Справа № 569/6125/19
УХВАЛА

25 вересня 2020 рокум. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,
представника відділу пробації ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне подання старшого інспектора Рівненського міськрайонного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Рівненській області ОСОБА_4 про вирішення питання приведення у відповідність до вимог Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 03 червня 2020 року відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309 КК України,
встановив:
До Рівненського міського суду надійшло подання старшого інспектора Рівненського міськрайонного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Рівненській області ОСОБА_4 про вирішення питання приведення вироку Рівненської області від 03 червня 2020 року відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309 КК України у відповідність до вимог Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».
В судовому засіданні представник Рівненського міськрайонного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Рівненській області ОСОБА_4 подання підтримала.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила у задоволенні подання відмовити.
Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду подання був повідомлений належним чином.
Суд розглядає подання на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши представника Рівненського міськрайонного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Рівненській області, думку прокурора, дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.
Вищевказаним законом внесені зміни до ст. 309 КК України, внаслідок яких санкцією ч. 2 ст. 309 КК України передбачене також покарання у виді штрафу або позбавлення волі.
У поданні порушено питання приведення у відповідність до Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 03 червня 2020 року.
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 03 червня 2020 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Згідно Закону України №2617-VIII, за вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст. 309 КК України передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.
На момент вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч.2 ст. 309 КК України та постановлення судом вироку, санкція ч. 2 ст. 309 КК України передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років.
Орган пробації на підставі п.13 ч.1 ст. 537 КПК України звернувся до суду з поданням, за яким під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст. 74 КК України.
При цьому, порушуючи у поданні питання про пом`якшення призначеного засудженому покарання, орган пробації не наводить конкретних вимог щодо виду та міри покарання, яке у даному випадку фактично необхідно замінити покарання останньому.
За правилами ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст. 72 КК України.
Частиною 2 ст. 4 КК України встановлено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Виходячи зі ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Отже, згідно ч. 3 ст. 74 КК України, суд фактично має замінити призначене покарання на максимальний строк (розмір) передбаченого в новій санкції більш м`якого виду покарання.
Таким чином, з урахуванням правил ч.3 ст. 74 КК України та положень Закону України №2617-VIII, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки за ч. 2 ст. 309 КК України засудженому ОСОБА_5 може бути замінено лише на штраф в розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 85 000 грн. 00 коп.
При цьому суд враховує, що покарання у виді штрафу призначається лише у визначених судом випадках.
Так, ч. 2 ст. 53 КК України встановлює, що розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.
Окрім того, покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 призначено не в максимальному розмірі санкції ч. 2 ст. 309 КК України та із застосуванням ст. 75 КК України.
З врахуванням вищезазначеного, суд не вбачає підстав для задоволення вказаного подання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
У задоволенні подання старшого інспектора Рівненського міськрайонного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Рівненській області ОСОБА_4 про вирішення питання приведення у відповідність до вимог Закону України у відповідність до вимог Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 03 червня 2020 року відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1