№ 1-кп/755/203/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004315 від 14.09.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0004315 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби за місцем його проживання, а саме, за адресою: АДРЕСА_1 , яке мотивував тим, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, перестали існувати і підстав для продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає. Як випливає з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 вже тривалий час знаходиться під вартою, а саме з 29.05.2019 року. Потерпілі та свідки на неодноразові виклики до суду не з`являються, що позбавляє суд своєчасно розглянути кримінальне провадження по суті, а його підзахисний, в свою чергу, вимушений перебувати під вартою. На даний час, ризики, які можливо й існувати на момент обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вже не існують. Його підзахисний запевняє, що не має наміру переховуватись від суду, незаконно впливати свідків та потерпілого або вчиняти інші злочини. Стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків з посиланням на матеріали, які їх обґрунтовують. Винятковий запобіжний захід, який застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , є занадто суворим, у зв`язку з чим, до останнього необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Зокрема, стороною обвинувачення необґрунтовано, чому саме до ОСОБА_3 не можливо застосувати менш суворий запобіжний захід. Крім того, його підзахисний на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, зареєстрований на території України, а саме за адресою: АДРЕСА_2 та проживає у м. Києві. У зв`язку із вищенаведеним, прохав клопотання задовольнити, а також, прохав допитати свідка ОСОБА_6 в частині розгляду клопотання про зміну ОСОБА_3 запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , під час розгляду клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу суду показав, що він є товаришем обвинуваченого ОСОБА_3 . Він має власну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , і не заперечує, щоб обвинувачений ОСОБА_3 на час розгляду кримінального провадження, проживав у ній, а також, проти цього не заперечує його дружина. Крім того, зазначив, що не заперечує, щоб працівники поліції приходили до його квартири з метою контролю ОСОБА_3 . На даний час, у квартирі ніхто не проживає і він хоче, щоб у ній проживав його товариш обвинувачений ОСОБА_3 , якого знає тривалий час і характеризує виключно з позитивної сторони.

Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання захисника та зазначив, що на даний час, не встановлено місце знаходження потерпілого, однак, ним для цього вживаються всі необхідні заходи, а також судом направляються останньому судові повістки. Зокрема, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зникли. Обвинувачений ОСОБА_3 може вчиняти інші кримінальні правопорушення та переховуватись від суду. У зв`язку з вищенаведеним, прохав відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 .

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема, згідно зі ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 9 КПК України, у разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Статтею 29 Конституції України передбачено, що «кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність» і що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом».

Указані гарантії права на свободу та особисту недоторканність, які передбачені ст. 29 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У п. 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції», а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року, також передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

З огляду на викладене, а також те, що обвинувачений, має місце проживання у м. Києві, а саме: АДРЕСА_1 , потерпілий та свідки тривалий час органом досудового розслідування у судове засідання не забезпечуються, суд приходить до висновку, що тримання його під вартою є надмірним запобіжним заходом, а тому вважає достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту, звільнивши його з-під варти в залі суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 181, 201, 202, 331, 369 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.

Змінити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Одеси, українцю, громадянину України, працюючому не офіційно вантажником, із середньо-технічною освітою, перебуваючому у цивільному шлюбі, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, строком на 60 днів до 07 січня 2021 року включно.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатись за межі м. Києва без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, в`їзд в Україну.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти в залі суду.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, про що повідомити суд.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя