Справа № 165/1445/20 Провадження №11-кп/802/758/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 22 липня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :
В ході розгляду кримінального провадження №0000425 від 03 травня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 на строк шістдесят днів. Вказав, що ризики, які виправдовували застосування такого виду запобіжного заходу та передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України на даний час не зменшилися, обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші кримінальні правопорушення, що унеможливлює застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 22 липня 2020 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 . Продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів, а саме з 22 липня 2020 року до 19 вересня 2020 року включно. Судом визначено розмір застави ОСОБА_7 .
Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що враховуючи тяжкість покарання у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , його вік, стан здоров`я та те, що останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, не має постійної роботи та легальних джерел доходів, не бажає стати на шлях виправлення, не має житла ні власного, ні в користуванні, разом із співмешканкою у місті Нововолинську винаймає житло малосімейного типу, тобто наявні соціальні зв`язки недостатні для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що в сукупності вказують на існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані слідчим суддею та судом при обранні такого виду запобіжного заходу. При цьому, будь-який інший більш м`який запобіжний захід, ніж як тримання під вартою, не зможе запобігти і є недостатнім для запобігання ризикам, що існують на даній стадії судового розгляду
У поданій апеляційній скарзі захисник вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою та підлягає скасуванню. Вказує, що стороною обвинувачення недоведено ризиків, наведених в клопотанні про застосування запобіжного заходу. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби з 22.00 години по 06.00 годину за місцем його проживання: АДРЕСА_1 .

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які скаргу підтримали у повному обсязі, прокурора, який просив апеляційну скаргу відхилити за безпідставністю, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За положеннями ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Судом встановлено, що в даний час у провадженні Нововолинського міського суду Волинської області перебуває кримінальне провадження №0000425 від 03 травня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень повністю стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Встановлено, що обираючи ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, місцевий суд врахував обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також взяв до уваги те, що останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, не має постійної роботи та легальних джерел доходів, не бажає стати на шлях виправлення, не має житла ні власного, ні в користуванні, разом із співмешканкою у місті Нововолинську винаймає житло малосімейного типу, тобто наявні соціальні зв`язки недостатні для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що в сукупності вказує на існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані слідчим суддею та судом при обранні такого виду запобіжного заходу. При цьому, будь-який інший більш м`який запобіжний захід, ніж як тримання під вартою, не зможе запобігти і є недостатнім для запобігання ризикам, що існують на даній стадії судового розгляду
Так, наведені стороною обвинувачення в клопотанні та судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому є належним чином обґрунтовані і вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу не втратили свою актуальність та не змінилися.

З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_7 та тяжкості інкримінованих йому діянь, те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, його вік та стан здоров`я, відсутність медичних документів в підтвердження неможливості утримання обвинуваченого в ІТТ та слідчому ізоляторі, апеляційний суд приходить до висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були доведені стороною обвинувачення.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , місцевий суд перевірив усі обставини кримінального провадження, з якими закон пов`язує такий винятковий запобіжний захід та наявність достатніх і обґрунтованих підстав для його продовження.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі сторони захисту, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, як про це просить сторона захисту.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 197, 199, 376, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 22 липня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: