Справа №477/1814/20
Провадження №1-кп/477/263/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прибузьке Вітовського району Миколаївської області, громадянина України, с середньою освітою, не працюючого, не оджруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

18 вересня 2020 року приблизно о 10.00год. ОСОБА_3 , знаходячись в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає разом з матір`ю, скориставшись тимчасовою відсутністю останньої, зайшов до її кімнати та побачив на тумбочці належні їй золоті прикраси, при виді яких у нього виник раптовий умисел на їх таємне викрадення з метою подальшого продажу та отримання коштів на власні потреби.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи таємно, шляхом вільного доступу, викрав золотий ланцюжок 585 проби вагою 10,18гр, вартістю 8850грн. та золотий хрестик 585 проби вагою приблизно 1 грам, вартістю 1400грн.

З викраденим ОСОБА_3 з місця події зник, викраденим розпорядився на свій розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 10250грн.

Відповідальність за дії, вчинені ОСОБА_3 , передбачена ч.1 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним повністю, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, та пояснив, що постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з матір`ю та бабусею. 18 вересня 2020 року, приблизно о 10.00год він зайшов у хату та побачив на тумбочці золотий ланцюжок з хрестиком, які належали його матері. Він забрав їх, оскільки хотів отримати за них кошти. Ланцюжок він здав у м. Миколаєві до ломбарду, гроші витратив на власні потреби. Хрестик він повернув матері. Про вчинене жалкує, вибачився перед потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений її син. Він проживає разом з нею. 18 вересня 2020 року вона побачила, як син вийшов з їх будинку та кудись пішов. Зайшовши до своєї кімнати, виявила, що зникли золотий ланцюжок з хрестиком, які знаходились на тумбочці. Одразу зателефонувала своїй дочці та до поліції. Зрозуміла, що її речі узяв син, оскільки окрім нього до її кімнати ніхто не заходить. Згодом хлопець, з яким зустрічалась її донька, знайшов обвинуваченого, який віддав її золотий хрестик та квитанцію з ломбарду. Згодом і сам син їй розповів, що узяв її золоті прикраси. Зазначила, що спричинена шкода їй відшкодована, зараз між нею та сином нормальні стосунки, просила суворо його не карати.

За згодою прокурора, обвинуваченого та потерпілої, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені по справі докази, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у викраденні майна потерпілої та кваліфікує його дії за частиною 1 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, судом враховується, що він вчинив кримінальний проступок, відповідно до положень ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставинами, які пом`якшують покарання, судом визнається визнання вини, щире каяття, відшкодування шкоди потерпілій.

Обставиною, яка обтяжує покарання, судом визнається вчинення злочину щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, а саме: відносно матері.

Враховуючи тяжкість та обставини вчиненого, дані про особу обвинуваченого, сукупність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, відшкодування завданої шкоди та відсутність матеріальних претензій з боку потерпілої, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме: у виді громадських робіт у мінімальних межах, передбачених для цього виду покарання санкцією ч.1 ст. 185 КК України, вважаючи саме такий вид покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 100 КПК України, речовими доказами по справі слід розпорядитись наступним чином: золотий хрестик та товарний чек № ДОН, передані на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_5 , залишити останній за належністю.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. ст. 366, 367-369, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин.

Речові докази по справі: золотий хрестик та товарний чек № ДОН, передані на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_5 , залишити останній за належністю.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1