ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3220/20 Справа № 201/4157/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження

12 жовтня 2020 року м. Дніпро

Суддя - доповідач Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 , ознайомившись з апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні №0003089 ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді застави відносно ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського апеляційного суду надійшли матеріали провадження разом з вищевказаною апеляційною скаргою.
Суддя-доповідач, ознайомившись з апеляційною скаргою прокуроравважає, що зазначена апеляційна скарга не може бути прийнята до апеляційного провадження з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали, у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно із ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що сторона обвинувачення оскаржує рішення суду про відмову у задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, яке ухвалене судом на стадії судового провадження.
Так, рішенням від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Проте нормами КПК не передбачено можливості апеляційного оскарження ухвали суду про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді застави, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
З огляду на те, що ст. 392 КПК України не передбачає окремого оскарження ухвали про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді застави на цій стадії провадження, а Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 визнано неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України лише щодо окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції, підстави для відкриття провадження за апеляційною скаргою прокурора відсутні.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, зокрема, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 392, 399 КПК України, суддя-доповідач

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні №0003089 ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді застави відносно ОСОБА_4 .
Ухвала набирає чинності з дня її постановлення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня постановлення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду ОСОБА_2