Єдиний унікальний номер №943/1763/20
Провадження №1-кп/943/196/2020
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року

Буський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,
за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Буську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222 від 08.08.2020 року про обвинувачення:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Полтва Буського району Львівської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого (останній раз вироком Буського районного суду Львівської області від 21.08.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік),-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
На початку червня 2020 року, точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , незаконно проникнув на територію нежитлового господарства, що знаходиться на території Куткірської сільської ради Буського району Львівської області за адресою: АДРЕСА_2 , №1439 км., маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення, достовірно знаючи та розуміючи, що майно перебуває у власності іншої особи і є чужим для нього, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, шляхом зриву навісного замка вхідних дерев`яних дверей, незаконно проник у приміщення будинку, звідки повторно, таємно викрав електричну насосну станцію марки «Grundfos» типу «MQ 3-45» вартістю 3900 (три тисячі дев`ятсот) гривень, електропроводку із мідного двохжильного суцільного кабелю в ізоляції білого кольору, довжиною 30 метрів, розміром 2х1,5 вартістю 300 (триста) гривень, а також двохжильну електропроводку від трансформатора до лічильника в ізоляції чорного кольору довжиною 15 метрів, розміром 2х2,5 з подвір`я вказаного господарства, вартістю 150 (сто п`ятдесят) гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 4350 (чотири тисячі триста п`ятдесят) гривень.
Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , на початку червня 2020 року, точної дати та часу слідством не встановлено, повернувся на територію нежитлового господарства за вище вказаною адресою, незаконно проник всередину приміщення будинку, звідки повторно, таємно викрав морозильну камеру торговельної марки «Snaige» вартістю 1200 (одна тисяча двісті) гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 5550 (п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 вищевказаними своїми діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану із проникненням у житло, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
22 вересня 2020 року між прокурором Буського відділу Радехівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 3 ст. 185 КК України, підозрюваний зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинення даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців, із урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком більш суворим покаранням, призаченим вироком Буського районного суду Львівської області від 21 серпня 2020 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі вимог ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених положеннями ст. 76 КК України.
Вказаною угодою передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені статтею 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , покликаючись на повне визнання своєї вини, добровільність укладення ним такої угоди, а також його згоду на призначення покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням вимог ст. 75, ст. 76 КК України, просив затвердити вказану угоду про визнання винуватості.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просить вказану угоду між його підзахисним і прокурором затвердити, оскільки вона відповідає вимогам закону.
До початку судового засідання потерпілий ОСОБА_7 направив заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності.
Розглядаючи в порядку ст. 314 ч. 3 п. 1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена, зокрема, угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, серед іншого: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам (абзац 2 п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України).
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим (ч. 3 ст. 185 КК України), згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався у тому, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Частиною другою статті 50 цього Кодексу передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що такими є: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Разом із тим, згідно обвинувального акту убачається, що органом досудового розслідування обставиною, що обтяжує покарання визначено рецидив злочинів, із чим суд не погоджується, виходячи з наступного.
Так, Кримінальним кодексом України, а саме статтею 32 надано визначення повторності злочину, якою визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Вчинення двох або більше злочинів, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу. При цьому повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.
В свою чергу ст. 34 КК України визначає, що рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.
Таким чином із зазначених норм можна зробити висновок, що повторністю є вчинення однорідних злочинів тобто таких які мають спільний об`єкт посягання. У разі якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 цього ж Кодексу як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання, як обставину, що його обтяжує. При цьому п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України як обставину, яка обтяжує покарання є вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів. Однак в даному випадку слід звернути увагу і на те, що у разі наявності кваліфікуючої обставини «повторності», рецидив не може бути обставиною, яка обтяжує покарання.
Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаної з проникненням у житло та вчинена повторно, де повторність є кваліфікуючою ознакою скоєного ним діяння, що у свою чергу виключає наявність в його діях рецидиву як обтяжуючої покарання обставини.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, оскільки узгоджене сторонами угоди покарання відповідає санкції ч. 3 ст. 185 КК України.
Ураховуючи вищенаведене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Буського відділу Радехівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, а відтак суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для затвердження цієї угоди, призначивши обвинуваченому узгоджену сторонами кримінального провадження вид і розмір кримінального покарання та інші заходи, передбачені вказаною угодою.
Разом із тим, суд погоджується, що призначене покарання є достатнім із врахуванням особиобвинуваченого, який перебуває на обліку в психіатричному кабінеті КНП «Буська ЦРЛ» з діагнозом F70 - легка розумова відсталість, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 394 на даний час ОСОБА_4 психічною хворобою не страждає, виявляє розумову відсталість в ступені помірно вираженої дебільності, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; у період інкримінованих йому дій ОСОБА_4 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, виявляв розумову відсталість в ступені помірно вираженої дебільності; наявні у нього розлади уваги, мислення та емоційно-вольової сфери мали значний вплив у досліджуваній ситуації; в період інкримінованих йому дій ОСОБА_4 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але не в повній мірі; ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, є особою працездатного, молодого віку.
Процесуальні витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 2942,10 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави, що відповідає положенню ст. 124 КПК України.
Цивільний позов не заявлено, арешт у даному кримінальному провадженні не накладався.
Заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 314, 368, 373, 374, 376, 394, 468, 469, 474, 475, 477 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену від 22 вересня 2020 року між прокурором Буського відділу Радехівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 6 (шість) місяців.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком і більш суворого покарання, призаченого вироком Буського районного суду Львівської області від 21 серпня 2020 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення даного вироку.
Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави 2 942,10 грн. витрат за проведення експертизи.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.
Копію даного вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1