Справа № 128/2496/20
УХВАЛА

12 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суду Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Вінниці обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2020 за № 0000302, по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:

В проваджені Вінницького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
У підготовче судове засідання з?явились прокурор ОСОБА_3 , доставлений під вартою обвинувачений ОСОБА_4 , з`явився захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ..
Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився з невідомих суду причин.
У зв`язку із закінченням терміну тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , який спливає 15.11.2020, прокурором заявлено клопотання про продовження терміну тримання під вартою обвинуваченого, яке подано суду в письмовому вигляді, та копія якого була вручена обвинуваченому і захиснику.
В поданому клопотанні про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на строк два місяці, прокурор зазначила, що не відпали ризики, визначені ухвалою слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, враховуючи особу ОСОБА_4 , його вік і стан здоров`я, матеріальний стан, а також те, що він офіційно не працює, не має постійного доходу, стійких соціальних зв`вчинив умисний, особливо тяжкий злочин, наявність можливості переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити нові кримінальні правопорушення. Вказане свідчить про наявність ризиків, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою.
Окрім того, зазначала, що обвинувачений та потерпілий проживають в одному населеному пункті та обвинувачений, в разі зміни йому запобіжного заходу на інший не пов`язаний із триманням під вартою, зможе впливати на потерпілого.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, що визначені ст. 177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. А тому заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Також просив врахувати, що потерпілий в даний час постійно перебуває на заробітках, а тому обвинувачений позбавлений можливості будь яким чином впливати на потерпілого. Окрім того, при цілодобовому арешті у обвинуваченого не буде можливості впливати на свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував. Підтримав клопотання свого захисника - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно нього з тримання під вартою на домашній арешт. Додатково вказав, що до затримання він працював різчиком по металу, різав заводи, працював неофіційно до запровадження карантину. Проживав із цивільною дружиною.
Прокурор заперечила щодо клопотання захисника, вважаючи, що тримання під вартою найбільше відповідає вказаним в її клопотання ризикам.
Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, які з`явилися в підготовче судове засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого такого заходу та продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.04.2020 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
В подальшому ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 18.06.2020, від 21.07.2020 та від 17.09.2020 продовжено строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 визначений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.04.2020.
Вирішуючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.
При цьому, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, незаконно впливати на потерпілого та свідків кримінального провадження або переховуватися від суду. Суд також зважає на фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його вік, характер висунутого звинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі. Доказів того, що обвинувачений ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, мав постійну роботу, сплачував аліменти, має на утримання неповнолітніх дітей, стороною захисту суду не надано. Тобто, суд за даних обставин позбавлений можливості оцінити обгрунтованість заявленого стороною захисту клопотання.
Станом на даний час зазначені в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 23.04.2020 обставини, що слугували підставою для обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінилися, інших обставин, які б давали підстави до зміни запобіжного заходу сторонами не надано.
Таким чином, суд вважає, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може допустити невиконання процесуальних обов`язків, покладених на нього в зв`язку зі статусом обвинуваченого.
Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , на думку суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України - не встановлено.
Враховуючи вимоги норм розділу ІІ КПК України, зокрема, ст.ст. 177, 183, 199 КПК УКраїни, враховуючи той факт, що на даний час судовий розгляд даного кримінального провадження ще не розпочато, суд, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що більш м`які заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 слід задоволити. Відтак клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 314-316, 331, 376 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосований ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.04.2020, строком на два місяці, тобто до 09 січня 2021 року включно.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали направити для виконання начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1