Провадження №11-сс/991/134/21
Суддя 1 інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року м.Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
адвоката ОСОБА_6 ,
особа, в інтересах якої подана апеляційна скарга, - ОСОБА_7 та прокурор не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 грудня 2020 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб НАБ України щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 грудня 2020 року у задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб НАБ України щодо невнесення відомостей до ЄРДР відмовлено. Ухвала мотивована тим, що у заяві ОСОБА_7 від 22 жовтня 2020 року відсутні будь-які обставини, які вказують або можуть свідчити про вчинення суддями Скадовського районного суду Херсонської області кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України. За своїм змістом та суттю заява є висловленням незгоди з вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 11 серпня 2015 року. Крім того, у заяві та скарзі ставиться питання про вчинення кримінальних правопорушень суддями Скадовського районного суду Херсонської області, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.372, ч.2 ст.375 КК України, разом з тим, вони не підсудні Вищому антикорупційному суду. Тому, слідчий суддя дослідив обставини щодо наявності підстав та дотримання порядку внесення відомостей до ЄРДР виключно стосовно відомостей про злочин, передбачений ч.1 ст.364 КК України.
01 лютого 2021 року адвокат ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді від 17 грудня 2020 року та ухвалити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_7 від 08 грудня 2020 року задовольнити: зобов`язати уповноважених осіб НАБ України внести відомості до ЄРДР за її заявою про вчинення суддями Скадовського районного суду Херсонської області кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.372, ч.2 ст.375 КК України. Вважає судове рішення необґрунтованим та незаконним, ухваленим з порушення норм процесуального права. Слідчий суддя, на його думку, не надав належної оцінки факту порушення службовими особами НАБ України вимог ч.2 ст.218 КПК України, які повинні були внести дані до ЄРДР та проводити розслідування до визначення прокурором підслідності, а не направляти її за належністю до іншого органу досудового розслідування. Також, слідчий суддя помилково зробив висновок про відсутність у заяві ОСОБА_7 від 22 жовтня 2020 року відомостей, що можуть свідчити про вчинення суддями Скадовського районного суду Херсонської області кримінальних правопорушень. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, так як лише 16 січня 2021 року отримав копію судового рішення та 19 січня 2021 року, тобто в строк визначений законом, помилково направив апеляційну скаргу на адресу НАБ України, що підтверджується копією накладної про відправлення поштового повідомлення, описом відправлених документів. Стверджує, що зазначення невірного адресата в апеляційній скарзі не може позбавляти права на апеляційний перегляд ухвали слідчого судді, оскільки вимоги КПК України щодо складення та направлення, з моменту фактичного отримання судового рішення, виконані.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Особа, в інтересах якої подавалась апеляційна скарга, та прокурор не з`явились. Відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.
З матеріалів судового провадження вбачається, що судове рішення проголошене 17 грудня 2020 року за відсутності ОСОБА_7 , копію якого нею отримано 16 січня 2021 року (а.с.43). 19 січня 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_7 направлена на адресу НАБ України (а.с.51).
На думку колегії суддів, причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, а тому він підлягає поновленню на підставі ч.1 ст.117 КПК України.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст.303 КПК України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка, в тому числі, полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави (ч.1 ст. 306 КПК України).
Згідно положень ст.33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці ст.45 КК України, ст.ст.206-2, 209, 211, 366-1 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених п.п. 1-3 ч. 5 ст.216 КПК України.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що кримінальне провадження, яке стосується невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України підсудне Вищому антикорупційному суду, оскільки відповідає критеріям ст.33-1 КПК України.

Проте, на думку колегії суддів, при постановленні ухвали слідчим суддею не було враховано вимог абз.3 п.20-2 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, відповідно до яких, у разі об`єднання в одному провадженні матеріалів досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, серед яких є кримінальні провадження, підсудні Вищому антикорупційному суду, судове провадження здійснює Вищий антикорупційний суд, якщо виділення в окреме провадження матеріалів кримінального провадження, які не віднесені до підсудності цього суду, може негативно вплинути на повноту судового розгляду.

Отже, слідчий суддя дійшов помилкового висновку, що відсутні підстави для оцінки скарги ОСОБА_7 в повному обсязі.

