Провадження №1-кс/127/9720/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на постанову прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000053 від 06.07.2020, про відмову у визнанні потерпілими,-

ВСТАНОВИВ:

05.10.2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулась до суду із вищевказаною скаргою, яку мотивували тим, що постановою прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 07.09.2020 було відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 04.08.2020 про визнання потерпілими у кримінальному провадженні №0000053 від 06.07.2020. На думку ОСОБА_3 та ОСОБА_5 постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки не грунтується на фактичних обставинах справи. Крім того, постанова складена без дотримання вимог ст. 110 КПК України, зокрема не містить мотивів прийняття постанови, їх обґрунтування. Враховуючи вказане, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 просять скасувати постанову прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 07.09.2020 про відмову у визнані потерпілими та визнати бездіяльність прокурора, яка полягає у невручені пам`ятки потерплих.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала та просила задовольнити.

ОСОБА_5 в судове засіданні не з`явилась. Подала заяву по розгляд скарги у її відсутність.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просила в задоволенні скарги відмовити.
Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги встановив наступне.

Слідчим Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000053 від 06.07.2020 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 151 КК України.
04.10.2020 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулись до прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_4 та прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_6 з клопотанням про визнання їх потерпілими у кримінальному провадженні №0000053 від 06.07.2020.

Постановою прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 07.09.2020 було відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 04.08.2020 про визнання потерпілими у кримінальному провадженні №0000053 від 06.07.2020.
Правовими приписами ч. 1 ст. 303 КПК України чітко встановлено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом цієї норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, прокурором було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000053 від 06.07.2020 у зв`язку з тим, що з матеріалів кримінального провадження відсутні докази завдання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 кримінальним правопорушенням фізичної, моральної або матеріальної шкоди.

Однак, прокурор не звернув увагу на те, що прохальна частина клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 04.08.2020 містить п`ять пунктів, однак відмовляючи у задоволенні даного клопотання прокурор не обгрунтувала підстав для відмови у задоволенні кожного пункту прохальної частини, що свідчить про невмотивованість постанови прокурора від 07.09.2020.

Системний аналіз наведених положень закону та змісту оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку, що оскаржувана постанова винесена передчасно, без дотримання вимог КПК України та не вмотивована належним чином, тому слідчий суддя прийшов висновку про задоволення скарги в частині скасування постанови прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 07.09.2020 про відмову у задоволені клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 04.08.2020 про визнання потерпілими у кримінальному провадженні №0000053 від 06.07.2020.

Що стосується вимоги скарги заявників про визнання бездіяльності прокурора, яка полягає у ненадані пам`ятки потерпілих у кримінальному провадженні та не ознайомлення з правами та обов`язками потерпілих, слід зазначити наступне.

Згідно ж ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. Зокрема, до повноважень слідчого судді віднесено розгляд розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування.
Оскільки оскарження вищевказаної бездіяльності прокурора не передбачено положеннями ст. 303 КПК України, а тому скарга в даній частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру;2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відомості зазначені в скарзі знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому скаргу останнього слід задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 задовольнити частково.
Постанову прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 07.09.2020 у кримінальному провадженні № 0000053 від 06.07.2020, про відмову у визнанні потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_5 - скасувати.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя