Справа № 403/239/20
провадження № 1-кп/403/53/20
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2020 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю учасників судового провадження:
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Знамянка
Кіровоградської області, адреса місця проживання,
зареєстрована у встановленому законом порядку:
АДРЕСА_1 , адреса фактичного
АДРЕСА_2 , не працюючого, маючого повну загальну
середню освіту, не одруженого, громадянина
України, раніше судимого:
1) 18.12.1999 року Устинівським районним судом
Кіровоградської області за ч.1 ст.81 КК України до 3
місяців позбавлення волі, на підставі ст.45 КК
України із звільненням умовно з іспитовим строком
2) 15.06.2000 року Устинівським районним судом
Кіровоградської області за ч.3 ст.81, ст.43 КК
України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
3) 03.03.2004 року Устинівським районним судом
Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України
до 4 років позбавлення волі та звільненням на
підставі ст.75 КК України від відбування покарання
з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців;
4) 05.10.2005 року Устинівським районним судом
Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ст.166, ст.71
КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
5) 25.03.2014 року Устинівським районним судом
Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до
3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК
України із звільненням від відбування покарання з
строком на 1 рік та подальшим направленням для
відбування покарання у виді позбавлення волі
згідно ухвали Устинівського районного суду
Кіровоградської області від 09.12.2014 року;
6) 23.02.2015 року Устинівським районним судом
Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України,
ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення
волі; звільненого 22.06.2017 року умовно-
достроково на невідбутий строк 1 місяць 22 дні;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,-
15 травня 2020 року близько 13 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчиняла злочини, передбачені ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме: металевих частин до трактора, прийшов до огородженої території подвіря будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності потерпілому ОСОБА_5 .. Реалізуючи в подальшому свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії ніким не будуть помічені, обвинувачений ОСОБА_4 , перелізши зі сторони вулиці через металеву огорожу, проник на територію вказаного подвіря. Після цього, підійшовши до будівлі складського призначення, біля якого на землі знаходилось сільськогосподарське обладнання, використовуючи фізичну силу своїх рук, взяв леміх до плуга ПЛН-3 вартістю 200 грн.00 коп. та поперечину причіпного пристрою до трактора МТЗ-80 вартістю 650 грн.00 коп., які мав намір винести за межі подвіря на вулицю, тим самим намагаючись таємно, повторно викрасти майно, належне потерпілому ОСОБА_5 загальною вартістю 850 грн. 00 коп., однак біля воріт був зупинений потерпілим.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, тобто для реалізації свого прямого умислу на досягнення суспільно-небезпечного результату у вигляді крадіжки майна, але кримінальне правопорушення не було ним закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки після заволодіння належним потерпілому ОСОБА_5 майном він був зупинений останнім.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, а саме: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у сховище.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю. Суду дав показання, що 15 травня 2020 року, в обідній час, точного часу не памятає, він, з метою викрадення металевих деталей, що знаходилась на подвірї за місцем проживання потерпілого ОСОБА_5 , та які він раніше бачив, прийшов до належного останньому домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 . До подвіря потрапив перелізши через металеву огорожу. Біля однієї з господарських будівель на землі знаходились плуг та причіпний пристрій до трактора, які він, взявши до рук, намагався винести з подвіря на вулицю. Разом з тим, він не встиг розпорядитись викраденим майном, оскільки біля воріт був затриманий потерпілим ОСОБА_5 . Щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні. Прохав суд суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання по розгляду кримінального провадження не з`явився. Про дату, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлявся у встановленому законом порядку. Згідно поданої до суду письмової заяви прохав розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України без його участі. Цивільний позов пред`являти не буде, оскільки претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Права потерпілого, передбачені ст.56 КПК України, йому зрозумілі. Прохає суд не призначати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям (а.п.51).
З огляду на викладене, відповідно до положень ст.325 КПК України судом, після заслуховування думки учасників судового провадження щодо можливості за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини, передбачені ч.1 ст.91 КПК України, та, враховуючи, що згідно п.2 ч.3 ст.56 КПК України брати участь у судовому провадженні є правом потерпілого, судовий розгляд кримінального провадження проведено без участі потерпілого ОСОБА_5 ..
При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження: прокурора та обвинуваченого, які не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ними визнаються та не оспорюються, зокрема, події кримінального правопорушення (часу, місця, способу вчинення), винуватості обвинуваченого у його вчиненні, виду та розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; переконавшись, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позицій; роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, характеризуючих особу обвинуваченого, та необхідних для вирішення судом відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України питань щодо речових доказів та судових витрат.
Враховуючи зазначені обставини та показання обвинуваченого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні надав послідовні показання щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що:мало місце діяння, у вчиненні якого він обвинувачується; це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючими ознаками повторності та поєднання з проникненням у сховище, оскільки обвинувачений, маючи не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 примітки до ст.185 КК України, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі; вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України є встановленою та доведеною і він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.
При цьому вважаючи встановленим в діях обвинуваченого ОСОБА_4 склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, за кваліфікуючою ознакою крадіжки - «проникнення у сховище», суд, з урахуванням постанови Обєднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду за №205/5830/16-к від 19 листопада 2018 року, приходить до висновку про те, що наявність огорожі подвіря, яка була суцільною, відсутність загальної доступності до подвіря та використання його потерпілим для тимчасового зберігання майна - сільськогосподарського обладнання, свідчать про те, що подвіря біля будинку потерпілого ОСОБА_5 мало в кримінально-правовому розумінні статус сховища та передбачало обмеження доступу до нього сторонніх осіб. При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які помякшують та обтяжують покарання.
Відповідно до положень ст.12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 суспільно-небезпечне діяння містить склад кримінального правопорушення, який класифікується як тяжкий злочин.
За змістом п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі - Постанови від 24.10.2003 року №7), досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен зясувати його вік, стан здоровя, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сімї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
З урахуванням викладеного судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 являється особою раніше судимою. Останній раз засуджувався 23.02.2015 року за вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі. Звільнений 22.06.2017 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання один місяць двадцять два дні (а.п. 89-90).
Обвинувачений ОСОБА_4 не одружений, проживає разом з дочкою та онуками, офіційно не працюючий (а.п.66).
Обвинувачений ОСОБА_4 по місцю проживання в с.Березівка Устинівського району Кіровоградської області характеризується посередньо. Письмових скарг на його поведінку в громадських місцях до Березівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області не надходило (а.п.96).
Згідно відповіді КНП «Устинівська центральна районна лікарня» Устинівської районної ради Кіровоградської області обвинувачений ОСОБА_4 на «Д» обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п.87).
Відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
За змістом досудової доповіді, складеної 27.08.2020 року провідним інспектором Устинівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , останній згідно соціально-психологічної характеристики проживає у власному будинку разом з дочкою та онуками, офіційно не працює. Має потребу в додаткових коштах. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі, окремих осіб, оцінюється як низький. Виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк не можливе та може становити небезпеку для суспільства. Виконання покарання у громаді можливо у крайньому випадку за умови здійснення органом пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів. У разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, доцільним є покладення обовязків згідно ст.76 КК України (а.п.74).
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що помякшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття з огляду на критичну оцінку обвинуваченим вчиненого ним протиправного діяння, його осуді та визнанні ним своєї вини у вчиненні закінченого замаху на крадіжку належного потерпілому ОСОБА_5 майна.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу з урахуванням того, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також положення ч.ч.1, 3 ст.68 КК України щодо призначення покарання за незакінчене кримінальне правопорушення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого особою діяння, ступеня здійснення кримінально протиправного наміру та причин, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, та те, що строк або розмір покарання за вчинення замаху на кримінальне правопорушення не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
На підставі викладеного, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вважає, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням положень ч.2 ст.15, ч.3 ст.68 КК України, в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за вчинене ним суспільно-небезпечне діяння, що, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації юридичної відповідальності буде відповідним характеру вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його небезпечності, даним про особу обвинуваченого, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, відповідно до положень ст.75 КК України, з урахуванням: тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, закінчений замах на вчинення якого був здійснений обвинуваченим, та який є тяжким; особи обвинуваченого, який має низький рівень небезпеки для суспільства, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, його щирого каяття у вчиненому злочині; відсутності обтяжуючих покарання обставин та тяжких наслідків вчиненого ним кримінального правопорушення; враховуючи позицію потерпілого ОСОБА_5 , який претензій до обвинуваченого не має та прохає не призначати останньому покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання та приймає рішення про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не предявлявся. Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, а саме: витрати, повязані із залученням експерта за проведення судової товарознавчої експертизи №2266/2377/20-27 від 28.05.2020 року в сумі 1307 грн. 52 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 ..
Під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Устинівського районного суду Кіровоградської області від 04.06.2020 року був застосований захід забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу - особистого зобовязання строком на шістдесят днів до 02.08.2020 року з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3 та 4 ч.5 ст.194 КПК України, який на дату судового розгляду обвинувального акту закінчився (а.п.97-100).
Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 369, 371, 373-376, 392, 394, 395, 532 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки,
На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не предявлявся.
Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні: леміх до плуга ПЛН-3 та поперечину причіпного пристрою до трактора МТЗ-80, які під час досудового розслідування були передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 (адреса проживання: АДРЕСА_4 ), залишити останньому, як власнику, анулювавши розписку про зберігання.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Знамянка Знамянського району Кіровоградської області (паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий 22 листопада 2012 року Устинівським РС УДМС України в Кіровоградській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), на користь держави процесуальні витрати, повязані із залученням експерта у даному кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи №2266/2377/20-27 від 28.05.2020 року в розмірі 1307 грн. 52 коп. (одна тисяча триста сім гривень пятдесят дві копійки).
Заходи забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1