Номер провадження: 11-кп/813/557/20
Номер справи місцевого суду: 492/401/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

за участі прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Арцизького районного суду Одеської області від 15.07.2019 р. в межах кримінального провадження №0000622 від 04.12.2018 р. відносно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Задунаївка Арцизького району Одеської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, одруженого, не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 28.08.1996 р. Арцизьким райсудом Одеської області за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 206, ст. 42 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 01.02.2000 р. Арцизьким райсудом Одеської області за ч. 1 ст. 196-1 КК України до 1 року позбавлення волі з додатковим покаранням за ст. 14 лікування від алкоголізму;
- 28.05.2002 р. Арцизьким райсудом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194, ст. 304, 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
-20.06.2006 р. Арцизьким райсудом Одеської області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;
- 17.05.2013 р. Біляївським райсудом Одеської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі;
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_9 вирішено обчислювати з моменту його затримання, тобто з 15.12.2018 р.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою.
Вирішено питання щодо долі речових доказів.
Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим у тому, що, маючи не зняту та непогашену в законному порядку судимість, 03.12.2018 р. в вечірній час доби прийшов додому за адресою: АДРЕСА_1 , де він на протязі тривалого часу мешкав з потерпілою ОСОБА_11 в одному будинку, після чого, перебуваючи у одній із кімнат будинку між ОСОБА_9 та потерпілою ОСОБА_11 виникла сварка, в ході якої, переслідуючи раптово виниклий умисел, направлений на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_11 , останній умисно, взявши алюмінієву кришку від каструлі, підійшов до потерпілої, яка сиділа на ліжку обличчям до нього, та наніс вказаною кришкою декілька ударів по голові ОСОБА_11 у область маківки, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді рани в тім`яній ділянці справа, синця у завушній ділянці зліва, садна у тім`яній ділянці зліва, синця скроневої ділянці зліва, лоба до правої вушної раковини, синця верхньої та нижньої повіки правого ока, у зовнішнього кута правого ока, правій щоці, верхньої та нижньої повіки лівого ока та щоки, внаслідок чого потерпіла встала з ліжка та направилась у бік вхідних дверей.
В подальшому, ОСОБА_9 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , умисно наніс один удар кулаком правої руки в область грудної клітини потерпілої, внаслідок чого остання впала на підлогу обличчям донизу, після чого ОСОБА_9 наніс лежачій на підлозі потерпілій своїми ногами не менше чотирьох ударів по правій та лівій руці, по тулубу в область грудної клітини, живота та ребер потерпілої, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді рясного синця грудної клітки, який починається від лопаткової лінії справа, від рівня 5 ребра до верхнього краю кульшової кістки, йде з боків та спереду від рівня нижнього краю реберної дуги до рівня 5 ребер зліва та справа, синця обох молочних залоз, до лопаткової лінії зліва, садна по задній поверхні нижньої третини правого плеча, синця по передньо-зовнішній поверхні середньої третини лівого передпліччя, синця по передній поверхні середньої та нижньої третини лівого передпліччя, синця у лівій ліктьовій ямці, синця по задній поверхні лівого ліктьового суглобу, верхньої та частково середньої третини передпліччя; дрібні, смугасті, вертикальні садна на правій вушній раковині, підборідді, спинці та крилі носу зліва, поперечних переломів 2-3-4-5-6-7 правих ребер по середньо ключичній лінії, повного поперечного перелому 2-3-4 правих ребер по передньо-пахвовій лінії, перелому 2 лівого ребра у місці переходу в хрящову частку, неповного перелому 2 лівого ребра по середньо-ключичній лінії, повного поперечного перелому 3 лівого ребра по середньо ключичній лінії, двійного, на відстані 1 см одне від одного, неповних поперечних переломів 4 лівого ребра між грудиною та середньо-ключичною лініями, неповних поперечних переломів 5-6 лівих ребер між грудиною та середньо-ключичою лініями; неповні поперечні переломи 4 лівого ребра по передньо-пахвовій та по середньо-пахвовій лініями, неповного поперечного перелому 7 лівого ребра по середньо-ключичній лінії, 2 повних поперечних переломів грудини, на рівні 2 ребра та на рівні 3 міжреберного проміжку; після чого, ОСОБА_9 полишив лежачу ОСОБА_11 на підлозі у кімнаті та сам покинув будинок.
В результаті протиправних дій ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_11 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 не погодився із оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції з наступних підстав:
- суд не допитав свідків, які могли підтвердити його невинуватість, а деяких взагалі не викликав в судове засідання;
- суд залишив поза увагою той факт, що потерпіла ОСОБА_11 не пройшла повний курс лікування, що саме й потягло погіршення стану її здоров`я та в подальшому її смерть; останній не надавалась належна медична допомога;
- потерпіла не мала до нього жодних претензій та зазначала, що тілесні ушкодження їй були заподіяні внаслідок падіння в дворі будинку;
- суд не врахував, що він має зареєстроване місце проживання та мав постійне місце роботи, а характеристику його особі надавала людина, яка його ніколи не бачила.
В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_9 просив скасувати вирок суду та закрити провадження у зв`язку із його невинуватістю у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурорів, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону відповідає.

Як видно зі змісту вироку, він приписам зазначеної вище норми кримінального процесуального закону відповідає в повній мірі.

Так, в судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 винним себе не визнав та пояснив, що придбав недалеко від тітки ОСОБА_11 будинок та одного разу, коли він прийшов в гості до ОСОБА_11 , вона запропонувала йому випити з нею та її співмешканцем ОСОБА_12 вина, однак він відмовився; після того як ОСОБА_11 та її співмешканець випили, у них відбулась сварка, в ході якої ОСОБА_12 вдарив тітку кришкою від каструлі, а потім вона падала в будинку та вийшовши на двір впала на пеньок.
Водночас, не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд 1-ої інстанції, обґрунтовуючи доведеність вини обвинуваченого, послався на досліджені ним докази, а саме на:

- показання потерпілого ОСОБА_13 , який пояснив, що обвинувачений часто проживав у його матері ОСОБА_11 , оскільки остання його жаліла та дозволяла жити у неї; йому 03.12.2018 р. зателефонувала ОСОБА_14 та повідомила, що обвинувачений сильно побив маму та її доставили до лікарні; по телефону мати повідомила, що ОСОБА_9 її сильно побив;

- показання свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що в грудні 2018 р. до неї до дому прибігла сусідка ОСОБА_11 , яка плакала, на обличчі під очима та на грудній клітині останньої були синці, потерпіла перебувала в тверезому стані та була дуже налякана, розповіла, що її побив племінник ОСОБА_15 , після чого приїхала швидка допомога, поставила їй обезболююче та відвезла до лікарні; співмешканець ОСОБА_16 поїхав до лікарні разом з ОСОБА_11 ;

- показання свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що йому в грудні 2018 р. зателефонував ОСОБА_13 та попросив піти до його матері ОСОБА_11 розібратись, що трапилось; коли він прийшов за адресою, де проживала потерпіла ОСОБА_11 , він побачив обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння та співмешканця ОСОБА_11 ОСОБА_12 , в останнього була розбита голова та ОСОБА_12 жестом показав, що ОСОБА_9 його побив;

- показання свідка ОСОБА_18 , яка пояснила, що їй зателефонував ОСОБА_13 та попросив поїхати до лікарні, де перебувала його мати ОСОБА_11 ; приїхавши до лікарні, свідок побачила ОСОБА_11 з розбитою головою; остання розповіла, що її побив племінник ОСОБА_15 каструлею, а коли вона впала на підлогу, бив ногами;

- показання свідка ОСОБА_19 , яка пояснила, що вона працює медсестрою, на її зміні 03.12.2018 р. приблизно о 21 год. швидка допомога до лікарні привезла ОСОБА_11 , вона була дуже побита, голова в крові, все тіло в синяках, трималась за живіт; на запитання що сталось, вона розповіла, що її побив племінник ОСОБА_15 ногами, палкою та каструлею; також одяг в потерпілої був мокрий, в лікарні її переодягли; потерпіла була в тверезому стані, її супроводжував дідусь, який також був побитий, на голові була кров, оскільки він захищав ОСОБА_20 , а обвинувачений його за це побив;

