Справа № 159/478/21
Провадження № 1-кп/159/236/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області суд під головуванням
судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України (кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000016 від 18 січня 2021 року),

в с т а н о в и в :
17 січня 2021 року, біля 13 год. 16 хв., в м. Ковелі, по вул. Незалежності, поблизу будинку № 135, екіпажем відділу реагування патрульної поліції Ковельського районного Управління поліції ГУНП у Волинській області у складі інспекторів старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та поліцейського старшого сержанта поліції ОСОБА_8 , які згідно наказу ГУНП у Волинській області № 4о/с від 04.01.2021 призначені на посади, наділені повноваженнями, визначеними ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», в тому числі регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, під час вільного патрулювання на службовому автомобілі, було зупинено автомобіль марки «ГАЗ», модель 31029, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , у зв`язку із порушенням ним п.31.4.7 (е) Правил дорожнього руху України (на автомобілі відповідно конструкції відсутні задній і передній бампер) та п.2.3 (в) Правил дорожнього руху України (водій не був пристебнутий пасивним ременем безпеки).

Надалі, під час роз`яснення інспектором ВРПП ОСОБА_6 суті вчинених водієм адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.121 КУпАП, пасажир автомобіля ОСОБА_5 усно висловив працівнику поліції пропозицію надати неправомірну вигоду у вигляді 200 гривень за те, щоб він, як службова особа, з використанням наданої йому влади та службового становища, не виносив постанову про притягнення до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_9 за порушення ним вимог Правил дорожнього руху України. У відповідь інспектор ВРПП ОСОБА_6 пояснив та попередив ОСОБА_5 про те, що за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі передбачена кримінальна відповідальність, і дії останнього він розцінює саме таким чином.

Незважаючи на попередження про кримінальну відповідальність, переслідуючи корисливу мету ухилення від відповідальності третьої особи водія ОСОБА_9 за порушення ним правил дорожнього руху, ОСОБА_5 продовжив вчиняти дії, а саме: усні висловлювання направлені на пропозицію неправомірної вигоди службовій особі, демонструючи тим самим працівнику поліції свою готовність надати неправомірну вигоду, будучи впевненим, що неправомірна вигода безперешкодно буде прийнята працівником поліції і, що він її не відхилить, за не вчинення відносно водія ОСОБА_9 дій з використанням наданої працівнику поліції влади та службового становища не виносити постанову про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.121 КУпАП.

Під час досудового розслідування прокурор уклав з ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості.

Угода підлягає до затвердження.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 відноситься до нетяжких злочинів (ст.12 КК України).

Кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_5 , є вірною.

ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 cт.369 КК України.

ОСОБА_5 надав згоду на призначення покарання, передбаченого угодою.

ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди, характер обвинувачення та узгодженого покарання, права, які він має згідно п.1 ч.4 ст.474 КПК України.

Судом встановлено, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, її умови не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, на чому наполіг в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 .

У суду відсутні обґрунтовані і достатні підстави вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

У відповідності до ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення.
Спеціальна конфіскація застосовується за рішенням суду.
Вирішуючи долю речових доказів грошових коштів, суд вважає за необхідне застосувати положення ст.96-1, ст.96-2 КК України, тобто застосувати спеціальну конфіскацію, оскільки грошові кошти безпосередньо були предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.314, 370, 373, 374, 472-475 КПК України, суд,

з а с у д и в :
Затвердити Угоду про визнання винуватості від 21 січня 2021 року у кримінальному провадженні № 000016 від 18.01.2021, укладену між прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.01.2021.

На підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до грошових коштів.

Грошові кошти: одну купюру номіналом 200 (двісті) гривень серії ПЕ № 9692598 конфіскувати в дохід держави.

Речові докази у кримінальному провадженні:

електронний носій інформації ARITA 4,7 Gb/120min. DR5F60-PW50 із відеофайлом залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення вироку.

Головуючий ОСОБА_10