Справа № 758/4339/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Подільського УП ГУНП в місті Києві від 30.12.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного 12.10.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001017,

УСТАНОВИВ:

21.12.2020 до Оболонського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Подільського УП ГУНП в місті Києві від 30.12.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного 12.10.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001017.

В обґрунтування скарги зазначено, що в провадженні СВ Подільського УП ГУНП в місті Києві від 30.12.2019 перебуває кримінальне провадження, внесене 12.10.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001017, за заявою ОСОБА_3 . Однак постановою слідчого від 30.12.2019 дане кримінальне провадження було закрите, а копію даної постанови йому не було надано. Але заявник вважає, що кримінальне провадження закрито з порушенням норм Кримінального процесуального кодексу, а тому постанова слідчого підлягає скасуванню.

У судове засідання заявник не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність, подану скаргу підтримує.

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином телефонограмою.

Суд ураховує, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Однак відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Отже суд, приймаючі рішення про розгляд справи за відсутності заявника, приймає до уваги положення частини 6 статті 9 КПК України, згідно з якою у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 КПК України.

Згідно з п. 14 ч.1 ст. 7 КПК України до таких засад, зокрема, відносяться доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, а доступ до правосуддя іншим шляхом, окрім ухвалення відповідних судових рішень неможливий.

Отже, з метою недопущення обмеження доступу до правосуддя, на думку суду, скаргу можливо розглянути по суті і у відсутності заявника.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов наступних висновків

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Як встановлено в судовому засіданні, за заявою ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001017 було внесені відомості щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 151, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 256, ч. 1, 2, 3 ст. 314, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 367, ч. 2, 3 ст. 382 КК України.

Як вбачається з постанови від 30.12.2019 старшим слідчим СВ Подільського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_4 було закрито кримінальне провадження № 00001017 в частині складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 151, ч. 1 ст. 256, ч. 1 ст. 256, ч. 2 ст. 382 КК України.

Підставами ухвалення вказаної постанови слідчий навів те, що під час досудового розслідування, з метою повного, всебічного, неупередженого дослідження обставин фактів зазначених в заяві, були проведено всі необхідні слідчі дії, але строк досудового розслідування, з моменту внесення відомостей до ЄРДР закінчився, і жодній особі підозра не була пред`явлена.

Отже, слідчий фактично у постанові навів дві обставини для закриття провадження, а саме виконання всіх можливих дій для повного, всебічного, неупередженого дослідження обставин факту зазначених в заяві та закінчення строку досудового розслідування. Оцінюючи вказані підстави, суд ураховує наступне.

Відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст. 95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право давати показання під час досудового розслідування та судового розгляду.

Свідок зобов`язаний давати показання слідчому, прокурору, слідчому судді та суду, а експерт - слідчому судді та суду в установленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З аналізу наведених норм вбачається, що для прийняття рішення слідчий повинен був дослідити зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як видно з наведеної постанови, слідчим не було надано оцінки жодному з зібраних доказів, як і взагалі не було наведено тих доказів, які були зібрані під час досудового розслідування. Наведені обставини свідчать, що слідчим не було дотримано положень закону, не вжито всіх передбачених процесуальним законом заходів задля встановлення об`єктивної істини в кримінальному провадженні. Цими діями слідчий порушив ст. 2 КПК України, яка визначає завдання кримінального провадження - захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.

З цих підстав суд вважає, що постанова не відповідає вимогам ст. 110, 94 КПК України, а отже і не може вважатися законною.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить 18 місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких та особливо тяжких злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України. При цьому, загальний строк досудового розслідування не може перевищувати шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості.

Згідно з ч. 1 ст. 294 КПК України, якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений в абзаці 2 ч. 1 ст. 219 КПК України, вказаний строк може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений п. 1-3 ч. 2 ст. 219 КПК України.

Крім того, слідчий хоча і навів доводи, що строк досудового розслідування щодо кримінального провадження, на його думку, закінчився, але постанова слідчого не містить посилань, які саме міркування слідчого призвели до таких висновків. Який строк узято слідчим за початок перебігу та кінця, яку кількість місяців було визначено для такого розрахунку. При цьому, слідчий був зобов`язаний звернутися до слідчого судді з клопотанням про продовження строку досудового розслідування. Звісно, Кримінальний процесуальний кодекс України містить інше формулювання може звернутися. Але у випадку надання певним справам пріоритету, а іншим ні, тобто маючі певну вибірковість, а саме вирішуючи питання щодо звернення чи не звернення з клопотанням про продовження строку досудового розслідування в різних кримінальних провадженнях, за одних тих саме підстав, у діях слідчого вбачається певна упередженість.

Крім того суд зауважує, що кримінальне провадження здійснюється за декількома фактами, зокрема один щодо вчинення особливо тяжкого злочину. Але кримінальне провадження є єдиним, та відлік строку досудового розслідування кримінального провадження, за загальним правилом, починається з дня внесення першої за фактом події та визначається за строком розгляду більш тяжкого кримінального правопорушення. А отже прийняттям рішення про закриття за строками досудового розслідування певних фактів, а не кримінального провадження в цілому, слідчим було допущено процесуальне порушення, шляхом створення штучних підстав, що не відповідає загальним принципам Кримінального провадження.

Суд ураховує, що заявником у скарзі ставилися і інші питання. Однак суд їх не вирішував, оскільки вони виходять за межі предмету оскарження постанови про закриття кримінального провадження.

Наведені судом висновки свідчать про наявність безумовних підстав для скасування постанови слідчого СВ Подільського УП ГУНП в місті Києві від 30.12.2019, а отже і задоволення скарги.

Керуючись ст. 7, 22, 214, 218, 303-309, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Подільського УП ГУНП в місті Києві від 30.12.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного 12.10.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001017 задовольнити.

Постанову слідчого СВ Подільського УП ГУНП в місті Києві від 30.12.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного 12.10.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001017, в частині кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 151, ч. 1 ст. 256, ч. 1 ст. 256, ч. 2 ст. 382 КК України скасувати.

Копію ухвали надіслати заявнику для відома, а СВ Подільського УП ГУНП в місті Києві для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення щодо неї можуть бути подані під час підготовчого судового засіданні.

Слідчий суддя ОСОБА_1