ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/2098/19-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/139/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

потерпілого - ОСОБА_11

представника потерпілих - ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури на вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 13 лютого 2020 року,-

В с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, не судимого,

- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75,76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладено на нього такі обов`язки :

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, не судимого,

- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75,76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки та покладено на нього такі обов`язки :

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя смт.Золотий потік Бучацького району Тернопільської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, працюючого різноробочим на підприємстві «Досвід» у м.Київ, не судимого,

- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75,76 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки та покладено на нього такі обов`язки :

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вироком суду також вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду, 19 квітня 2019 року приблизно о 13 год. 30 хв. ОСОБА_11 знаходячись у салоні власного автомобіля марки Mersedes-Benz, д.н.з НОМЕР_1 , перебуваючи у центрі смт.Золотий Потік, напроти магазину «Продукти», що за адресою вул.Д.Галицького, 108, почув удар по задній стороні автомобіля, вийшовши із даного автомобіля ОСОБА_11 направився до задньої сторони даного транспортного засобу, де побачив на той момент незнайомих йому осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Зрозумівши, що хтось з них безпричинно вдарив автомобіль, ОСОБА_11 підійшов до них та зробив зауваження. В цей час у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які використали зауваження як нікчемний привід, виник злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій та спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 .. Так, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на грубе порушення громадського порядку та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , 19 квітня 2019 року приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_7 перебуваючи у громадському місці, а саме неподалік магазину «Продукти», що за адресою вул. Д.Галицького, 108, в смт. Золотий Потік, маючи на меті показати неповагу до особи та людської гідності, бажаючи самоствердитись, грубо порушуючи громадський порядок, діючи умисно з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до існуючих норм та правил поведінки у суспільстві, байдужим ставленням до суспільних відносин, які забезпечують спокій громадян і дотримання правили поведінки в побуті, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у застосуванні фізичного насильства, підійшов до раніше незнайомого йому ОСОБА_11 в присутності ОСОБА_8 , який усвідомлював протиправний характер його дій, наніс потерпілому ОСОБА_11 раптовий удар кулаком правої руки в обличчя та схопив ОСОБА_11 за шию.

В цей час ОСОБА_8 діючи спільно з ОСОБА_7 , реалізуючи спільний злочинний умисел направлений на вчинення хуліганських дій та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , продовжуючи хуліганські дії, розпочаті ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося в ігноруванні загальноприйнятих норм моралі, елементарних правил поведінки в суспільстві, нахабному поводженні, прояві грубої сили, проявляючи особливу зухвалість, яка виразилась в нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень, в момент коли ОСОБА_7 тримав потерпілого ОСОБА_11 за шию, умисно наніс близько п`ять ударів кулаком руки в обличчя ОСОБА_11 .

В цей час до даних осіб підійшов ОСОБА_9 , у якого виник злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій та нанесення тілесних ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій та нанесення тілесних ушкоджень, діючи спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , приєднавшись до злочинних дій останніх, ОСОБА_9 грубо порушуючи громадський порядок, діючи умисно з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до існуючих норм та правил поведінки суспільства, байдужим ставленням до суспільних відносин, які забезпечують спокій громадян і дотримання правили поведінки в побуті, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у застосуванні фізичного насильства, підійшов до раніше незнайомого йому ОСОБА_11 в присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_7 які усвідомлювали протиправний характер його дій, умисно наніс потерпілому ОСОБА_11 удар стопою ноги в грудну ділянку тіла. В подальшому, коли останній від отриманих ударів втратив рівновагу та впав на землю ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 діючи з єдиним спільним умислом, направленим на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 умисно разом продовжили наносити удари ногами та руками в різні ділянки тіла та голови ОСОБА_11 , нанісши спільно близько десяти ударів.

В момент нанесення ударів ОСОБА_11 до даних осіб підійшов ОСОБА_14 , який намагався припинити конфлікт, в цей час у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник злочинний умисел на продовження вчинення хуліганських дій та спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 . Так, дані особи підійшовши до ОСОБА_14 , діючи умисно та з хуліганських мотивів, порушуючи громадський порядок, маючи на меті показати неповагу до особи та людської гідності, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до існуючих норм та правил поведінки, бажаючи самоствердитись за рахунок приниження честі та гідності потерпілого ОСОБА_14 , безпричинно, проявляючи особливу зухвалість, яка виразилась в нанесенні ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, нанесли потерпілому близько трьох ударів руками в область голови від яких останній впав на асфальтне покриття, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 після цього нанесли ще близько п`ять ударів ногами по тілу.