- витягом з ЄРДР №0000622, з якого вбачається, що 03.12.2018 р. до чергової частини Арцизького ВП ГУНП в Одеській обл. надійшла заява, про те, що чоловік на ім`я ОСОБА_15 у буд. АДРЕСА_1 побив ОСОБА_21 , чим спричинив тілесні ушкодження;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення;

- постанову про уточнення анкетних даних потерпілого, згідно якої вірними анкетними даними потерпілої особи слід вважати ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ксерокопію паспорту ОСОБА_11 ;

- характеристику, в якій вказано, що ОСОБА_11 проживала разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_22 (інвалід 2 групи) в АДРЕСА_1 ;

- протокол огляду місця події від 14.12.2018 р.;

- таблиці ілюстрацій до протоколу місця події від 14.12.2018 р. за фактом виявлення трупа жінки в с. Задунаївка, Арцизького району Одеської області;

- лікарське свідоцтво про смерть №152, відповідно до якого ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- довідку, видану КУ «Арцизька центральна районна лікарня» про те, що ОСОБА_11 , 1933 р.н., перебувала на стаціонарному лікуванні з 03.12.2018 р. по 10.12.2018 р. з діагнозом ЧМТ, струс мозку, рана волосянистої частини голови;

- протокол медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння від 15.12.2018 р. з якого вбачається, що ОСОБА_9 вживав алкогольні напої 14.12.2018 р.;

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.12.2018 р.;

- протокол проведення слідчого експерименту від 16.12.2018 р., з якого вбачається, що обвинувачений 03.12.2018 р. зайшов до ОСОБА_11 додому; через те, що остання розлила йому на ногу кип`яток, він розізлився та вдарив потерпілу кришкою від каструлі по голові, в цей час вона сиділа на ліжку; коли вставала, ОСОБА_9 вдарив її рукою по спині, після чого вона вийшла на двір та впала на пеньок обличчям та грудьми;

- таблицю ілюстрацій до протоколу слідчого експерименту від 16.12.018 р.;

- висновок експерта №56/152 від 18.12.2018 р., відповідно до якого наявні на тілі постраждалої тілесні ушкодження згідно п. 2.1.3.о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя; трупне задубіння стало виражене в усіх групах зазвичай досліджуваних мязів, можна припустити, що смерть настала приблизно за 16-20 годин до розтину (15.12.18 року з 9:30 до 10:30 год.); причиною смерті ОСОБА_11 стала закрита травма грудної клітки у вигляді численних переломів ребер, грудини, яке ускладнилось посттравматичною плевропневмонією і розвинута інтоксикація організму, на що вказує: рясні синці грудної клітки, численні переломи ребер, грудини, наявність в плевральній порожнині мутної рідини, накладання фібрину на плеврі легені; зішкріб пульпи селезінки, травматичний фіброзний плеврит, ателектаз, набряк легенів, продуктивний серозний арахноїдит, набряк головного мозку; смерть постраждалої ОСОБА_11 стоїть в прямому зв`язку з наявними у неї тілесними ушкодженнями; при розтині трупа ОСОБА_11 , а також даних судово-гістологічного дослідження, яких-небудь захворювань, які б могли стати причиною смерті, не виявлено; так як смерть постраждалої настала через тривалий час після нанесення тілесних ушкоджень, то на час розтину яких-небудь ознак травмуючого предмета в наявних тілесних ушкодженнях не виявлено; по наявним тілесним ушкодженням встановити кількість нанесених ударів потерпілій не має можливості, можна тільки припустити, що мало місце численне, неодноразове прикладання травмуючої сили; так як тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_11 розташовані на різних поверхнях тіла, то можна припустити, що під час нанесення тілесних ушкоджень взаємо розташування постраждалої та нападаючого змінювалось; не виключається виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 в ділянці лівої верхньої кінцівки, при спробі потерпілої закритись рукою під час нанесення їй тілесних ушкоджень; не виключається виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 при обставинах, вказаних в ухвалі суду, тобто ударі кришкою від каструлі, каструлею, а також рукою, стиснутою в кулак та взутою ногою;

