ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1274/20 Справа № 191/2863/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001132 за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Каїри Горностаївського району Херсонської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, не одруженого, не працюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

- 21 грудня 2012 року Горностаївським районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 25 липня 2014 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

В с т а н о в и л а:

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року визнано винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначено йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахується з дня затримання ОСОБА_8 , тобто з 27 липня 2019 року.
Судом також вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним в тому, що повторно, 27 липня 2019 року приблизно о 15-55 годин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на привокзальній площі ст.Синельникове-1 на вул.Виконкомівська у м.Синельникове Дніпропетровської області, сидячі на бордюрі, після спільного вживання з ОСОБА_10 алкогольних напоїв, маючи раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужих майном, визначив вказаного чоловіка як особу, відносно якої можливо вчинити кримінальне правопорушення, тобто повторно, відкрито викрасти його майно, а саме гаманець з грошима та іншим вмістом, який знаходився в нагрудній кишені одягненої на потерпілому ОСОБА_10 сорочки. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 27 липня 2019 року приблизно о 15-55 годин із застосуванням фізичного насильства, яке виразилося в тому, що ОСОБА_8 силою своїх двох рук штовхнув потерпілого в передню поверхню грудної клітки та своїм правим передпліччям притиснув спереду за шию до підлеглого ґрунту, відкрито викрав з нагрудної кишені одягненої на потерпілому ОСОБА_10 сорочки гаманець, в якому знаходилися гроші в сумі 4000,00 грн., а також пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_10 та картка для пенсійних виплат ПАТ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_10 , заподіявши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 4000,00 грн.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить вирок Синельниківського міськрайонного суду від 30.01.2020 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України скасувати повністю у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженим за ч. 2 ст.186 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. В іншій частині вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що зазначений вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Дослідженням даних про особу обвинуваченого, які є в матеріалах справи, встановлено, що ОСОБА_8 раніше судимий, не працює, характеризується негативно.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , під час судового розгляду встановлено як вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , під час судового розгляду встановлено як щире каяття.
Зазначає, що при призначенні ОСОБА_8 покарання, судом першої інстанції не дотримано принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Вважає, що судом не враховано, що ОСОБА_8 раніше судимий, не працює, характеризується негативно, скоїв умисний злочин, суспільну небезпеку злочину, а тому призначене ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки не відповідає вимогам ч.2 ст. 50 КК України, оскільки мета покарання - виправлення засудженого та упередження вчинення ним нових злочинів не буде досягнута.
Вважає, що законним, справедливим і таким, що сприятиме перевихованню та попередженню ОСОБА_8 вчиненню ним нових злочинів, буде покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 років позбавлення волі. Цей захід примусу внесе корективи в соціально-психологічні властивості засудженого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник кожен окремо заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишити без змін, прокурор апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Доведеність вини ОСОБА_8 у скоєному злочину, фактичні обставини справи поданих апеляційної скарги не оскаржується.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Як убачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Як вбачається з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно вимог ст. ст.50,65 КК України та положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України - вірна та ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Як убачається з оскаржуваного вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання, та вчинення злочину щодо особи похилого віку та перебування при цьому у стані алкогольного сп`яніння, який визнав обтяжуючими покарання обставинами.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої йому статті, саме з реальним його відбуттям.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, та вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчинених злочинів, дані про особу ОСОБА_8 , та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, у зв`язку з чим доводи прокурора про призначення більш суворого покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом оцінено всі докази по справі у їх сукупності та у вироку обґрунтовано зазначено всі мотиви прийнятого ним рішення.
Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4