Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

23 грудня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:
судді доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні №0000606 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 27 січня 2017 року) за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.15, ч.3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.2 ст.205-1, ч.4 ст.190 КК України,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі підозрюваний просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру від 31 липня 2020 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000606 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 27 січня 2017 року) за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.15, ч.3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.2 ст.205-1, ч.4 ст.190 КК України. Також просить вчинити дії щодо виключення є ЄРДР відомостей про дату та час повідомлення про підозру від 31 липня 2020 року ОСОБА_4 .

Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді, у задоволенні скарги підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 190,ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 205-1, ч. 4 ст. 190 КК України у рамках кримінального провадження №0000606 від 27.01.2017 відмовлено.

В апеляційній скарзі підозрюваний вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необгрунтованою та невмотивованою у зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Доводить, що він фігурує у кримінальному провадженні виключно як особа, що надає консультацію, яка полягає в гіпотетичному роз`ясненні прав та обов`язків особи при реєстрації товариства, а також особа, яка надає довідкову інформацію про осіб уповноважених державою на виконання певних функцій. Також вказує, що протоколу за результатами вручення повідомлення про підозру в якому було б відображено результати процесуальної дії та учасників такої дії складено не було.

В поданих до апеляційної скарги доповненнях, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 , які в судовому засіданні підтримав і підозрюваний, вказує, що текст повідомлення про підозру абсолютно не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки слідчий не перевірив чи ОСОБА_4 володіє знаннями у сфері створення товариств. Також зазначає про порушення порядку вручення повідомлення про підозру.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні скарги, послався на те, що на даній стадії досудового розслідування повідомлення про підозру ОСОБА_4 в повній мірі відповідає вимогам кримінального процесуального закону та було вручено відповідно до вимог ст.278 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які просили апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, міркування прокурів, які просять ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями без задоволення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частина 1 ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 08.10.2020 ОСОБА_4 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області зі скаргою на повідомлення слідчого про підозру ОСОБА_4 від 31.07.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.15, ч.3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.2 ст.205-1, ч.4 ст.190 КК України, в якій просив скасувати зазначене повідомлення про підозру.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2020 року у задоволенні скарги відмовлено.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні скарги, послався на те, що на даній стадії досудового розслідування повідомлення про підозру ОСОБА_4 в повній мірі відповідає вимогам кримінального процесуального закону та було вручено відповідно до вимог ст.278 КПК України.

На думку колегії суддів вказане рішення слідчого судді є передчасним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на таке.

За вимогами ч.2 ст.372 КПК України у мотивувальній частині ухвали ( в тому числі ухваленої і слідчим суддею) повинно бути зазначено: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, якими він керувався.

Як убачається із змісту ухвали, що оскарж дується, слідчий суддя вказаних вимог закону в повній мірі не дотримався.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні його скарги, в мотивувальній частині ухвали слідчий суддя зробив посилання на норми кримінального процесуального закону та на практику ЄСПЛ. Які обставини з посиланням на докази були ним встановлені при розгляді скарги, які докази ним не були враховані з посиланням на мотиви, з яких мотивів він виходив, приймаючи зазначене рішення, в хвалі не вказано.

Приймаючи рішення про задоволення апеляційної скарги, колегія суддів враховує також те, що згідно із загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині ч.1 ст.58 Конституції України, відповідно до якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце. Офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99.

Водночас слід враховувати, що ст.58 Конституції України допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Формою реалізації ч.1 ст.58 Конституції України є положення ч.1 ст.5 КПК України, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. Разом з цим, на відміну від кримінального (матеріального) закону, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження, а тому повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII (далі Закон), частина перша ст.303 КПК України була доповнена пунктом 10, який, за загальним правилом, підлягає застосуванню з дати набрання чинності цим Законом в частині таких змін.

Згідно з п.4 Параграфу 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону, положення п.10 ч.1 ст.303 КПК України вводиться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін відповідно до п.7 Параграфу 1 розділу 4 вказаного Закону, тобто з 16 березня 2018 року.

Таким чином, у відповідності до вимог п.10 ч.1 ст.303 КПК України, слідчий суддя уповноважений розглянути скаргу на повідомлення слідчого, прокурора про підозру у справах (кримінальних провадженнях), по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію вищезгаданих змін, а саме з 16 березня 2018 року.

Так, у кримінальному провадженні №0000606 відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.15, ч.3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.2 ст.205-1, ч.4 ст.190 КК України, за яким ОСОБА_4 було повідомлено про підозру, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.01.2017, то положення п.10 ч.1 ст.303 КПК України щодо оскарження повідомлення про підозру в даному випадку не повинні були б застосовуватись.

Однак, колегія суддів приймає до уваги той факт, що згідно витягу з ЄРДР у даному кримінальному провадженні, вперше відомості про причетність ОСОБА_4 до вчинення вищезгаданих кримінальних правопорушень внесено до ЄРДР органом досудового розслідування 23.03.2020, а тому на думку колегії суддів, у конкретному випадку повідомлення про підозру підлягає оскарженню. Вказану обставину під час апеляційного розгляду прокурори не підтвердили і не спростували.

Що стосується доводів апеляційної скарги про безпідставність повідомлення про підозру ОСОБА_4 , то колегія суддів вважає такі доводи слушними та зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з повідомлення про підозру від 31.07.2020, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.15, ч.3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.2 ст.205-1, ч.4 ст.190 КК України.

Однак, колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 з вчиненими кримінальними правопорушеннями, наявними у матеріалах справи доказами не підтверджується.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду, ні прокурори, ні слідчий не надали жодних належних та допустимих доказів, які б могли переконати колегію про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною.

Дослідивши матеріали скарги в межах своєї компетенції, колегія суддів приходить до висновку, що наявність фактів та інформації, які містяться в матеріалах судової справи, котра перебуває у провадженні суду апеляційної інстанції, не можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_4 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_4 з доданими доповненнями задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні №0000606 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 27 січня 2017 року) за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.15, ч.3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.2 ст.205-1, ч.4 ст.190 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_4 задовольнити, скасувавши повідомлення про підозру від 31.07.2020 р. у кримінальному провадженні №0000606 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 27 січня 2017 року) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.15, ч.3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.2 ст.205-1, ч.4 ст.190 КК України.

Зобов`язати слідчого, прокурора у кримінальному провадженні №0000606 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 27 січня 2017 року) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.15, ч.3 ст.190, ч.1 ст.358, ч.2 ст.205-1, ч.4 ст.190 КК України, вчинити дії щодо виключення є ЄРДР відомостей про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_4 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3