Провадження № 1-кп/947/243/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження №0000996 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого, відносно якого 11.02.2019 року, 26.03.2019 року та 28.03.2019 року направлено обвинувальні акти за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України до суду, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

15.03.2019 року приблизно о 18 годині 15 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні салону «Прованс», розташованого по вул. Фонтанська дорога, 14-г, в м. Одесі, в ході раптового виниклого умислу, вирішив таємно заволодіти грошовими коштами, які знаходились у особистому блокноті та належать ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, визначивши предметом свого злочинного посягання грошові кошти, які знаходилися у блокноті, належному ОСОБА_5 , таємно викрав 2 800 гривень, після чого з місця вчинення кримінального злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, з відповідною кримінально-правовою кваліфікацією його дій погодився, зазначивши, що дійсно 15.03.2019 року приблизно о 18 годині 15 хвилин, він здійснив викрадення грошових коштів у сумі 2 800 гривень, які знаходилися у блокноті належному ОСОБА_5 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла особа до суду не з`явилася, про дату та час судового засідання будучи повідомленою належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, зокрема: письмових документів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 та матеріалів, дослідження яких є необхідним для вирішення питань, передбачених ч. 1 ст. 368 КПК України.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в повному обсязі доведена, а відтак дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом встановлено не було.

Зокрема, при вирішенні питання обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується вимогами ч. 4 ст. 67 КК України, згідно яких, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Так, оскільки повторність в рамках даного кримінального провадження є ознакою кримінального правопорушення, яка впливає на його кваліфікацію (кваліфікуюча ознака), суд не може визнати ознаку повторності в якості обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, встановлену обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Зокрема, суд приймає до уваги характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, характеризуючі обвинуваченого матеріали, відповідно до яких останній офіційно не працює, не одружений, відносно якого на теперішній час обвинувальній акти за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України направлено до суду.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд з урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення та розміру завданої матеріальної шкоди, даних про його особу, які свідчать про відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків, приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів можливо лише у разі його ізоляції від суспільства у разі призначення покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, з огляду на ту обставину, що останній за вчинення аналогічного роду кримінальних правопорушень (злочинів) на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності в рамках інших кримінальних проваджень, явно свідчить про наявність схильності у обвинуваченого ОСОБА_4 до вчинення такого роду кримінальних правопорушень (злочинів).

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Речовий доказ по кримінальному провадженню, після набрання вироком законної сили, а саме: блокнот бірюзового кольору, повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Речовий доказ по кримінальному провадженню, після набрання вироком законної сили, а саме: DVD оранжевого кольору із надписом «VIDEX» із відео файлом, зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000996 від 15.09.2018 року.
На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1