Справа № 357/7531/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.08.2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002708 від 09.07.2020 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:
5 липня 2020 року ОСОБА_5 , приблизно о 15 годині, користуючись відсутністю сторонніх осіб та господарів будинку, незаконно, таємно, шляхом пошкодження навісного замка вхідних дверей, проник до будинку АДРЕСА_2 , належного за заповітом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частинах, звідки з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, таємно викрав два металевих радіатори (500х600 мм) виробника «Esperado», вартістю 583,33 гривень кожен, на загальну суму 1166,66 грн., два металевих радіатори (500х800 мм) виробника «Esperado», вартістю 800 гривень кожен, на загальну суму 1600 грн., газовий котел марки «Vaillant» моделі VCWNL242EA25», вартістю 2366,67 гривень, пральну машину «Saturn» моделі «ST 1600 230 v50 HZ», вартістю 1000 гривень та двокамерний холодильник «Indesit» моделі 14510, вартістю 3766,67 гривень, чим спричинив потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 9900 гривень.

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив, що 5 липня 2020 року приблизно о 15 годині, пошкодив замок вхідних дверей, проник до будинку по АДРЕСА_2 , який належав раніше його батьку та бабусі. З вказаного будинку забрав 4 металевих радіатори, газовий котел, пральну машину та холодильник. Погоджується, що викрав майно потерпілих на загальну суду 9900 грн. Просить суворо не карати, зазначив, що викрадене майно повернув власникам, завіз назад в будинок та поставив на місця.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у житло, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_5 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, перебуває на обліку призовників Білоцерківського ОМВК.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вказані обставини справи, суспільну небезпеку посягань на чуже майно, суд приходить до висновку про необхідність засудження обвинуваченого ОСОБА_5 до покарання у виді позбавлення волі, яке слід призначити у мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Однак, враховуючи конкретні обставини справи, те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, запевнив суд у тому, що зробив для себе належні висновки, повернув потерпілим викрадене майно, а також думки потерпілих, викладені в наданих заявах про те, що вони до обвинуваченого претензій не мають, просять його суворо не карати, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, згідно ст. 75 КК України, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, призначене покарання та звільнення від його відбування, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів і не буде становити особистий надмірний тягар для особи.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні. Цивільний позов у справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не застосовувати.

Речові докази у справі - два металевих радіатори (500х600 мм) виробника «Esperado», два металевих радіатори (500х800 мм) виробника «Esperado», газовий котел марки «Vaillant» моделі VCWNL242EA25», пральну машину «Saturn» моделі ST 1600 230 v50 HZ», двокамерний холодильник «Indesit» моделі 14510, які були передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити у останнього, як у власника майна.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1