- акт судово-медичного дослідження №152 від 15.12.2018 р.;

- акт судово-медичного дослідження №6358/152 від 15.12.2018 р., згідно якого в крові та сечі трупа ОСОБА_11 етиловий спирт не виявлений;

- акт судово-медичного дослідження №603 від 21.12.2018 р. та таблицями № 1,2,3,4,5,6 до нього;

- висновком судово-психіатричних експертів №21 від 17.01.2018 р., згідно якої ОСОБА_9 на час, який відноситься до скоєння ним правопорушення, будь-яким хронічним психічним розладом, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав, ознак тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, а виявляв ознаки: «Легкої розумової відсталості з мінімальними поведінковими розладами», яка за глибиною та ступенем виразності не позбавляла його здібності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 24.12.2018 р.;

- висновок експерта №39 від 05.02.2019 р. (комісійна судово-медична експертиза), відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_11 стала закрита травма грудної клітини у вигляді численних переломів ребер, грудини, яка ускладнилася посттравматичною плевропневмонією і розвинутою інтоксикацією організму, на що вказує: рясні синці грудної клітки, численні переломи ребер, грудини, наявність в плевральній порожнині мутної рідини, накладання фібрину на плеврі легені, зішкріб пульпи селезінки, травматичний фіброзний плеврит, ателектаз, набряк легенів, продуктивний серозний арахноїдит, набряк головного мозку; смерть постраждалої ОСОБА_11 знаходиться у причинному зв`язку з наявними у неї тілесними ушкодженнями; при розтині трупа ОСОБА_11 виявлені наступні тілесні ушкодження: рана в тім`яній ділянці зправа, синець у завушній ділянці зліва, по передній та бічній поверхні шиї зліва, лівого надпліччя, садно у тім`яній ділянці зліва, синець на скроневій ділянці зліва лоба до правої вушної раковини, синці верхньої та нижньої повіки правого ока, у зовнішнього кута правого ока, на правій щоці, верхньої та нижньої повіки лівого ока та щоки, рясний синець грудної клітини, який починається від лопаткової лінії з права, від рівня 5 ребра до верхнього краю кульшової кістки, йде з боків та переду від рівня нижнього краю реберної дуги до рівня 5 ребер зліва та з права, синець обох молочних залоз, до лопатковій лінії зліва, садно по задній поверхні нижньої третини правого плеча, синець по передньо-зовнішній поверхні середньої третини лівого передпліччя, синець по передній поверхні середньої та нижньої третини лівого передпліччя, синець у лівій ліктьовій ямці, синець по задній поверхні лівого ліктьового суглобу, верхньої та частково середньої третини передпліччя, дрібні, смугасті, вертикальні садна на правій вушній раковині, підборідді, спинці, та крилі носу зліва, обгризання лівого соска, біля-соскового гуртка та прилеглої шкіри, крововилив у м`які тканини сухожильного шолому зліва в лобній, а також в тім`яній та скроневій ділянці зліва, крововилив під тверду, та м`яку мозкові оболонки з права в тім`яній ділянці, виявлено наступні переломи: повний поперечний перелом 2-3-4-5-6-7 правих ребер по середньо-ключичній лінії, повний поперечний перелом 2-3-4 правих ребер по передньо-пахвовій лінії, перелому 2 лівого ребра у місці переходу в хрящову частку, неповного перелому 2 лівого ребра по середньо-ключичній лінії, повний поперечний перелом 3 лівого ребра по середньо ключичній лінії, двійний, на відстані 1 см одне від одного, неповні поперечні переломи 4 лівого ребра між грудиною та середньо-ключичною лініями, неповні поперечні переломи 5-6 лівих ребер між грудиною та середньо-ключичою лініями; неповні поперечні переломи 4 лівого ребра по передньо-пахвовій та по середньо-пахвовій лініям, неповний поперечний перелом 7 лівого ребра по середньо-ключичній лінії, 2 повні поперечні переломи грудини, на рівні 2 ребра та на рівні 3 міжреберного проміжку; за морфологічними особливостями тілесних ушкоджень синці синього, та синь-багрового кольору, наявності в м`яких тканинах з місць ушкодження нерівномірно вираженої клітинної реакції та проліферації, можна припустити, що дані ушкодження могли утворитись в разі неодноразової дії тупого предмету, можливо при вказаних обставинах: рана на голові при ударі ребром кришки від каструлі, синці в ділянці голови, та крововиливи у м`які тканини сухожильного шолому від удару твердим, тупим предметом, можливо каструлею, синці грудної клітини, кінцівок та переломи ребер, грудини в разі неодноразової дії тупого предмету, можливо кулака, ноги, приблизно не менш ніж за 7-8 днів до смерті, можливо в указаний строк, тобто 03.12.2018 р.; дані тілесні ушкодження зазвичай супроводжуються розвитком травматичного шоку важкого ступеня і, згідно п. 2.1.3.о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя; смерть постраждалої ОСОБА_11 знаходиться у прямому причинному зв`язку з наявними у неї тілесними ушкодженнями; по наявним тілесним ушкодженням встановити кількість нанесених ударів потерпілій ОСОБА_11 не має можливості, можна тільки припустити, що мало місце численне, неодноразове прикладання травмуючої сили; за морфологічними особливостями тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_11 вони не могли виникнути при обставинах, зазначених в допиті ОСОБА_9 та під час проведення слідчого експерименту 16.12.2018 р. (від одного удару кришкою каструлі в лице, одного поштовху у спину та одного падіння з ударом об пеньок); так як смерть ОСОБА_11 настала через тривалий час після нанесення тілесних ушкоджень, то на час розтину яких-небудь індивідуальних особливостей та ознак травмуючого предмету в наявних тілесних ушкодженнях не виявлено; ОСОБА_11 після отриманих нею травм могла здійснювати цілеспрямовані дії на протязі певного часу, за який розвинулися запальні ускладнення травм та наросла інтоксикація до критичного стану; обстеження хворої ОСОБА_11 у Арцизькій ЦРЛ було виконано у об`ємі, доступному у лікарнях такого рівня; діагноз «ЧМТ, сотрясение головного мозга. Ушибленная рана волосистой части головы. Ушиб грудной клетки справа. Перелом второго ребра справа со смещением. Множественные кровоподтеки лица, тела» встановлений правильно, але не в повному обсязі; за наявності таких ушкоджень постраждала потребувала подальшого стаціонарного лікування, призначення, що найменш, додаткової терапії, яка була б спрямована на усунення загрози розвитку ускладнень у вигляді посттравматичної плевропневмонії і розвинутої інтоксикації організму; оперативна допомога ОСОБА_11 у Арцизькій ЦРЛ не надавалась, лікування було консервативним; за умов повної діагностики наявних у ОСОБА_11 травм та призначенні адекватного лікування, не можна виключити, що можна було б запобігти розвитку перелічених ускладнень, та життя постраждалої могло бути збережене; враховуючи все вище викладене, експерти дійшли до висновку, що смерть ОСОБА_11 пов`язана як з важкістю отриманої травми, так і з недоліками надання медичної допомоги;

- постанову від 02.03.2019 р. про перекваліфікацію дій особи, яка вчинила кримінальне правопорушення з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України;

