19.08.2020 Єдиний унікальний номер 205/6185/20
Провадження № 1-кс/205/1134/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 від 08 серпня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,

В С Т А Н О В И В :

17 серпня 2020 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська засобами поштового зв`язку надійшло вищевказане клопотання прокурора про арешт майна в межах кримінального провадження №0000143 від 08 серпня 2020 року.
З клопотання встановлено, що в провадженні слідчого відділу Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0000143 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 серпня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 серпня 2020 року під час відпрацювання території обслуговування на ж/м Західний по вул. Пряма, 23, ДОП СП ОСОБА_4 було виявлено автомобіль «Форд Транзіт» д/з НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в салоні автомобіля знаходилась ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які здійснювали прийом металобрухту у населення, документів на металобрухт останні при собі не мали, від надання пояснень відмовились посилаючись на ст. 63 Конституції України, вказаний автомобіль та зазначені особи були запрошені до поліцейської станції Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Волинська 7а, для з`ясування обставини законності проведення операцій з металобрухтом на території м. Дніпро, про що повідомлено до ЧЧ Новокодацького ВП.
13 серпня 2020 року слідчо-оперативною групою проводився огляд за адресою: м. Дніпро, вул. Волинська біля буд. 7А та буд. 5. На оглянутій ділянці місцевості біля першого під`їзду припарковано автомобіль білого кольору фургон малотонажний «FORD TRANSIT-100», д/н НОМЕР_1 . Зовні по кузову автомобіль має механічні пошкодження, подряпини на кузові.
В кузові автомобіля насипом розташовані: метал та металеві вироби, а саме металеві труби, холодильники, деталі від автомобіля, металеві відра, також був поліетиленовий мішок в якому були металеві вироби.
Вищевказаний автомобіль вилучений за допомогою спеціальної техніки (евакуатор) д/н НОМЕР_2 та направлено на зберігання до Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Курінна, 57.
В ході огляду було оглянуто та вилучено транспортний засіб «FORD TRANSIT-100», д/н НОМЕР_1 , 1989 року випуску, номер кузова VIN: НОМЕР_3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , зареєстровані на ОСОБА_7 , АДРЕСА_1 , а також цивільно-правовий договір № 17108-2020 від 01.08.2020р.
14 серпня 2020 року зазначені предмети, а саме: транспортний засіб марки «FORD TRANSIT-100», д/н НОМЕР_1 , номер кузова VIN: НОМЕР_3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000143 від 08 серпня 2020 року.
У зв`язку з викладеним, вищезазначені предмети являються знаряддям кримінального правопорушення, а тому з метою збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), прокурор просив накласти арешт на вказані предмети.
Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив клопотання розглянути без його участі.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що таке клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з таких підстав.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження
Частиною 2 та 3 статті 171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б підданою необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, що отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами цього кримінального провадження.
Так, з клопотання встановлено, що метою накладення арешту на транспортний засіб, свідоцтво про його реєстрацію та ключі є збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), однак, в клопотанні прокурора не обґрунтовано мету накладення арешту, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також цивільний позов в рамках кримінального провадження, на який посилається в клопотанні прокурор.
В цьому випадку прокурором не доведено та не зазначено, які саме потреби досудового розслідування задовольнятимуться завдяки цьому арешту.
Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. Якщо такі документи не можуть бути зазначені у клопотанні та надані щодо майна, право власності на яке неможливо підтвердити документально, то відповідну неможливість має бути обґрунтовано у клопотанні.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Враховуючи вищезазначене, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту, а тому вважаю, що вказане клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Керуючись ст. ст. 170-172, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 від 08 серпня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України - повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 для усунення зазначених у мотивувальній частині ухвали недоліків, встановивши строк для такого усунення - сімдесят дві години.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

.