Згідно заяви про вчинення можливих корупційних злочинів суддями Скадовського районного суду Херсонської області, які, на думку заявника, кваліфікуються за ознаками кримінальних правопорушень за ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч. 2 ст.372, ч.2 ст.375 КК України, полягають у тому, що судді, перебуваючи чотири дні в нарадчій кімнаті підробили та ухвалили відносно її чоловіка неправосудний вирок у справі №663/1109/14-к. Підробка вироку суду полягала у формальному копіюванні та редагуванні тексту обвинувального акту, який ухвалено без дослідження доказів та за який судді отримали грошові кошти. Крім того, перебуваючи в нарадчій кімнаті, судді ухвалювали й інші рішення. ОСОБА_7 зазначає, що вона не може відновити права чоловіка шляхом апеляційного та касаційного оскарження, оскільки ці стадії вже реалізовані, єдиний спосіб переглянути вирок суду є перегляд його за нововиявленими обставинами, що можливе лише шляхом притягнення суддів до кримінальної відповідальності.
Відповідно до положень статей 126, 129 Конституції України, статті 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом (вказана норма закону визнана конституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 8-рп/2011 від 12 липня 2011 року).
Таким чином, можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права не може виключно кваліфікуватись як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до кримінальної відповідальності. Адже відповідні порушення (у разі їх наявності) усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями в апеляційному та касаційному порядку.
Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; вказана попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України (ч.5 ст.214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298) (далі Положення), а не Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139), яке втратило чинність, і на яке посилається в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 .
Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.4,5 ч.5 ст.214 КПК України.
Згідно з ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.
У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_8 від 17 червня 2020 року, згідно п.5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».
Колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 у заяві не наводить конкретних відомостей та обставин, передбачених ч.5 ст.214 КПК України, які б свідчили про існування підстав для кваліфікації дій суддів Скадовського районного суду Херсонської області за ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 та ч.2 ст.372, ч.2 ст.375 КК України.
Так, Рішенням Конституційного Суду України від 11 червня 2020 року №7-р/2020 року визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), ст.375 КПК України. Ця обставина свідчить про те, що в силу неконституційності складу злочину «Постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови», ідентифікувати склад даного злочину не вбачається за можливе, що виключає кримінальне переслідування, і внесення даних до ЄРДР за заявою в частині складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України.
Щодо наявності підстав для внесення даних до ЄРДР за ч.2 ст.372 КК України, колегія вважає, що вони відсутні, так як суб`єктом вчинення даного злочину не може бути суддя, а лише прокурор чи інша уповноважена на це особа (слідчий, детектив, дізнавач, ін.).
Щодо наявності підстав для внесення даних до ЄРДР за ч.1 ст.364 КК України, колегія вважає, що вони відсутні, оскільки заявником не зазначено розмір істотної шкоди, який є обов`язковим для кваліфікацій дій особи яка в сто і більше разів перевищує неоподатковий мінімум доходів громадян.
Щодо наявності підстав для внесення даних до ЄРДР за ч.1 ст.366 КК України, колегія вважає, що вони відсутні, оскільки заявником зазначено, що суддями сфальсифіковано вирок відносно її чоловіка. Разом з тим, зазначає, що даний вирок залишено без змін судом апеляційної та касаційної інстанції. На думку колегії суддів, заява про кримінальне правопорушення ОСОБА_7 у цій частині за своїм змістом та суттю є висловленням незгоди із процесуальним рішеннями суддів Скадовського районного суду Херсонської області у конкретній судовій справі, містить інформацію, пов`язану із здійсненням суддями судочинства, не містить конкретних даних про вчинення підробки підписання його іншими особами, тому дані для внесення відомостей до ЄРДР відсутні.
Згідно з ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
Не зважаючи на те, що слідчий суддя не надав оцінки доводам заяви про злочин від 22 жовтня 2020 року у частині вчинення кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.372 та ч.2 ст.375 КК України, на думку колегії суддів, наявність цих обставин не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді по суті.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).
Україна як учасниця конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції»). Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Белле проти Франції» від 4.12.95 та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10.04.2003).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ від 28.10.98 у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»).
При наявності інших підстав для відмови у задоволенні скарги слідчий суддя прийшов до правильного висновку про необхідність відмови у задоволенні скарги. У зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.45 КК України, ст.ст.33-1, 117, 214, 216, 303, 304, 309, 376, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Поновити адвокату ОСОБА_6 строк для апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 грудня 2020 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб НАБ України щодо невнесення відомостей до ЄРДР залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4