1Справа № 335/6891/20 1-кс/335/3569/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м.Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя, клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області, лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000307 від 15.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, українця, громадянина України, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, перебував на стажуванні на посаді водія ТОВ "Запорізька логістична компанія" перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні малолітню дитину 2015 року, батьків інвалідів, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15 серпня 2020 року, приблизно о 05 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Mersedes Sprinter 311 CDI", реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по автодорозі Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь зі сторони міста Запоріжжя в напрямку міста Маріуполя.

В цей же час, у попутному з автомобілем «Mersedes Sprinter 311 CDI", реєстраційний номер НОМЕР_1 , напрямку, попереду нього, по правому краю проїзної частини, здійснювала рух велосипедист ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час руху, на 504 км вказаної авто дороги, на території Запорізького району. Запорізької області, в районі АЗС «200» та повороту в напрямку села Степного, водій ОСОБА_5 , не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок свого руху вправо, в результаті чого допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 .

Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п. 10.1, чинних на момент ДТП. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами № 136 від 06.03.2013, відповідно до якого:п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Як вказано у клопотанні, порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху в діях водія ОСОБА_5 знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.

«15» серпня 2020 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно клопотання, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.08.2020, в ході проведення якого зафіксовано слідову інформацію на місці дорожньо-транспортної пригоди, місце розташування та механічні пошкодження транспортних засобів на місці події, погодні та дорожні умови в місці події;

протоколом огляду відеозапису з автомобільного відеореєстратора, на якому відображено обставини та механізм вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , який на момент ДТП керуючи велосипедом рухався позаду ОСОБА_7 , та який пояснив всі обставини та механізм вчинення вказаної пригоди;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який на момент ДТП керуючи автомобілем «Шкода» здійснював рух у попутному з автомобілем ««Mersedes Sprinter 311 CDI", реєстраційний номер НОМЕР_1 , напрямку, позаду вказаного автомобіля, та пояснив обставини та механізм вчинення вказаної ДТП;

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , який на момент ДТП перебував в якості пасажира в автомобілі «Шкода», що рухався у попутному з автомобілем ««Mersedes Sprinter 311 CDI", реєстраційний номер НОМЕР_1 , напрямку, позаду, та пояснив обставини та механізм вчинення вказаної ДТП.

Також в клопотанні зазначено, що під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим у слідства виникла необхідність у застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім того, у клопотанні зазначено, що застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_5 не можливо, оскільки це не забезпечить виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні слідчий у повному обсязі підтримав клопотання та посилалась на обставини, які у ньому були викладені, додавши, що обґрунтованість підозри підтверджується наявними у кримінальному провадженні допустимими доказами, а наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України унеможливлює обрання іншого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просить його задовольнити, на підставах викладених у клопотанні.

Захисник підозрюваного не заперечує проти клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, однак просить застосувати домашній арешт не цілодобовий, а нічний. Зазначив, що ОСОБА_5 у скоєному кається, наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду не має, з`являється на першу вимогу слідчого, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та має намір відшкодувати шкоду. ОСОБА_5 є єдиним годувальником в родині, у нього на утриманні перебуває малолітня дитина, дружина, яка не працює, батьків інвалідів, а цілодобовий арешт поставить усю його родину в скрутне становище. До події правопорушення він стажувався на посаду водія, мав дохід і бажає працювати, чого буде неможливо під час перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав захисника.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 15 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000307 від 15 серпня 2020 року, внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

«15» серпня 2020 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Поєднання заходів забезпечення кримінального провадження із застосуванням примусу, втручанням державних органів до сфери прав людини викликає необхідність встановлення законодавцем дієвих гарантій забезпечення законних інтересів осіб, які залучаються до участі в кримінальному провадженні. Однією з таких гарантій є судовий контроль законності обмеження конституційних прав і свобод людини при здійсненні кримінального провадження, який на досудовому розслідуванні здійснюється слідчим суддею.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. У відповідності до ч.2-4 цієї ж статті слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе обставини, передбачені п.1, 2, 3 частини першої цієї статті. Крім того, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого, прибувати за кожною вимогою до суду або іншого органу державної влади визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені п.1 частини першої ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя має застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, необхідність яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, наявними у справі допустимими доказами які з достатньою імовірністю підтверджують суду існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, в межах розслідування яких ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.08.2020, в ході проведення якого зафіксовано слідову інформацію на місці дорожньо-транспортної пригоди, місце розташування та механічні пошкодження транспортних засобів на місці події, погодні та дорожні умови в місці події;протоколом огляду відеозапису з автомобільного відеореєстратора, на якому відображено обставини та механізм вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , який на момент ДТП керуючи велосипедом рухався позаду ОСОБА_7 , та який пояснив всі обставини та механізм вчинення вказаної пригоди;протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який на момент ДТП керуючи автомобілем «Шкода» здійснював рух у попутному з автомобілем ««Mersedes Sprinter 311 CDI", реєстраційний номер НОМЕР_1 , напрямку, позаду вказаного автомобіля, та пояснив обставини та механізм вчинення вказаної ДТП;протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , який на момент ДТП перебував в якості пасажира в автомобілі «Шкода», що рухався у попутному з автомобілем ««Mersedes Sprinter 311 CDI", реєстраційний номер НОМЕР_1 , напрямку, позаду, та пояснив обставини та механізм вчинення вказаної ДТП.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, перелік яких встановлений п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
За наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії»)
Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені Кримінального процесуального кодексу України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_5 є особою працездатного віку, має постійну реєстрацію та місце проживання, проживає в родині, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні малолітню дитину 2015 р.н. Згідно характеристики голови ОСББ «Азов» ОСОБА_5 проживає разом із батьками ОСОБА_12 , який є інвалідом 3 групи, матір`ю ОСОБА_13 , інвалідом 2 групи, які не працюють, цивільною дружиною та донькою, характеризується виключно позитивно, також ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем попереднього місця роботи, отже існують міцні соціальні зв`язки, він соціально адаптований, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не судимий.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості наведених стороною обвинувачення ризиків, а саме вказаних у клопотанні і передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» (№ 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року), одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. А у справі «Мамедова проти Росії» (№ 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року) Європейський суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Як вказує сторона обвинувачення, ОСОБА_5 усвідомлюючи те, що вчинив кримінальне правопорушення, яке має незворотний характер, оскільки шкода, яка була завдана потерпілій, не може бути усунена, не виключає можливість підозрюваного ОСОБА_5 залишити місце проживання з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Зміна місця проживання підозрюваним ОСОБА_5 , може бути застосована як спроба переховування його від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджатиме встановленню істини по справі, що свідчить про наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Матеріали клопотання не містять доказів, які б свідчили про ухилення ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, а у клопотанні міститься лише посилання на тяжкість інкримінованого підозрюваному ОСОБА_5 кримінального правопорушення, при тому, що кримінальне правопорушення за ч.2 ст.286 КК України є необережним кримінальним правопорушенням.

Разом із тим, враховуючи ті обставини, що статус підозрюваного у кримінальному провадженні ОСОБА_5 набув лише 15.08.2020 року, а тому при оцінці ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя доходить висновку про існування достатньої ймовірності існування ризику ухилення від органів досудового розслідування, суду, який пов`язаний саме із набуттям ОСОБА_5 статусу підозрюваного та усвідомлення ним у зв`язку із цим можливості негативних наслідків.

Однак цей ризик, на думку слідчого судді, є мінімальним з урахуванням особи підозрюваного та його соціального стану, зв`язків, і його можливо відвернути покладенням обов`язку на підозрюваного прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора, або суд про зміну місця проживання та роботи.

Окрім цього, сторона обвинувачення вказує на ризик ймовірного впливу на потерпілих і свідків, проте вказане твердження можна уникнути шляхом покладення на підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, дійшов висновку, що ризик, передбачений п. 2 ст. 177 КПК України доводиться з огляду на початкову стадію процесу(Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польщі) §43).

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України), то слідчим вказаний ризик обґрунтований тим, що знаходячись на свободі, підозрюваний зможе вплинути на обставини, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме, шляхом незаконного впливу на потерпілих та свідків, шляхом погроз, вмовляння тощо, може схилити останніх давати неправдиві показання відносно механізму пригоди.

Проте, вказаний слідчим у клопотанні ризик за змістом його викладу фактично є ризиком, передбаченим п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, а тому слідчий суддя вважає вищезазначений ризик недоведеним.

Отже під час розгляду клопотання слідчого доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, що є підставою для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Разом із тим, слідчий суддя вважає, що запобігти зазначеним вище ризикам можливо не лише шляхом застосування цілодобового домашнього арешту, а також й у разі заборони залишення житла у певний період доби.
Слідчий суддя у відповідності до ст.178 КПК України враховує також, що підозрюваний раніше не судим, має постійне місце проживання, знаходячись під домашнім арештом цілодобово позбавлений можливості влаштуватися на роботу, що позбавляє підозрюваного та його родину засобів для існування, має на утриманні малолітню дитину та непрацездатних батьків інвалідів.
Таким чином, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані в його обґрунтування копії матеріалів кримінального провадження, враховуючи обставини згідно ст.177,178 КПК України, а також принципи змагальності та диспозитивності кримінального провадження, слідчий суддя доходить до висновку про наявність правових підстав для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у визначений проміжок доби в межах строку досудового розслідування до 15.10.2020 року.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного певні обов`язки.

Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

З огляду на викладені обставини клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181,193, 194, 196, 197, 206, 309 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000307 від 15.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зметою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування до 15 жовтня 2020 року.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 20-00 години до 08-00 години, окрім випадків з`являтися за викликами органів досудового розслідування, до прокурора, чи до суду.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або в суд за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, та місця роботи.

- утриматись від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні

Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
В разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, визначити до 15 жовтня 2020 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1