Справа № 462/5283/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001405 від 01.07.2020 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області, м. Пустомити, українця, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , 30.06.2020 року, близько 02 год. 00 хв., проходячи повз житловий будинок АДРЕСА_2 побачив як невідома йому особа чоловічої статі виходить з під`їзду вищевказаного будинку, скориставшись цим, ОСОБА_4 зайшов у даний під`їзд. Піднімаючись сходовою кліткою, між четвертим та п`ятим поверхом він побачив двері, які закриваються на один врізний замок, після чого, скориставшись моментом, що у під`їзді нікого не було, підійшов ближче до дверей і шляхом пошкодження врізного замка викруткою, яку мав при собі, відчинив двері кладовки, у якій знаходився велосипед чорно-білого кольору марки «ORBEА», вартістю 10 500 грн. Після цього, діючи повторно, останній взяв у руки вищевказаний велосипед і вийшов з під`їзду. У подальшому ОСОБА_4 сів на викрадений ним велосипед та поїхав на перехрестя вул. Стрийська-Наукова, що у м. Львові, де дочекавшись відкриття ломбарду «Перший» ТОВ «Мікрофінанс і компанія», що за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 57 здав вищевказаний велосипед, отримавши грошові кошти у сумі 2 060 грн. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв матеріальну шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 10 500 гривень.
Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано, як таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті, однак відмовився на підставі ст. 63 Конституції України надавати покази по справі.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище (крадіжка).
За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Показання обвинуваченого у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу не заявлялося.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є у матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліках у лікаря-нарколога перебуває (а.с кримінального провадження 45), лікаря-психіатра не перебуває (а.с кримінального провадження 43), також те, що останній визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи наведені по справі обставини, з урахуванням того, що обвинувачений вже притягувався до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства і обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Сихівським районним судом м. Львова від 06.08.2013 року ОСОБА_4 визнано винним по ч. 2 ст. 203-2 КК України та призначено покарання штраф 680 000 грн. (а.с. кримінального провадження 37-38).
Як вбачається з вироку Сихівського районного суду м. Львова від 05.11.2019 року, ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, протягом якого він не винить нового злочину. Згідно ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покладено обов`язки. Відповідно до вимог ст. ст. 71, 72 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 визначено у вигляді сукупності покарань: в виді штрафу 680 000 грн. та у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 рік, згідно ч. 1 ст. 76 КК України покладено обов`язки, шляхом самостійного виконання цих покарань. На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України покарання призначене за цим та за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 06.08.2013 року виконувати окремо (а.с. кримінального провадження 40-41).
У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком
Згідно ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Сихівського районного суду м. Львова від 05.11.2019 року у виді 1 року позбавлення волі, обравши остаточну міру покарання ОСОБА_4 у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання, призначене вироком Сихівського районного суду м. Львова від 06.08.2013 року у виді штрафу в сумі 680 000 грн. - виконувати самостійно.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до фактичного виконання.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-компакт-диск з відеозаписом камер відеоспостереження з внутрішньої і зовнішньої сторони будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 за період часу з 02:00 год. 30.06.2020 року по 04:00 год. 30.06.2020 року (а.с. кримінального провадження 52, 53) залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя/підпис/ ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: