Справа № 643/1105/21
Провадження № 1-в/643/114/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2021
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника заявника ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
особи, відносно якої розглядається заява ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» про продовження примусових заходів медичного характеру у психіатричному стаціонарі із звичайним типом нагляду відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-
ВСТАНОВИВ:
Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» звернулось до Московського районного суду м. Харкова із заявою про продовження примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного стаціонару із звичайним типом нагляду щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_6 була госпіталізована до лікарні 07.09.2015 року на підставі ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.08.2015 року про застосування примусових заходів медичного характеру у психіатричному стаціонарі із звичайним типом нагляду. ОСОБА_6 21.01.2021 року оглянута комісією лікарів- психіатрів лікарні, яка дійшла висновку, що вона страждає на тяжкий психічний розлад у формі діагноз за кодом згідно з МКХ-10: F20.0 безперервний тип перебігу, внаслідок якого хвора несе суспільну небезпеку, та підтвердила обґрунтованість рішення про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у психіатричному стаціонарі із звичайним типом нагляду.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.08.2015 року до ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у психіатричному стаціонарі із звичайним типом нагляду.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.09.2020 року продовжено застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричного стаціонару із звичайним типом нагляду відносно ОСОБА_6 строком на 6 місяців.
У судовому засіданні прокурор заяву Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» підтримав.
Представник заявника - лікарні у судовому засіданні також просила суд задовольнити подану заяву та продовжити примусові заходи медичного характеру стосовно ОСОБА_6 , зазначивши, що остання з 07.09.2015 року перебуває на лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3». За час перебування на лікуванні психічний стан хворої не покращився, є суспільно-небезпечною, самостійно ліки приймати відмовляється, а тому вона потребує продовження примусового лікування.
У судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_5 та пацієнт ОСОБА_6 проти задоволення заяви заперечили, просили суд змінити примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного стаціонару із звичайним типом нагляду на амбулаторне лікування.
ОСОБА_6 запевнила суд, що хворою себе не вважає, однак також запевнила суд та лікарів, що зможе приймати ліки самостійно, в неї є житло та опікун її дядько. На уточнююче запитання суду з якого періоду вона знаходиться на стаціонарному лікуванні та у зв`язку з чим вона потрапила до лікарні, ОСОБА_6 відповіла, що перебуває на лікуванні з 2009 року, внаслідок конфлікту зі своєю матір`ю. Однак, зауважила, що то була самооборона і свої два роки вона вже відсиділа.
Дослідивши подану Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» заяву та додані до неї документи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, суд дійшов наступного висновку.
ОСОБА_6 перебуває на лікуванні з 06.11.2009 року в ДЗ УПЛСН МОЗ України.
Красногвардійський районним судом м. Дніпропетровська неодноразово продовжувались примусові заходи медичного характеру: 31.05.2010 року, 25.11.2010 року, 18.05.2011 року, 17.11.2011 року, 15.05.2012 року, 06.11.2012 року, 23.04.2013 року, 24.10.2013 року, 04.04.2014 року, 25.09.2014 року, 25.03.2015 року.
Московський районний суд м. Харкова також продовжував примусові заходи медичного характеру відносно ОСОБА_6 : 17.02.2016 року, 08.09.2016 року, 30.03.2017 року, 16.08.2017 року, 27.02.2018 року, 25.09.2018 року, 06.03.2019 року, 15.08.2019 року, 13.02.2020 року, 14.09.2020 року.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.08.2015 року до ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у психіатричному стаціонарі зі звичайним типом нагляду.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.09.2020 року продовжено застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричного стаціонару зі звичайним типом нагляді відносно ОСОБА_6 строком на 6 місяців.
Також, відповідно до акту комісії лікарів ОСОБА_6 вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, відповідно до якого вона вбила свою матір, при обставинах, які перевірялись під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі доказів, які були зібрані під час слідства та були покладені в основу розгляду питання про необхідність застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру. Дане рішення суду набрало законної сили та знайшло своє відображення у висновку комісії лікарів.
