваного». Комісія та Суд визнали, що такими підставами, які можуть спричинити серйозні наслідки, можуть бути видача ордеру на арешт, обшук приміщення чи особистий обшук.
З огляду на вищезазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе скоєння особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.
Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 24.04.2020 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 від 17.07.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, в кримінальному провадженні № 000002 від 11.02.2020 року слід скасувати.
Відповідно до Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України від
06.04.2016 № 139, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 травня 2016 р. за № 680/28810, даний Реєстр утворений та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України з метою забезпечення, у тому числі, реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження.
Згідно з п.3.1 Положення, унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме про дату складання повідомлення про підозру, дату і час вручення повідомлення про підозру, зміну раніше повідомленої підозри невідкладно.
Таким чином, відомості по кримінальному провадженню № 000002 від 11.02.2020 року про підозру від 24 квітня 2020 року та про підозру від 17 липня 2020 року ОСОБА_4 підлягають невідкладному виключенню з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.277-278, 303, 309, 369, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Скаргу захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити.
Повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 24.04.2020 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 від 17.07.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, в кримінальному провадженні № 000002 від 11.02.2020 року - скасувати.
Зобов`язати слідчого та (або) прокурора вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей по кримінальному провадженню № 000002 від 11.02.2020 року про підозру від 24 квітня 2020 року та про підозру від 17 липня 2020 року ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя