Справа № 954/1242/20
Номер провадження 1-кп/954/187/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 рокусмт Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань Нововоронцовського районного суду Херсонської області виділене кримінальне провадження № 954/1242/20 відносно ОСОБА_6 , який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Нововоронцовського районного суду Херсонської області перебувало кримінальне провадження №0000129, внесеного до ЄРДР 13.04.2020 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України. У кримінальному провадженні досліджуються докази.

16 грудня 2020 року захисником ОСОБА_6 подано до суду угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , яка була укладена 17 листопада 2020 року.
Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року відповідно до ч.8 ст.469 КПК України із кримінального провадження 1-кп/954/100/20 справа №954/513/20 про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, виділено кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 162 КК України в окреме провадження для вирішення питання щодо затвердження угоди про примирення. Розгляд угоди про примирення у кримінальному провадженні призначено на 22 грудня 2020 року.
В судовому засіданні захисник, обвинувачений та потерпілий просять затвердити угоду про примирення на погоджених умовах.
Прокурор підтримав думку інших учасників судового розгляду, вважає, що угоду можна затвердити на погоджених умовах.
Суд, дослідивши угоду, перевіривши її зміст на відповідність вимогам КПК України та закону, встановив наступне.
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 13.04.2020 року, близько 05 год. 30 хв., за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання на ґрунті неприязних відносин, з особистих мотивів та метою з`ясувати стосунки, діючий спільно та узгоджено, порушуючи право громадян на недоторканість житла, гарантоване ст. 30 Конституції України, без дозволу та всупереч волі власника житла та особи, яка там проживає, зайшли через хвіртку на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де руками стукали у вікна та двері житлового будинку, вимагаючи їх відчинити, в ході чого словесно погрожували фізичною розправою ОСОБА_4 , який проживає у вказаному житловому будинку за усною домовленістю із його власницею - ОСОБА_9 .
В подальшому ОСОБА_7 без будь-якого на те дозволу власника вказаного домоволодіння чи проживаючих в ньому осіб, вибив рукою не зачинене на замикаючий пристрій пластикове вікно та проник через нього до приміщення вказаного житлового будинку, де наніс не меньше п`яти ударів ОСОБА_4 кулаками рук та ногами в різні частини тіла.

В цей час, через відчинені із середини ОСОБА_10 вхідні двері з метою втечі, всередину приміщення вказаного житлового будинку, без будь-якого на те дозволу власника вказаного домоволодіння чи проживаючих там осіб, проникли ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 , де ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу нанесли не менше двадцяти ударів кулаками рук та ногами в різні частини тіла ОСОБА_4 , а ОСОБА_8 , спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб у разі появи сторонніх осіб повідомити про це ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 . В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , спричинили потерпілому ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи № 25 від 06.05.2020 року тілесні ушкодження у вигляді синців, крововиливів в м`які тканини обличчя, садна обличчя, перелом кісток носа, синці, крововиливи в м`які тканини тулуба зліва які відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.
Дії ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 2 ст.162 КК України як порушення недоторканості житла із застосуванням насильства та з погрозою його застосування.

