Справа № 301/1615/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , прокурори ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/986/20 за апеляційними скаргами прокурора Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та представника потерпілої ОСОБА_9 на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 04. 09. 2020.
Цією ухвалою обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України у кримінальному провадженні №0000071 від 21. 01. 2020, повернуто прокурору внаслідок його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_10 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та його дії органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України.
В ухвалі суду зазначено, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить чіткого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, які прокурор вважає встановленими. Зокрема, згідно обвинувального акту, 21. 01. 2020 близько 14 год. ОСОБА_10 , керуючи технічно-справним транспортним засобом МАН, рухаючись в світлу пору доби, без опадів, центральною вулицею в селі Заріччя, Іршавського району, в напрямку з села Великі Ком`яти, Виноградівського району, в сторону села Сільце, Іршавського району, не стежачи за дорожньою обстановкою та не реагуючи на її зміну, проявив неуважність при проїзді лівого заокруглення дороги, а саме виїхав на смугу зустрічного руху, де відбулось зіткнення з автомобілем марки «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому, в обвинуваченні не зазначено конкретного місця, де сталося зіткнення. Вказівка на те, що ДТП сталося на «Центральній вулиці в селі Заріччя, Іршавського району, в напрямку з села Великі Ком`яти, Виноградівського району, в сторону села Сільце, Іршавського району» не є зазначенням місця вчинення злочину, оскільки таке не конкретизовано з прив`язкою до більш точної адреси (номер будинку поблизу або навпроти якого сталося зіткнення, кілометр конкретної дороги тощо). В обвинуваченні зазначено, що ОСОБА_10 «не стежачи за дорожньою обстановкою та не реагуючи на її зміну, проявив неуважність при проїзді лівого заокруглення дороги та виїхав на смугу зустрічного руху». При цьому, в обвинуваченні не зазначено, які саме елементи дорожньої обстановки та дорожні умови не враховано обвинуваченим, яким

-2-

чином вони змінилися. Не містить формулювання обвинувачення і відомостей про стан дорожнього покриття (враховуючи, що ДТП сталося взимку). Крім того, в підготовчому засіданні обвинувачений пояснив, що 20. 01. 2020 під час ДТП виконував трудові обов`язки в якості водія ТзОВ «Ося Транс» м. Ужгород та керував транспортним засобом, що належить роботодавцеві. Вказані обставини також не зазначені при викладенні фактичних обставин справи, що перешкоджає потерпілим подати цивільний позов до належних цивільних відповідачів. Також судом констатовано про те, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті текстуально співпадає з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, що дає підстави стверджувати, що слідчий і прокурор не виклали або взагалі не встановили всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, доказування яких, відповідно до ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України, є їх обов`язком, не розрізняють цих термінів, їх значення, у такий спосіб дезорієнтують сторону захисту, потерпілу і суд щодо розуміння фактичних обставин кримінального правопорушення, суті і обсягу обвинувачення, істотно обмежують процесуальні права учасників судового розгляду, передбачені ст. ст. 42, 56 цього Кодексу, процесуальні можливості прокурора при підтриманні державного обвинувачення, унеможливлюють правильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а в решті - виконання завдань кримінального провадження.
В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали та призначення нового розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що ухвала Іршавського районного суду Закарпатської області від 04. 09. 2020 є незаконною в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. На його думку, повернення обвинувального акту прокурору повинно передбачати не формальну його невідповідність вимогам КПК України, а містити такі недоліки, які перешкоджають суду провести судовий розгляд. Вважає, що під час підготовчого судового засідання не було встановлено таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали призначенню цього кримінального провадження до судового розгляду. Зазначає, що складений щодо ОСОБА_10 обвинувальний акт, усупереч наведеним в оскаржуваній ухвалі твердженням, відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а наведені в ухвалі суду підстави для його повернення прокурору є формальними. Посилається, що незначні недоліки обвинувального акту щодо ОСОБА_10 могли бути усунуті під час судового розгляду цього кримінального провадження шляхом зміни обвинувачення. Звертає увагу, що суд під час підготовчого судового засідання неправомірно та всупереч ст. 314 КПК України вдався до оцінки доказів, аналізу правильності викладення правової кваліфікації та суті обвинувачення.

В апеляційній скарзі представника потерпілої ОСОБА_9 також йдеться про незаконність і необґрунтованість ухвали Іршавського районного суду Закарпатської області від 04. 09. 2020, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 повернуто прокурору. Представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 не погоджується з твердженням суду про неконкретне викладення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення та зазначає, що стаття 291 КПК України вимог не містить, натомість має посилання на обов`язковість зазначення саме тих фактичних даних, які дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК і які прокурор вважав встановленими. На переконання представника потерпілої, обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому підстави для його повернення прокурору відсутні.
В запереченні на апеляційні скарги як прокурора Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , так і представника потерпілої ОСОБА_9 захисником адвокатом ОСОБА_6 йдеться про законність і обґрунтованість

-3-

ухвали Іршавського районного суду Закарпатської області від 04. 09. 2020 про повернення прокурору обвинувального акту в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 . Захисник вважає, що апеляційна скарга прокурора не містить жодного аргументу з приводу того, що суд вдався до аналізу й оцінки доказів у кримінальному провадженні. Вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають як судовій практиці у подібних ситуаціях так і вимогам кримінального процесуального закону. Окрім того, зазначає, що додана до обвинувального акту розписка про отримання ним копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування не містить його підпису як захисника. Вказує, що зазначені ним заперечення на апеляційну скаргу прокурора стосуються і апеляційної скарги представника потерпілої, доводи яких здебільшого співпадають. Крім того, захисник адвокат ОСОБА_6 просить відмовити представнику потерпілої ОСОБА_9 у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали Іршавського районного суду від 04. 09.2020, оскільки такий не був пропущений з поважних причин, оскільки потерпіла в судовому засіданні приймала безпосередню участь і їй було відомо про суть постановленого рішення.
Апеляційний суд заслухавши доповідь судді, промову прокурора на підтримання апеляційних скарг, пояснення представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні скарги, пояснення захисника адвоката ОСОБА_6 , який вказав на безпідставність апеляційних скарга як прокурора, так і представника потерпілої та обґрунтованість ухвали суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу. Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Статтею 291 КПК України передбачені вимоги, які ставляться до обвинувального акту, отже із вимог ч. 2 ст. 291 КПК України випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п. п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема, анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), а також, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Тобто, після отримання обвинувального акту, суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

-4-

Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.
Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Нормами ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Як вбачається із оскаржуваної ухвали, підставою для повернення обвинувального акту стало те, що на думку суду першої інстанції, в ньому фактично відсутнє в розумінні ст. 291 КПК України викладення формулювання обвинувачення стосовно кожного з наведених складових, що є істотним недоліком обвинувального акту, істотно впливає на визначеність обвинувачення, є порушенням права учасників кримінального провадження на захист та права на справедливий суд, обов`язок забезпечення яких покладається на суд, та однією з гарантій яких є відповідно до п. «а» частини 3 статті 6 Конвенції негайна і детальна поінформованість зрозумілою мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти особи. Повертаючи обвинувальний акт, суд зазначив, що слідчим в обвинувальному акті не конкретизована та не розкрита об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, не в повному обсязі зазначені, зокрема, місце вчинення злочину, оскільки таке не конкретизовано з прив`язкою до більш точної адреси (номер будинку поблизу або навпроти якого сталося зіткнення, кілометр конкретної дороги тощо), також не зазначено, які саме елементи дорожньої обстановки та дорожні умови не враховано обвинуваченим, яким чином вони змінилися, відсутні відомості про стан дорожнього покриття, крім того, в підготовчому засіданні обвинувачений пояснив, що 20. 01. 2020 під час ДТП виконував трудові обов`язки в якості водія ТзОВ «Ося Транс» м. Ужгород та керував транспортним засобом, що належить роботодавцеві, що в свою чергу є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього кримінального правопорушення.
Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції і вважає, що зі змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_10 вбачається, що такий містить фактичний виклад обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, які прокурор вважає встановленими, де чітко і конкретно вказане місце, час вчинення даного кримінального правопорушення, конкретні дії, які вчинив обвинувачений, а також інші обставини їх вчинення, при цьому конкретність викладення фактичних обставин у даному кримінальному провадженні, які підлягають доказуванню, їх деталізація, викладена у даному обвинувальному акті, достатньо зрозуміла для ефективної реалізації права на захист, в тому числі і потерпілої, яка до того ж подала позовну заяву про відшкодування їй заподіяної злочином майнової шкоди 13. 08. 2020, і фабула обвинувачення в даному випадку є фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення.
Зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта підлягатиме доведенню під час судового розгляду і у випадку, передбаченому ст. 338 КПК України може бути змінений. Натомість, повертаючи обвинувальний акт прокурору
-5-

співставляючи формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України на стадії підготовчого судового засідання. Тобто, суд фактично надав оцінку доведеності обвинувачення, сформульованому в обвинувальному акті прокурором, що має досліджуватись і встановлюватись судом під час безпосередньо здійснення судового провадження, а не на стадії підготовчого судового засідання.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вийшовши за межі своїх повноважень на стадії підготовчого судового засідання, надав фактичну оцінку доведеності обвинувачення, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства, не є підставою для повернення обвинувального акту в розумінні положень ст. 314 КПК України, а сам процесуальний документ відносно ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 286 КК України, складений за результатами досудового розслідування, відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Отже, викладені в ухвалі суду першої інстанції підстави, які слугували поверненню обвинувального акту прокурору, не передбачені ст. 291 КПК України, а тому не можуть бути визнані такими, що дають підстави суду повернути обвинувальний акт прокурору,

Колегія суддів вважає доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілої такими, що заслуговують на увагу, а апеляційні скарги такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 409 КПК України у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження поверненню на новий розгляд в той же суд зі стадії підготовчого судового засідання.

Разом з тим, пропущений представником потерпілої ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали Іршавського районного суду від 04. 09. 2020 з огляду на те, що в даному кримінальному провадженні підготовчі дії закінчено та призначено апеляційний розгляд, вважається поновленим.
Керуючись ст. ст. 404. 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги прокурора Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та представника потерпілої ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 04. 09. 2020про повернення прокурору обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 21. 01. 2020 про обвинувачення ОСОБА_10 в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, скасувати і призначити новий розгляд обвинувального акту щодо ОСОБА_10 в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: