Номер провадження: 11-кп/813/1824/20
Номер справи місцевого суду: 517/8/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Фрунзівського районного суду Одеської області від 16.06.2020 року у кримінальному провадженні № 0000161, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2019 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Весела Балка, Фрунзівського району, Одеської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на 7 (сім) років і 6 (шість) місяців.

Строк покарання засудженого відраховано з моменту його затримання, після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов прокурора задоволено та стягнуто із ОСОБА_7 на користь Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня Одеської обласної ради» кошти в сумі 1091 (одна тисяча дев`яносто одна) гривня в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів.

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
ОСОБА_7 , оскаржуваним вироком визнаний винним в тому, що він 04.11.2019 року близько 19:30 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в житловому будинку, в якому проживає, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ним та рідним братом ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи злочинний умисел, направлений на спричинення тяжкого тілесного ушкодження останньому, взяв з підлоги веранди металеву арматуру. В подальшому ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 , який лежав на ліжку у своїй кімнаті, та реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи небезпеку своїх дій для життя і здоров`я останнього та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно наніс один удар в праву лобно-скроневу ділянку голови останнього. Надалі ОСОБА_9 було без свідомості доставлено до лікарні, де 07.11.2019 року він від отриманих травм помер.

Смерть ОСОБА_9 знаходиться у причинному зв`язку з відкритою черепно-мозковою травмою, у вигляді переломів кісток черепу, забою головного мозку, крововиливів під мозкові оболонки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

У обґрунтування своїх доводів вказує, що суд першої інстанції взяв до уваги лише ті показання, які надали непрямі свідки у суді, а також прийняв до уваги лише ті матеріали кримінального провадження, які надав прокурор. Зауважує на те що між ОСОБА_7 та його братом, який є потерпілим були добрі взаємовідносини, ці обставини вказують на неможливість спричинення тілесних ушкоджень та умислу на його спричинення, а прямих свідків побиття підзахисним потерпілого у ході судового розгляду не встановлено.

Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити виправдувальний вирок стосовно засудженого.

У запереченнях на апеляційну скаргу, прокурор Роздільнянської місцевої прокуратури процесуальний керівник у вказаному кримінальному проваджені ОСОБА_10 зазначив, що вважає апеляційну скаргу захисника необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. На думку прокурора вирок суду є законним та справедливим, вина доведеною, а призначене покарання відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину та даним про особу обвинуваченого.
Просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
У судове засідання апеляційного суду потерпілий ОСОБА_9 та захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлені про дату, місце та час судового розгляду не з`явилися, про поважні причини неявки апеляційний суд не повідомили.

З огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, врахувавши думку прокурора та обвинуваченого, який не заперечував проти того, щоб апеляційну скаргу було розглянуто за відсутності його захисника, апеляційний суд вважав за необхідне провести розгляд за відсутності потерпілого та захисника.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши: суддю-доповідача; пояснення обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржуваний вирок без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; 2) відповідно до положень Загальної частини КК; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень викладених Пленумом Верховного Суду України у постанові «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 16.06.2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та заперечував проти скоєння злочину, надавши відповідну правову оцінку заявленим в апеляційній скарзі доводам і наявним в матеріалах провадження доказам, апеляційний суд доходить наступних висновків.

На думку апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних в оскаржуваному вироку обставин підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду, яким надана належна правова оцінка.

Як вбачається з матеріалів провадження під час судового розгляду судом першої інстанції були допитані потерпілий ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які надали чіткі та послідовні покази, які в свою чергу підтверджуються дослідженими доказами у справі, представлені стороною обвинувачення та які повністю підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, на підставі яких ухвалено обвинувальний вирок.

Так, свідок ОСОБА_11 пояснила, що 04.11.2019 року до неї прийшов потерпілий ОСОБА_14 на голові якого була рана та скаржився на головний біль, пояснивши при цьому, що його побив ОСОБА_7 . В подальшому ОСОБА_15 стало зле, він втратив свідомість, в зв`язку з чим вона викликала швидку допомогу та поліцію. Також свідок підтвердила факт постійного побиття обвинуваченим його брата ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що 04.11.2019 року біля 20:00 години він йшов за сестрою до сусідки, побачив ОСОБА_9 , який сидів на лавці з розбитою головою і плакав і розповів йому що посварився з братом ОСОБА_7 . Зайшовши в будинок до останнього вони побачили ОСОБА_7 який повідомив їм, що чекає батька ОСОБА_9 , оскільки він з ним посварився. У ОСОБА_7 в руках була металева арматура біля 40 см. довжиною. У подальшому, після приїзду працівників поліції до ОСОБА_11 він побачив ОСОБА_9 , який лежав на підлозі без свідомості, на голові якого була рана та обличчя якого було у крові.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які надали суду аналогічні покази та пояснили, що 04.11.2019 року ввечері вони дізналися про те, що ОСОБА_9 сидить на лавці побитий і тримається за голову. Коли вони вийшли на вулицю, то ОСОБА_9 вже на лавці біля свого будинку не було. Зайшовши в будинок до останнього, побачили ОСОБА_7 який був в крові та тримав в руках металеву арматуру, останній повідомив їм, що його побив батько ОСОБА_9 , а він в свою чергу побив брата ОСОБА_9 за батька. У подальшому, після приїзду працівників поліції, у ОСОБА_11 вони побачили ОСОБА_9 , який лежав на підлозі без свідомості, на голові якого була рана та обличчя в крові.

При цьому, усі свідки підтвердили той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 систематично при житті бив свого брата ОСОБА_9 .

Ставити під сумнів надані зазначеними вище свідками в районному суді показання у апеляційного суду відсутні будь які підстави, оскільки свідки були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та приведені до присяги, а стороною захисту не наведено жодних обставин, які могли свідчити про надання цими свідками неправдивих показань.

При цьому, як свідчать досліджений районним судом доказ, а саме протокол проведення слідчого експерименту та фототаблиця до нього, безпосередньо ОСОБА_7 було вказано місце де перебував предмет металева арматура, яким були нанесені тілесні ушкодження та обставини, за яких ним було скоєно інкримінований йому злочин. Вказані обвинуваченим обставини, на думку апеляційного суду є такими, що узгоджуються з іншими в сукупності дослідженими доказами та спростовують його твердження про те, що він не вчиняв зазначеного злочину.

Згідно до висновку експерта № 63 (632) від 24.11.2019 року вбачається, що смерть ОСОБА_9 знаходиться у причинному зв`язку з відкритою черепно-мозковою травмою, у вигляді перелому кісток черепу, забою головного мозку, крововиливів під мозкові оболонки. Безпосередньою причиною смерті є набряк головного мозку.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що районний суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив зібрані органами досудового розслідування докази, дав їм належну правову оцінку, на підставі чого прийшов до обґрунтованих висновків по суті обвинувачення, з якими погоджується й апеляційний суд, у зв`язку з чим вважає доводи апеляційної скарги про непричетність ОСОБА_7 до кримінального правопорушення безпідставними.

Не погоджується апеляційний суд з доводами сторони захисту про те, що відсутність прямих свідків побиття ОСОБА_7 свого брата ОСОБА_9 , може вказувати на непричетність останнього до скоєного кримінального правопорушення, оскільки сукупністю усіх дослідженими у справі доказами підтверджено протилежне.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який діяв осмислено, приймаючи рішення щодо заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та усвідомлював суспільну небезпеку свого діяння, яке за своїм видом і розміром є законним, достатнім, співрозмірним та справедливим та призначене у відповідності до вимог ст.50 та 65 КК України.

Висновки апеляційного суду.
Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції ухвалено з дотримання принципу повноти, об`єктивності та всебічності розгляду справи, висновки суду ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а призначене обвинуваченому покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу, тому суд вірно призначив покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, у відповідності з вимогами п.1 ч.1 ст. 407 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін.

Зважаючи на ту обставину, що з моменту прийняття апеляційним судом рішення за результатами розгляду апеляційної скарги захисника, вирок районного суду набирає законної сили, засудженого ОСОБА_7 необхідно взяти під варту в залі суду.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Фрунзівського районного суду Одеської області від 16.06.2020 року у кримінальному провадженні № 0000161 від 05.11.2019 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 2 ст. 121 КК України, - залишити без змін.

В зв`язку з набранням вироку законної сили засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі суду.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3