Ухвала

про самовідвід

15.09.2020 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , вивчивши заяву про відвід старшого слідчого Франківського ВП ГУ НП у Л/о ОСОБА_2 , подану потерпілою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000172 від 27.01.2020 року ( судова справа №465/1515/20), -

В с т а н о в и в:

Потерпіла ОСОБА_3 подала до суду заяву про відвід старшого слідчого Франківського ВП ГУ НП у Л/о ОСОБА_2 у у кримінальному провадженні № 0000172 від 27.01.2020 року ( судова справа №465/1515/20).
Заяву мотивує тим, що наявні належні і допустимі докази, на думку заявниці, умисних порушень старшим слідчим Франківського ВП ГУ НП у Л/о ОСОБА_2 в досудовому розслідуванні кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000172 від 27.01.2020р. та спотворення процесу досудового розслідування за для руйнації довіри до України як правової держави.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.05.2020 року справу передано слідчому судді ОСОБА_4 .
В подальшому, після заявлених суддями самовідводів, відповідно до протоколу повторного автоматичного визначення слідчого судді від 14.09.2020 року, справу передано слідчому судді ОСОБА_1 .
Вивчивши матеріали справи, вважаю, що як слідчий судя (судя), підлягаю самовідводу з наступних підстав.
Як судею, мною розглядалося ряд як цивільних, так і кримінальниїх проваджень стороною в яких, була скаржник ОСОБА_3 котра кожен раз висловлювала недовіру покликаючись на придумані підстави.

Відтак, вирішуючи питання прийняття заяви про відвід слідчому органу досудового розслідування до свого провадження, вважаю за доцільне заявити самовідвід , оскільки відповідач у справі ОСОБА_3 так, чи інакше подасть відповідну заяву.

Дана обставина є тією, що викликатиме сумнів у сторін процесу в неупередженості слідчого судді (судді) ОСОБА_1 при розгляді даної справи.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартиненко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Ветштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Приймаючи дане рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю також на положення п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, де зазначається, що суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Згідно з ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших підстав, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За практикою Європейського суду з прав людини, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відтак, вважаю, що вказані обставини виключають подальшу участь слідчого судді ОСОБА_1 в розгляді заяви ОСОБА_3 про відвід старшої слідчої Франківського ВП ГУ НП у Л/о ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000172 від 27.01.2020 року, а тому заявляю самовідвід у розгляді судової справи №465/1515/20(судове провадження №1-кс/465/906/20).

На підставі викладеного, керуючись статтями 75, 80 - 82, 372, 376 КПК України, -

П о с т а н о в и в:

Заяву слідчого судді ОСОБА_1 про самовідвід від розгляду заяви про відвід старшого слідчого Франківського ВП ГУ НП у Л/о ОСОБА_2 , ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000172 від 27.01.2020 року ( судова справа №465/1515/20), задоволити.
Матеріали судового провадження №1-кс/465/906/20 передати до загальної канцелярії суду на повторну реєстрацію та визначення слідчого судді в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6