Справа № 730/457/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/145/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, яку було винесено під час розгляду кримінального провадження № 0000146, внесеного 07 квітня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзна, Борзнянського району, Чернігівської області, громадянина України, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Борзна, Борзнянського району, Чернігівської області, громадянина України, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

було задоволено клопотання прокурора про продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою у державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», терміном 60 днів, до 04 лютого 2021 року, включно, ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою у державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», терміном 60 днів, до 04 лютого 2021 року, включно.

Суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення необхідностю уникнення ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконного впливу на свідків, оскільки останні знайомі обвинуваченим та проживають поруч, які були встановлені під час продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також тим, що у зв`язку зі складністю справи остаточне судове рішення у даному кримінальному провадженні не може бути прийнято у строк до закінчення дії обраного запобіжного заходу.

Не погоджуючись з рішенням суду захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою змінити запобіжний захід його підзахисному на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення було порушено процесуальні права обвинуваченого, оскільки провадження щодо ОСОБА_8 розглядається колегіально, однак клопотання прокурора було розглянуто суддею зі складу суду одноособово, відповідно до абз. 5 п. 20-5 розділу ХІ Перехідних положень КК України у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_8 , визнав вину частково, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується, працює на власному тракторі, має міцні соціальні зв`язки, майнова шкода потерпілому не завдана, він не уникав викликів до слідчого, суду, свідки допитані у даному кримінальному провадженні, а тому вважає, що ризик впливу на свідків не є актуальним в зв`язку з чим ризики, передбачені ст.. 177 КПК України щодо ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні відсутні і обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою. Також захисник, посилаючись на дослідження спеціаліста за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ставить під сумнів обґрунтованість підозри та правильність кваліфікації інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення. Крім того, апелянт звертає увагу, що прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою було подано з недотриманням строку встановленого ч. 1 ст. 199 КПК України.

Ухвала суду відносно ОСОБА_9 ніким з учасників судового провадження не оскаржується.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які висловилася на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки в судовому засіданні прокурором доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали і продовжують існувати, а саме, наявність підстав вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків.

При цьому, суд врахував тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, суд дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги захисника в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою є співмірним із існуючими ризиками станом на час судового розгляду, відповідає особі обвинуваченого і зможе забезпечити, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, приймаючи до уваги тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, які суд оцінює у сукупності з іншими даними, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

При цьому слід зауважити, що суддя в ході розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

А тому твердження захисника в апеляційній скарзі щодо правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 та сумнівів в обґрунтованості підозри з огляду на наданий ним висновок спеціаліста за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 колегія суддів визнати такими, що заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, при цьому, будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною захисту під час апеляційного розгляду не наведено.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на порушення прав ОСОБА_8 , у зв`язку з розглядом клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суддею одноособово, хоча дане кримінальне провадження розглядається у суді першої інстанції колегіально, колегія суддів необґрунтованим, оскільки згідно абзацу 5 пункту 20-5 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, про що прямо вказано в оскаржуваній ухвалі.

Вказані особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження встановлені тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

І враховуючи, що на час надходження клопотання прокурора головуючий - суддя ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, його розгляд було здійснено членом колегії суддею ОСОБА_11 , що не суперечить чинному законодавству.

Доводи сторони захисту, що порушення прокурором передбаченого ч. 1 ст. 199 КПК України п`ятиденного строку для подання клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 1 день, є хибними та такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону та суперечать викладеним у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року висновкам, виходячи з наступного.

Так, стаття 199 КПК України, яка регламентує порядок продовження строку тримання під вартою, покладає на слідчого, прокурора певні обов`язки, у тому числі, подати клопотання про продовження строку тримання під вартою до суду не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 1 ст. 199).

Слідчий суддя, суд зобов`язані розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).

Слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Таким чином, ст. 199 КПК України встановлює два процесуальних строки: 1) п`ятиденний строк на звернення з клопотанням про продовження строків тримання під вартою; 2) строк розгляду клопотання слідчим суддею, судом, які є строками виконання обов`язку.

При цьому, передбачений наведеною вище статтею п`ятиденний строк на звернення з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, носить виключно процедурний (організаційно-забезпечувальний) характер і ч. 5 ст. 199 КПК України не пов`язує обов`язок слідчого судді, суду відмовити у продовженні строку тримання під вартою у зв`язку з його недотриманням.

Такі висновки повністю узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 263/15845/2019 (номер провадження 51-6165км19) від 08 квітня 2020 року.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 грудня 2020 року, якою було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3