В акті комісії лікарів-психіатрів № 2/2 від 21.01.2021 року зазначено, що ОСОБА_6 має 2 групу інвалідності від загального захворювання терміном до 01.04.2020 року, отримує пенсію в УПФУ Шевченківського району м. Харкова. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 17.02.2010 року визнана недієздатною, призначений опікун, дядько хворої - ОСОБА_7 , який отримував пенсію пацієнтки за місцем реєстрації. Строк недієздатності минув, має паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 05 лютого 2021 року, яка була сформована з Реєстру територіальної громади м. Харкова на запит суду, дійсно ОСОБА_6 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Інші особи там не зареєстровані.
Відповідно до акту комісії лікарів-психіатрів № 2/2 від 21.01.2021 року комісія зробила висновок: ВКК від 21.01.2021 року - на підставі досліджень лікарів, після обстеження ОСОБА_6 , 1963 року народження, остання страждає хронічним психічним захворюванням у формі діагноз за кодом згідно з МКХ-10: F20.0 безперервний тип перебігу. У даний час пацієнтка становить суспільну небезпеку і потребує продовження примусового лікування в умовах психіатричного стаціонару зі звичайний типом нагляду. За останні півроку стан пацієнтки залишається нестабільним.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.
З огляду на приписи ст. 95 КК України, продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення застосування такого заходу. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.
В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» за рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру як госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Частиною 3 статті 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи іншого законного представника, у разі якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, продовження або про зміну застосування таких заходів. Після проведення огляду представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі психіатричну допомогу, направляє до суду за місцезнаходженням закладу з надання психіатричної допомоги заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що містить обґрунтування необхідності продовження зміни або припинення застосування примусового заходу медичного характеру відповідно. У подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, що не перевищує 6 місяців.
Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України Про психіатричну допомогу - виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру, який міститься в акті № 2/2 від 21.01.2021 року, ОСОБА_6 на теперішній час страждає хронічним психічним захворюванням у формі діагноз за кодом згідно з МКХ-10: F20.0 безперервний тип перебігу. В даний час хвора несе суспільну небезпеку і потребує продовження примусового лікування в умовах психіатричного стаціонару із звичайним типом спостереження.
Суд вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру, який міститься в акті № 2/2 від 21.01.2021 року, щодо ОСОБА_6 є належним та вмотивованим, підстав ставити під сумнів правильність цього висновку не має, у зв`язку з чим, доводи захисника та ОСОБА_6 про те, що остання не потребує застосування до неї вказаних примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного стаціонару із звичайним типом нагляду, суперечать наявним в матеріалах справи доказам.
Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 видужала та стан її здоров`я значно покращився, внаслідок чого відпала б потреба в раніше застосованих заходах, матеріали справи не містять.
З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність у стані ОСОБА_6 позитивної динаміки від проведеного лікування, суд вважає, що на даний час за своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує продовження примусового лікування в психіатричному закладі.
Таким чином, судом встановлено, що підстави для припинення або зміни застосованих відносно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру відсутні, у зв`язку з чим заява Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом відносно ОСОБА_6 підлягає задоволенню.
З метою дотримання прав особи, відносно якої розглядалось питання про продовження примусових заходів медичного характеру, суд вважає за необхідним роз`яснити ОСОБА_6 та її захиснику положення ч. 3 ст. 514 КПК України та ч. 2 ст. 95 Кримінального кодексу України, відповідно до яких: Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.
Особи, до яких застосовуються примусові заходи медичного характеру, мають право звертатися до суду із заявою про зміну або припинення застосування примусових заходів медичного характеру не частіше одного разу на 6 місяців та незалежно від того, чи розглядалося судом це питання в зазначений період.
Особа, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, має право звернутися до обраного нею незалежного лікаря-психіатра з метою отримання висновку про стан свого психічного здоров`я. У висновку незалежного лікаря-психіатра мають бути зазначені підстави для зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру. У разі відсутності таких підстав у висновку обґрунтовується необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру.
На підставі викладеного та керуючись ст. 95 КК України, ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. 514 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Заяву Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного стаціонару із звичайним типом нагляду строком на 6 (шість) місяців.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.
Суддя - ОСОБА_1