- протокол від 04.03.2019 р. про надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Враховуючи викладене, суд 1-ої інстанції, за результатами дослідження та оцінки вищезазначених доказів, дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена в ході судового розгляду та кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 121 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Апеляційний суд критично відноситься до тверджень сторони захисту на те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 не була доведена в ході судового розгляду з огляду на наступні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Так, на переконання апеляційного суду, суд 1-ої інстанції, відповідно до вимог вищенаведеної ст. 94 КПК України та на підставі всебічного, повного та неупередженого дослідження вищезазначених апеляційним судом доказів, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за фактом завдання потерпілій ОСОБА_11 умисних тяжких тілесних ушкоджень, вказані докази є належними, достатніми та взаємоузгодженими.
Доводи обвинуваченого щодо того, що судом не були допитані свідки, які могли підтвердити його невинуватість спростовуються матеріалами справи, зокрема, судом здійснювались неодноразові судові виклики свідків сторони захисту ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , проте останні до суду не з`являлись без повідомлення причин неприбуття (т. 2, а.с. 1, 2, 5, 6, 12-13, 23, 26, 29, 32, 33-34, 39, 42, 45, 46), натомість, в судовому засіданні суду 1-ої інстанції, яке відбулося 09.07.2019 р., сторона захисту взагалі відмовилась від клопотання про виклик вищезгаданих свідків та така відмова була прийнята судом (т. 2, а.с. 50-52).
Апеляційний суд частково погоджується та вважає такими, що відповідають дійсності твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що потерпілій ОСОБА_11 не надавалась належна медична допомога, що, в подальшому, потягло погіршення стану її здоров`я та призвело до її смерті, оскільки зазначені доводи підтверджуються також матеріалами провадження, зокрема, висновком комісійної судово-медичної експертизи №39 від 05.02.2019 р., згідно якого експерти дійшли висновку про те, що смерть ОСОБА_11 пов`язана як з важкістю отриманої травми, так і з недоліками надання медичної допомоги, проте, обвинуваченому ОСОБА_9 інкримінується вчинення саме злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який передбачає відповідальність суто за спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. Відповідальність же за спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого передбачена ч. 2 ст. 121 КК України та в провину ОСОБА_9 не ставиться.

Посилання обвинуваченого на те, що тілесні ушкодження потерпілій були заподіяні внаслідок падіння в дворі будинку колегія суддів оцінює критично та наголошує на тому, що вони спростовуються іншими вищевказаними дослідженими судом 1-ої інстанції доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, поясненнями потерпілого та свідків, а також висновками експертиз, зокрема, комісійної судово-медичної експертизи №39 від 05.02.2019 р., відповідно до якого експерти зазначили, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_11 , не могли виникнути при обставинах, зазначених в допиті ОСОБА_9 та під час проведення слідчого експерименту 16.12.2018 р., а саме від одного удару кришкою каструлі в лице, одного поштовху у спину та одного падіння з ударом об пеньок; такі ушкодження могли утворитись в результаті численного, неодноразового прикладання травмуючої сили.

Доводи ОСОБА_9 про те, що судом не було враховано наявності в нього зареєстрованого місця проживання не відповідають дійсності та спростовуються змістом мотивувальної частини оскаржуваного вироку суду (т.2, а.с. 58, зворотна сторона), відповідно до якого судом було враховано наявність в обвинуваченого постійного місця проживання та його негативну характеристику за місцем проживання.

Твердження обвинуваченого про те, що загибла потерпіла не мала до нього жодних претензій є голослівними та жодними доказами не підтверджуються, а допитати останню в судовому засіданні як суду першої, так і апеляційної інстанції, для з`ясування зазначеної обставини видалось об`єктивно неможливим у зв`язку із її смертю.

За таких обставин, колегія суддів вважає твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про його невинуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину такими, що не відповідають дійсності, повністю спростованими вищевказаними доказами та направленими на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене тяжке кримінальне правопорушення.

Відтак, за встановлених апеляційним судом обставин, суд 1-ої інстанції на підставі аналізу та оцінки всіх досліджених доказів у провадженні дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та правильність кваліфікації його дій.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.
Отже, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та скасування законного, обґрунтованого та вмотивованого вироку суду 1-ої інстанції.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Арцизького районного суду Одеської області від 15.07.2019 р. відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк з моменту отримання ним копії ухвали.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4