Згідно ч.7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11.12.2015 року, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти рішення про відмову у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, та продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.
Суд вбачає, що наявні декілька підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення: 1) умови угоди суперечать вимогам закону, оскільки допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
Умови угоди суперечать вимогам закону, оскільки допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.
Так, у судовому засіданні встановлено, що під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 і ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_4 останній взяв мобільний телефон з метою викликати поліцію. Вказаний телефон вихопив з рук один із обвинувачених, хто саме він не пам`ятав. Самі обвинувачені у судовому засіданні підтвердили ці обставини, проте хто саме вихопив телефон не пам`ятають. Через декілька хвилин, як обвинувачені поїхали з місця вчинення кримінального правопорушення, цей телефон був знайдений ними у власному автомобілі. Телефон був переданий ними свідкові ОСОБА_11 , який також перебував разом із ними і який викинув його по дорозі. В подальшому мобільний телефон марки Redmi 7A 2/16 GB Matte Black, належний потерпілому ОСОБА_4 повернуто йому під розписку. На думку суду, при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 викладене можливо залишилося поза увагою сторони обвинувачення і може свідчити про наявність у його діях іншого кримінального правопорушення, можливо відкритого викрадення чужого майна.
Також під час вказаних подій потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження, які згідно висновку № 25 від 06.05.2020 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. За матеріалами кримінального провадження такі тілесні ушкодження не пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 162 КК України, і вчинені вже всередині приміщення, в якому проживав потерпілий. Суд вважає, що можливо поза увагою сторони обвинувачення залишилися ці обставини і суд допускає в цих діях можливо склад іншого кримінального правопорушення, пов`язаного із спричиненням тілесних ушкоджень.
Також, на думку суду, стороною обвинувачення при кваліфікації дій обвинуваченого залишилося поза увагою можливо наявність хуліганського мотиву у виді явної неповаги до суспільства, а також особливо зухвалий спосіб вчинення кримінального правопорушення, а саме о 5 годині ранку, публічно із галасом, групою осіб, вибиваючи пластикове вікно, спробою відчинити двері, діючи з залякуванням, спричинення тілесних ушкоджень особі, з якою обвинувачений не перебував у конфліктних відносинах, використовуючи малознаний привід допомогти другу, за відсутності будь-якої особистої неприязні до потерпілого, бажав розібратися із незнайомим йому співмешканцем колишньої цивільної дружини, з якоюзначний час вже не проживав разом і не спілкувався. Такі дії певним чином схожі із обставинами справи, яка перебувала на розгляді Верховного Суду, який у Постанові по справі № 323/3000/18 від 27 жовтня 2020 року висловив правову позицію щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України за подібних обставин. Спираючись на позицію Верховного Суду, суд припускає можливо наявність у вказаних діях ознак іншого кримінального правопорушення, можливо хуліганства.
Також умови угоди не відповідають інтересам суспільства, оскільки в даному випадку, на думку суду, було завдано шкоду не тільки особистим інтересам потерпілого, але й можливо грубо порушено громадський порядок.

Також, умови угоди суперечать іншим вимогам КПК України і закону. Так, згідно угоди сторони погодили покарання за вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки, якщо він протягом цього терміну не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 п.п. 1,2 ст. 76 КК України. Відповідно до ч. 4 ст. 70, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28.07.2020 року та цією угодою, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки якщо він протягом цього терміну не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 п.п. 1,2 ст. 76 КК України. Покарання, призначене за вироком Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 21.09.2020 року у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн., - виконувати самостійно.
Відповідно до ст. 471 КПК України в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

На думку суду, в угоді про примирення між обвинуваченим ОСОБА_6 і потерпілим ОСОБА_4 не можуть вирішуватися питання складання призначених покарань і порядку їх виконання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28.07.2020 року та вироком Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 21.09.2020 року. Вирішення даних питання перебуває поза межами прав і обов`язків обвинуваченого і потерпілого та укладеної між ними угоди.

Враховуючи, що допущена неправильна правова кваліфікація кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , умови угоди не відповідають інтересам суспільства, в угоді містяться положення, які виходять поза межами прав і обов`язків обвинуваченого і потерпілого, суд вважає за необхідне відмовити у затвердженні угоди про примирення від 17 листопада 2020 року, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_6 і потерпілим ОСОБА_4 .

Оскільки із кримінального провадження №0000129, внесеного до ЄРДР 13.04.2020 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України було виділене кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 для вирішення питання щодо затвердження угоди про примирення, а у затверджені угоди відмовлено, суд вважає за доцільне об`єднати кримінальні провадження і продовжити розгляд об`єднаного кримінального провадження у загальному порядку.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 472, 474 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В затвердженні угоди про примирення від 17 листопада 2020 року, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 - відмовити.
Судове провадження у даному кримінальному провадженні продовжити у загальному порядку, об`єднавши його із кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1