Справа № 308/795/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000379 старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 за погодженням з виконувачем обовязки начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В :
Слідчий у кримінальному провадженні №0000379 старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 , за погодженням виконувачем обов`язки начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.
В обгрунтування вимог клопотання слідчий посилається на те, що громадянин Єнокян ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , разом з громадянином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим за адресою АДРЕСА_2 , умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, вимагають неіснуючий борг в сумі 20 100 (двадцять тисяч сто) гривень у гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 , із застосуванням насильства відносно останнього.

Так в ході допиту потерпілого ОСОБА_7 було встановлено, що він в червні місяці разом із ОСОБА_8 працювали в м. Києві, а саме викладали тротуарну плитку. Пропрацювавши певний час ОСОБА_7 розрахувався з ОСОБА_9 за проведену ним роботу в повному обсязі по цінам, які ними заздалегідь були обумовленні, після чого ОСОБА_7 поїхав додому, ОСОБА_9 залишився ще в м. Києві дальше працювати.

31 липня 2020 року на мобільним телефон потерпілого ОСОБА_7 зателефонував невідомий йому чоловік та повідомив його про те, що він винен грошові кошти ОСОБА_9 та повідомили, що дають йому три дні щоб з ним розрахуватись. Після чого він відразу зателефонував ОСОБА_9 та запитав його хто саме йому телефонував та які грошові кошти він йому винен, на що останній повідомив що до нього в м. Хуст приїдуть люди та пояснять йому що саме він винен.

Після чого 03 серпня потерпілому знову зателефонував невідомий йому чоловік, який представився тим, що телефонував 31.07.2020 та повідомив, що ім потрібно зустрітись для вирішення даного питання. На дану пропозицію потерпілий погодився, та десь о 19 год. 20 хв. під`їхав на своєму автомобіля марки «MAZDA 626» державний номерний знак словацької реєстрації НОМЕР_1 до обумовленого місця, а саме до автосалону КІА біля в`їзду в м. Мукачево.

Під`їхавши туди він побачив ОСОБА_10 та невідомого йому громадянина. Побачивши їх він підійшов до них та привітавшись із ними взяв свою книгу в якій були чорнові записи по роботі, які вони вмісті проводили в ОСОБА_11 та почав їм пояснювати звідки скільки всього було нараховано. Під час чого він нарахував, що ОСОБА_12 заробив за 11 днів, які працював разом з ним 11500 гривень, а ОСОБА_12 повідомив йому що він заробив 16500 гривень. Дану суму не зрозуміло звідки він її взяв, оскільки перед початком проведення будівельних робіт, спосіб розрахунку та виведення заробітку за роботу був обговорений заздалегідь. Дану різницю у 5000 гривень він пояснював те, що він дізнався у своїх знайомих те, що за один квадрат укладки стоїть 5 гривень на одну особу. Також він додав, що коли вони безпосередньо проводили роботу то їм платили 25 гривень за укладку одного квадратного метра на всю бригаду, яка на той час складалась із 8 чоловік, про що безпосередньо ОСОБА_12 був обізнаний та на той час будь яких претензій не виставляв.

Під час цієї розмови яка набула агресивного характеру він погодився дати ОСОБА_12 5000 гривень, з метою уникнення неадекватних рішень з їх боку та конфліктних ситуацій.

Він сказав ОСОБА_12 що дані 5000 гривень він йому зможе дати на наступному тижні, оскільки в той час такої суми грошових коштів у нього не було.

В цей час ОСОБА_12 відійшовши в бік та погодившись з ним, про те що на наступний тиждень потерпілий йому ще додасть 5000 тисяч гривень до нього підійшов поблище невідомий йому громадянин, який приїхав із ОСОБА_12 . Даний громадянин представився йому як ОСОБА_13 та почав потерпілому в агресивній формі вигукувати чого він порядних людей обманює та під час цього почав чіпати його за руки та погрожувати тим, що він його візьме та відвезе до лісу. Під час цієї розмови у нього із ним зав`язалась штовханина. Тоді потерпілий побачив що до них ще підбігає двоє невідомих йому осіб, після чого він відразу відійшов від даного громадянина ОСОБА_13 та почав пояснювати їм, що вони вже вроді розібрались, що їм ще треба. В цей же час ОСОБА_12 разом із ОСОБА_13 та ще двома невідомими йому особами обступили його по кругу та почали всі всіляко залякувати спричиненням тілесних ушкоджень та погрозами що загрузять в багажник автомобіля та вивезуть в ліс де закопають. Практично в цей же час один із невідомих потерпілому осіб, який підбіг до них за допомогою ноги наніс йому один удар у область обличчя, від якого він не втримавшись впав на землю. Після чого в нього із обличчя почала текти кров. Підвівшись на ноги ОСОБА_12 разом із ОСОБА_13 повідомили йому, що вони забирають його автомобіль та повернуть його коли він віддасть грошові кошти ОСОБА_12 . Після чого ОСОБА_14 особисто сів за кермо його автомобіля, а ОСОБА_13 на переднє пасажирське сидіння та поїхали в сторону м. Мукачево. А двоє невідомих йому осіб сіли в автомобіль білого кольору марки Вольсваген пасат В7, іноземної реєстрації, універсал та також поїхав за ними в бік м. Мукачево.

Після цього, 07 серпня потерпілий особисто зателефонував ОСОБА_12 на його номер мобільного зв`язку та попросив його повернути йому його автомобіль, на що він повідомив що коли він відправить йому 20 100 гривень на його особисту банківську картку № НОМЕР_2 (Універсал банк, монобанк) то тоді через одну годину йому привезуть його автомобіль, на цьому їхня розмова закінчилась.

В подальшому потерпілим під час проведення впізнання по фотокартках було впізнано ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

23 січня 2021 року, органом досудового розслідування, на підставі ст. 223 КПК України було проведено невідкладний обшук квартири за адресою: АДРЕСА_4 , за фактичним місцем проживання ОСОБА_8 в ході якого було виявлено та вилучено:

-мобільний телефон марки «Huawei Р8», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з сім картою № НОМЕР_5 ;

-3 (три) банківські карти «Універсал Банк» № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 та № НОМЕР_8 видані на ім`я ОСОБА_8 ;

Слідчий зазначає, що вищеперераховані речі та документи, підпадають під ознаки, перераховані в ст. 98 КПК України, а тому є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

На даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані предмети є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.
Приймаючи до уваги викладене та те, що вилучені 23.01.2021 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 речі мають важливе значення для встановлення фактів і обставин у даному кримінальному провадженні, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий просить суд накласти арешт на вказані в клопотанні речі.
В судове засідання слідчий не зявився. Надав суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності. Просив клопотання задовольнити.
Власник вилученого майна ОСОБА_9 в судове засідання не зявився.
Захисник власника майна ОСОБА_9 ОСОБА_15 надіслав до суду заяву відповідно до якої проти задоволення клопотання заперечив частково, просив дозволити йому користуватись вилученим телефоном. Щодо іншого вилученого майна просив розглянути на розсуд суду. Також просив суд провести розгляд клопотання про арешт майна без їх участі.
Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Слідчим суддею встановлено, що ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 17.08.2020 року внесені до ЄРДР за №0000379, попередня правова кваліфікація ч.3 ст. 189 КК України.
Слідчим суддею встановлено, що 23 січня 2021 року, органом досудового розслідування, на підставі ст. 223 КПК України було проведено невідкладний обшук квартири за адресою: АДРЕСА_4 , за фактичним місцем проживання ОСОБА_8 в ході якого було виявлено та вилучено:

-мобільний телефон марки «Huawei Р8», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з сім картою № НОМЕР_5 ;

-3 (три) банківські карти «Універсал Банк» № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 та № НОМЕР_8 видані на ім`я ОСОБА_8 ;

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_16 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, вилучені у ході обшуку 23.01.2021 року речі визнано речовими доказами.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів, грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.
Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому
Цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення,пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання підлягає до задоволення.
Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.
Одночасно , слідчий суддя вважає , що слідчим дотримано вимог ст.ст. 170, 171 КПК України і в клопотанні слідчого наявне обґрунтування необхідності арешту виявлених під час обшуку речей, та конкретизовано підстави та мета накладення на них арешту.
Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, строк на звернення з клопотанням не порушений, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розуміючи, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення , тому слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.
Незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні правові підстави для арешту майна шляхом заборони розпорядження та користування .
За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.
Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.
Розяснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000379 старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 за погодженням з виконувачем обовязки начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на речі та предмети, які були вилучені 23 січня 2021 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , речі та предмети належні ОСОБА_8 , зокрема:
- мобільний телефон марки «Huawei Р8», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з сім картою № НОМЕР_5 ; 3 (три) банківські карти банку «Універсал Банк» № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 та № НОМЕР_8 видані на ім`я ОСОБА_8 , шляхом заборони розпорядження та користування.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня іі оголошення.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1