Від вказаних дій ОСОБА_14 було заподіяно легкі тілесні ушкодження, а саме садна на волосистій частині голови, синці на обличчі, крововилив під кон`юктивальну оболонку лівого ока.

В цей час потерпілий ОСОБА_11 намагався підвестись на ноги, проте ОСОБА_7 діючи умисно, з метою продовження хуліганських дій, бажаючи самоствердитись за рахунок приниження честі та гідності потерпілого, безпричинно, проявляючи особливу зухвалість, яка виразилась в нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_11 раптовий удар стопою ноги в ліву частину обличчя, а саме ліве око, від якого останній впав на землю.

В результаті спільних та узгоджених дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , адже кожен із них спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_11 , в межах єдиного часового проміжку, тим самим реалізовуючи єдиний злочинний намір на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів кісток лицевого черепа, а саме : медіальної (внутрішньої) та нижньої стінок лівої очниці зі зміщенням уламків, проламуванням клітковини ретробульбарного простору в площині інфраобітального каналу в порожнину верхньощелепної пазухи зліва, передньої та латеральної (зовнішньої) стіноклівої верхньощелепної пазухи, переломи стінок правої очниці без зміщення уламків, латеральної стінки правої верхньощелепної пазухи, кісток носа; виличної дуги зліва (перелом верхньої щелепи по типу Ле Фор II зі зміщенням кісткових фрагментів, з приводу чого 24.04.2019 року йому виконана хірургічна операція - метало остеосинтез середньої зони обличчя); переломів нижньої щелепи в ділянці кута зліва; тупа травма важкого ступеня (клінічно) органу зору: множинні переломи стінок лівої очниці зі зміщенням уламків, із забиттям, контузією лівого ока, просторим субкон`юктивальним крововиливом, ушкодженням зорового нерва - повною травматичною атрофією зорового нерва та повною втратою зору на це око; множинні переломи стінок правої очниці без зміщення уламків, із контузією правого ока, субкон`юктивальним крововиливом. Переломи кісток лицевого черепа супроводжувалися крововиливами у верхньощелепові пазухи, фронтальну (лобову) пазуху справа, комірки решітчастої кістки, носовою кровотечею.

Переломи кісток лицевого черепа-верхньої щелепи по типу Ле Фор II, нижньої щелепи, виличної кістки - за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень; травми ділянки носа - забійна рана спинки носа та перелом носових кісток - за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень; травми лівого ока з ушкодженням зорового нерва - повною травматичною атрофією зорового нерва, що викликає розлад здоров`я, пов`язаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, і за цією ознакою належить до тяжких тілесних ушкоджень.

Враховуючи вище викладене, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України,- умисному тяжкому тілесному ушкодженні, вчиненому групою осіб, ч.2 ст. 296 КК України, - хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинувачених, просить вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити :

- ОСОБА_7 покарання: - за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України, у виді 3 років позбавлення волі; - за ч.2 ст.296 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- ОСОБА_8 покарання: - за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України, у виді 3 років позбавлення волі; - за ч.2 ст.296 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- ОСОБА_9 покарання: - за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України, у виді 3 років позбавлення волі; - за ч.2 ст.296 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вказані вимоги мотивує тим, що призначене ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених внаслідок м`якості.

Вважає, що виправлення обвинувачених неможливе без відбування покарання, а рішення суду в цій частині достатньо не обґрунтоване.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинувачених просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а вирок суду залишити без змін.

Свої доводи мотивує тим, що судом прийнято законне та обґрунтоване рішення та вірно призначено покарання обвинуваченим, у зв`язку із наявністю ряду пом`якшуючих покарання обставин, а саме їхнє щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданої шкоди.

При цьому судом враховано думку прокурора, що під час судових дебатів дійшов до переконання, що виправлення обвинувачених можливе без позбавлення їх волі, що підтверджується його промовою, долученою до матеріалів справи.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_7 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а вирок суду залишити без змін.

Вказані вимоги мотивує тим, що вирок суду є законним та обґрунтованим. Зазначає, що він щиро розкаявся, засуджує свою поведінку та не притягувався раніше до відповідальності, що належним чином було враховано судом.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_9 просить відмовити у її задоволенні, а вирок суду залишити без змін.

Свої доводи аргументує тим, що під час досудового розслідування він повністю відшкодував завдану шкоду потерпілим та примирився з ними, попросив у них та очевидців події вибачення за скоєне.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_8 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а вирок суду залишити без змін.

Мотивує тим, що доводи прокурора є безпідставними, оскільки призначаючи покарання, судом повністю враховано характеризуючі дані обвинувачених та їхнє соціальне становище, думку потерпілих.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора потерпілий ОСОБА_11 просить залишити без змін вирок суду, вважає його законним та обґрунтованим.

Свої доводи аргументує тим, що обвинувачені добровільно відшкодували шкоду, позитивно характеризуються за місцем проживання, а із досудової доповіді органу пробації вбачається, що виправлення обвинувачених можливе без позбавлення волі.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора потерпілий ОСОБА_14 просить залишити без змін вирок суду, вважає його законним та обґрунтованим.

Мотивує тим, що покарання обвинуваченим призначено вірно, адже вони є особами молодого віку, ОСОБА_8 є учасником АТО, у нього та ОСОБА_9 на утриманні мати пенсійного віку та батько з інвалідністю.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора представник потерпілих просить залишити без змін вирок суду, вважає його законним та обґрунтованим.

Вказані вимоги мотивує тим, що судом вірно враховано ряд пом`якшуючих покарання обставин, потерпілим відшкодовано завдану шкоду і жодних претензій до обвинувачених вони не мають.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, з мотивів, викладених у ній, пояснення обвинувачених, їх захисника, потерпілого ОСОБА_11 , представника потерпілих ОСОБА_12 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважають вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України ніким із учасників не оспорюються, а отже в апеляційному порядку не переглядаються.

Що ж стосується призначеного покарання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України, то суд першої інстанції її призначив правильно, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, так як вона відповідає вчиненим злочинам та особі обвинувачених, необхідна й достатня для їх виправлення та попередження нових правопорушень.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Між тим, у ч. 1 ст. 69 КК визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Отже, підставами призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визнані дві групи чинників, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винного, та мають враховуватися в їх сукупності, а саме: а) наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, які певним чином характеризують особу винного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, місцевий суд, обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених визнав повне визнання ними своєї вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Так, суд першої інстанції правильно послався на щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди як окремі обставини, що пом`якшують покарання, оскільки, виходячи зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 66 КК, вони є самостійними обставинами, які пом`якшують покарання. Врахування кожної з них при призначенні покарання, за умови встановлення їх наявності у кримінальному провадженні, є обов`язковим для суду, незалежно від тяжкості вчиненого злочину. Вказані форми посткримінальної поведінки особи свідчать про те, що в особі винного відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності. Визнання даних обставин такими, що пом`якшують покарання, стимулює осіб, які вчинили злочини, до критичної переоцінки своєї діяльності, а також сприяє своєчасному розкриттю злочинів.

З огляду на обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди), та відсутність обставин, що обтяжують покарання, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що ці обставини, а також дані про особу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які за місцем проживання характеризуються позитивно, в своїй сукупності та співвідношенні істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та свідчать про можливість призначення їм покарання за вказаний злочин із застосуванням ст.69 КК України.

Згідно зі ст. 75 КК в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Як убачається з матеріалів справи, при призначенні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст.75 КК України суд у повній мірі дотримався зазначених вимог. Так, суд врахував: ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинувачених, зокрема те, що вони раніше не судимі, позитивно характеризуються по місцю проживання, досудову доповідь органу пробації, згідно якої виправлення ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Також судом було враховано думку потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , які просили суд суворо не карати обвинувачених ОСОБА_15 .

Висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , за наслідками судового розгляду, дійшов й прокурор у даному кримінальному провадженні, який у судових дебетах висловив позицію про можливість призначення покарання останнім із застосуванням до них ст.75 КК України, що вбачається з матеріалів провадження.

В суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_11 підтримав подані ним заперечення проти апеляційної скарги прокурора та наполягав на залишенні вироку суду першої інстанції без змін. Суду пояснив, що розкаяння обвинувачених є дійсно щирими та дієвими, вони примирилися, шкода йому повністю добровільно ними відшкодована, будь-яких претензій до обвинувачених з його сторони немає.

Представник потерпілого ОСОБА_14 - адвокат ОСОБА_12 зазначив, що його довіритель у повній мірі підтримує свої заперечення на апеляційну скаргу прокурора та наполягає на залишенні вироку суду першої інстанції без змін.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції вірно визначив вид та розмір покарання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та до призначеного на підстав ч.1 ст.70 КК остаточного покарання застосував ст.75 КК України із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а отже не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та призначення їм реальної міри покарання із застосуванням ст.69 КК України за вчинений злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України, як про це ставить питання в апеляційній скарзі прокурор.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора Бучацького відділу Теребовлянської місцевої прокуратури залишити без задоволення, а вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 13 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді