Провадження №1-в/127/586/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника Вінницького МВ з питань пробації ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання про звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання згідно ч. 1 ст. 78 КК України в зв`язку із закінченням іспитового строку, -
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області від Вінницького міського відділу філії державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області надійшло подання про можливість звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання, згідно ч. 1 ст. 78 КК України в зв`язку із закінченням іспитового строку. Подання мотивовано тим, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2019 року ОСОБА_4 засудженого ч. 2 ст. 342 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
В період перебування на обліку у Вінницькому міському відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, ОСОБА_4 згідно даних УІАП ГУНП у Вінницькій області 26.06.2020 року пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 296 КК України та 27.02.2020 року останньому визначено міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Рішення по справі відсутнє. 08.09.2020 року Вінницьким МВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області було надіслано запит до Вишенського ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області для надання копії обвинувального акту, повідомлення про підозру та витяг з ЄРДР на ОСОБА_4 . Однак, на даний час, відповідь не надійшла. Оскільки, 09.09.2020 року у засудженого ОСОБА_4 закінчився випробувальний строк, Вінницький МВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області звернувся до суду з поданням про можливість звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання згідно ч. 1 ст. 78 КК України у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Представник Вінницького МВ з питань пробації ОСОБА_5 та засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримали та просили суд його задовольнити.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення подання, оскільки засуджений ОСОБА_4 на даний час притягується до кримінальної відповідальної по іншому кримінальному провадженні, а тому у задоволенні подання органу пробації просив суд відмовити.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників процесу, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2019 року (Справа №127/20791/19) затверджено угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 та ОСОБА_4 від 24 липня 2019 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 29 травня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000578. Вказаним вироком ОСОБА_4 визнано винуватим та призначено узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 342 КК України у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік. На підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України ОСОБА_4 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до положень ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, розглядається в судовому засіданні за участю сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для судового розгляду. Суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди.
Разом з тим, із відповідним клопотанням по скасування вищевказаного вироку, на протязі визначеного засудженому ОСОБА_4 іспитового строку до Вінницького міського суду Вінницької області ні потерпілий, ні прокурор, не звертались.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.
З матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_4 виконував покладені на нього обов`язки, своєчасно з`являвся для реєстрації до органу пробації, не ухилявся від контролю за його поведінкою, постійного місця проживання не змінював без дозволу органу пробації. Згідно даних УІАП ГУНП у Вінницькій області гр. ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 296 КК України та 27.02.2020 року визначено міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Проте, рішення по справі відсутнє.
Суд вважає за необхідне зазначити, що констатувати вчинення нового злочину особою протягом іспитового строку та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду особа відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України та ч. 1 ст. 17 КПК України вважається невинуватою.
Наведені норми чинного законодавства закріплюють один із основоположних принципів кримінального судочинства презумпцію невинуватості, відповідно до якого ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню, інакше як за вироком суду й у порядку, визначеному законом. Будь-яке втручання у права людини має ґрунтуватися на положеннях закону, а отже, відповідати принципу законності, який передбачає абсолютний правовий захист та є засадничим компонентом правової системи.
У ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту.
Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом.
Аналогічна норма міститься й у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Зазначене кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99).
Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання, як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення було констатовано у справах «Шагін проти України», «Грабчук проти України» та інших.
Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.
Судом встановлено, що на даний час не можна стверджувати, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, як це зазначив прокурор у своєму виступі, адже згідно презумпції невинуватості особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком суду, якого судами, після вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2019 року, постановлено не було. Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та пред`явлення ОСОБА_4 підозри за ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 296 КК України, як те зазначає прокурор, не являється обвинувальним вироком.
На час направлення розглядуваного подання до суду ОСОБА_4 виконував покладені на нього обов`язки, своєчасно з`являвся для реєстрації до органу пробації, не ухилявся від контролю за його поведінкою, постійного місця проживання не змінював без дозволу органу пробації.
За таких обставин є достатні підстави для задоволення подання Вінницького МВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області відносно ОСОБА_4 .
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України ст. 78 КК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2019 року покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: