Справа № 458/896/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2020 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 від 18.09.2020 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхня Яблунька, Турківського району Львівської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, з професійно-технічною освітою, приватного підприємця, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

18 вересня 2020 близько 11.15 год. ОСОБА_5 , знаходячись в м. Турка Львівської області на тротуарі по вул. Міцкевича, неподалік залізнодорожнього вокзалу м. Турка, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_4 декілька ударів кулаками рук по обличчі, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця під тілом нижньої щелепи справа, синця під правою вилицею, які згідно з висновком судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі. Пояснив, що він здійснює торгову діяльність неподалік залізнодорожнього вокзалу м. Турка, а навпроти нього торгує потерпіла. Його дружина з потерпілою знайомі і разом проводять час, випивають, що створює проблеми в його сім`ї. 18.09.2020 близько 11.00 год. він, з наміром припинити цю дружбу, підійшов до торгового прилавку потерпілої, де вона знаходилась, і наніс їй удари руками по обличчі. В даний час розуміє, що вчинив неправильно, щиро розкаюється у вчиненому, жалкує про вчинене та засуджує такі свої протиправні дії. У судовому засіданні попросив вибачення у потерпілої, сказав, що більше такого не повториться. Готовий понести покарання, призначене судом.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона не перебуває у дружніх стосунках з дружиною обвинуваченого, а вони лише здійснюють торгову діяльність один навпроти другого неподалік залізнодорожнього вокзалу м. Турка. 18.09.2020 близько 11.00 год. вона знаходилась біля свого торгового прилавку, як підійшов обвинувачений і почав наносити їй удари кулаками рук по обличчі. Вона отримала тілесні ушкодження, в неї опухло лице. Вказала, що вибачення від обвинуваченого не приймає, щодо міри покарання, то просила призначити таке в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.
Суд з`ясував, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, не оспорював і правильно розуміє зміст цих обставин. Прокурор та потерпіла, в свою чергу, також не оспорювали фактичні обставини, при яких вчинено кримінальний проступок. Сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження в суду немає.
Відтак, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечили проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення кримінального проступку, які ніким не оспорюються.
Здійснивши допит у судовому засіданні обвинуваченого, потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження доведена повністю.
Відповідно до положень ст. 50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття, яке в свою чергу знайшло прояв у тому, що обвинувачений дійсно жалкує про вчинене і засуджує такі свої дії, готовий понести призначене судом покарання, попросив в суді вибачення перед потерпілою, а також активне сприяння у розкритті злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України суд не встановив.
Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше не судимий, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, є приватним підприємцем, одружений.
З урахуванням усіх обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті, суд не знаходить, так як вважає їх такими, що не призведуть до виправлення особи засудженого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Цивільного позову не було заявлено.
Речових доказів та процесуальних витрат не має.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, не застосовувались.
Керуючись ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд
ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті 22.10.2020.

Суддя ОСОБА_1