№ 1-кп/755/1420/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000302 від 15.01.2020 року, № 0000603 від 26.01.2020 року, які об`єднані, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вєрхнєбєлоє, Амурської області Російської Федерації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого неофіційно на автомийці, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, громадянина України, судимого: 05 березня 2010 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений по відбуттю покарання 01 лютого 2013 року; 30 квітня 2013 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років 2 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; 15 вересня 2013 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України з урахуванням ст. 71 КК України до 4 роки 2 місяців, звільнений 02 лютого 2016 року по відбуттю покарання; 08 грудня 2016 року вироком Апеляційного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 19 січня 2018 року по відбуттю покарання; 07.10.2020 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва до 4 місяців арешту,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, працюючого неофіційно на будівництві, неодруженого, із середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 11.07.2006 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 19.12.2006 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі; 15.03.2011 року Березанським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 10 днів позбавлення волі; 17.07.2014 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; 12.02.2020 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 12 січня 2020 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, з метою викрадення товарів, з корисливих мотивів прийшов до магазину «Флагман», що за адресою: м. Київ, б-р Перова, 38/1. Перебуваючи у приміщенні вказаного магазину, вхід до якого являється вільним, та поблизу торгівельного ряду зі спортивним взуттям, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме - чоловічих кросівок TM Carp Pro артикул 111361, закупівельна вартість яких складає 972 грн. Безпосередньо реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливим мотивом, повторно, взяв 1 пару чоловічих кросівок TM Carp Pro артикул 111361, закупівельна вартість яких складає 972 грн., знаходячись у вказаному магазині, сховав зазначені кросівки до задньої частини куртки, в яку він був одягнений. У подальшому, не оплативши товар, направився до виходу з магазину «Флагман» та зник з місця вчинення злочину з викраденим майном, після чого, розпорядився ним на власний розсуд. Загальна сума матеріального збитку, завданої ФОП ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , складає 972 грн.

Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зустрілися 05 березня 2020 року та перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , у них виник спільний злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб. У подальшому, того ж дня, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 направилися до будинку АДРЕСА_5 та з метою вчинення кримінального правопорушення, вступили у злочинну змову на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме - на вчинення крадіжки, поєднаної з проникненням у житло, шляхом пошкодження замків вхідних дверей, при цьому заздалегідь розподіливши між собою ролі. Реалізуючи свої спільні злочинні наміри, направлені на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, цього ж дня, 05.03.2020 року, приблизно о 15 годині 23 хвилини, перебуваючи на шостому поверсі за адресою: АДРЕСА_5 , скориставшись сприятливою навколишньою обстановкою, будучи переконаними, що діють непомітно для інших осіб, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обрали об`єктом свого злочинного посягання майно, яке знаходиться у квартирі АДРЕСА_6 зазначеного будинку. Продовжуючи реалізацію своїх спільних злочинних намірів, направлених на таємне викрадення чужого майна повторно, поєднаного з проникненням у житло, вчинене за попередньої змовою групою осіб, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , за допомогою невстановленого заздалегідь підготовленого інструменту для відчинення замків дверей, проникли до приміщення вказаної квартири АДРЕСА_7 , звідки таємно викрали фотоапарат марки «Canon 50D», вартістю 7000 грн. та ноутбук марки «Asus K40IJ», вартістю 5500 грн., що належать ОСОБА_9 , після чого, зберігаючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 12500 грн.

Зокрема, ОСОБА_4 , 14 січня 2020 року перебував за адресою: АДРЕСА_8 , де у нього виник злочинний умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло. Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, того ж дня, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 14 години 30 хвилин, перебуваючи у під`їзді будинку за адресою: АДРЕСА_8 , скориставшись сприятливою навколишньою обстановкою, будучи переконаними, що діє непомітно для інших осіб, ОСОБА_4 обрав об`єктом свого злочинного посягання майно, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_9 зазначеного будинку. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна повторно, поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_4 , за допомогою невстановленого заздалегідь підготовленого інструменту для відчинення замків дверей, проник до приміщення вказаної квартири АДРЕСА_9 , звідки таємно викрав ноутбук марки «Asus», вартістю 8000 грн. та грошові кошти у сумі 6000 грн., що належать ОСОБА_10 , після чого, зберігаючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 14000 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , 10 лютого 2020 року, перебував за адресою: АДРЕСА_10 , де у нього виник злочинний умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло. Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, того ж дня, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16 години 25 хвилин, перебуваючи у під`їзді будинку за адресою: АДРЕСА_10 , скориставшись сприятливою навколишньою обстановкою, будучи переконаними, що діє непомітно для інших осіб, ОСОБА_4 обрав об`єктом свого злочинного посягання майно, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_11 зазначеного будинку. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна повторно, поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_4 , за допомогою невстановленого заздалегідь підготовленого інструменту для відчинення замків дверей, проник до приміщення вказаної квартири АДРЕСА_11 , звідки таємно викрав ноутбук марки «Asus», вартістю 9000 грн. та грошові кошти у сумі 11000 грн., золоту каблучку, вагою 2 грама, вартістю 2000 грн., що належать ОСОБА_11 , після чого, зберігаючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 22000 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , 06 березня 2020 року, перебував за адресою: АДРЕСА_12 , де у нього виник злочинний умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло. Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, того ж дня, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16 години 25 хвилин, перебуваючи у під`їзді будинку за адресою: АДРЕСА_12 , скориставшись сприятливою навколишньою обстановкою, будучи переконаними, що діє непомітно для інших осіб, ОСОБА_4 обрав об`єктом свого злочинного посягання майно, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_13 зазначеного будинку. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна повторно, поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_4 , за допомогою невстановленого заздалегідь підготовленого інструменту для відчинення замків дверей, проник до приміщення вказаної квартири АДРЕСА_13 , звідки таємно викрав: ноутбук марки «Asus», вартістю 10458 грн.; переносний зарядний пристрій марки «Xiomy», вартістю 300 грн.; акустичну колонку марки «JBL», вартістю 400 грн.; гітару, вартістю 6000 грн.; браслет з медичного золота, вагою 6 гр., вартістю 6000 грн.; брошку з камінцями «Сваровські», вартістю 1000 грн.; золоту каблучку вагою 2 грама, вартістю 2000 грн., що належать ОСОБА_12 , після чого, зберігаючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 26158 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 3 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно, 14 січня 2020 року, перебував за адресою: АДРЕСА_14 за допомогою відмички викрав ноутбук. Зокрема, зазначив, що тим же чином здійснив крадіжки з проникнення у житло: 10 лютого 2020 року, у АДРЕСА_15 , 06 березня 2020 року, у АДРЕСА_16 . Крім того, показав, що 05 березня 2020 року, вони зустрілися з ОСОБА_3 у м. Києві та з будинку АДРЕСА_5 , спільно удвох за допомогою відмички викрали чуже майно. Зокрема, зазначив, що у зв`язку з тим, що в нього є ще й інші епізоди крадіжок, може плутати адреси, де вчинялися крадіжки. Проте, чітко зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінальних правопорушень, відповідають дійсності. Зокрема, пояснив, що дійсно вчиняв крадіжки з проникненням у житло саме тих речей як зазначено в обвинувальному акті, зокрема: ноутбуків, грошей, фотоапаратів, золотих прикрас, техніки, гітари. У скоєному щиро каявся, жалкує про скоєне.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно 12 січня 2020 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, з метою крадіжки прийшов до магазину «Флагман» на б-р Перова, де перебуваючи в магазині побачив чоловічі кросівки, які непомітно викрав, сховав у свою куртку та з ними вийшов з магазину. Крім того, показав, що 05 березня 2020 року, вони дійсно з ОСОБА_4 спільно викрали майно за обставин, вказаних в обвинувальному акті. Зокрема, зазначив, що всі крадіжки вчиняв у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, оскільки йому важко влаштуватися на роботу. У скоєному щиро каявся, жалкує про вчинене, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальних актах, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінальних правопорушень, відповідають дійсності та просив суворо не карати.

Покази обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності їх позицій.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених та дослідженням письмових документів, а саме: протоколів огляду місця події від 26.01.2020 року, 14.01.2020 року, 10.02.2020 року, 05.03.2020 року, 07.03.2020 року; довідки про вартість викраденого майна; постанови про визнання носія знятої інформації доказом і приєднання його до кримінального провадження від 26.01.2020 року; протоколу огляду документів (відео) від 28.01.2020 року; постанов про визнання речовим доказом від 24.02.2020 року, 10.02.2020 року; висновків експерта № 17-2/236 від 03.02.2020 року, № 17-1/1511 від 09.06.2020 року і матеріалів, що характеризують особи обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю підтверджується їх показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185 КК України.

Зокрема, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинувачених та запобіганню вчинення ними нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким та тяжким злочинами, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав у повному обсязі), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень ОСОБА_3 , його особи - раніше неодноразово судимий, наявності пом`якшуючої обставини, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, однак, поряд з цим, враховує те, що вину свою визнав повністю, щиро каявся у скоєному, тому вважає за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі, у мінімальному розмірі санкції, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав у повному обсязі), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , його особи - раніше неодноразово судимий, наявності пом`якшуючої обставини, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, однак, поряд з цим, враховує те, що вину свою визнав повністю, щиро каявся у скоєному, тому вважає за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі, у мінімальному розмірі санкції, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлялися.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 70, ст. 72 КК України, призначити ОСОБА_3 за сукупністю злочинів, за який він засуджується цим вироком та злочину, за який його засуджено вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року до 4 (чотирьох) місяців арешту, остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України залишити без змін та вважати його продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 14.09.2020 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання за цим вироком частково зарахувати ОСОБА_4 невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року та остаточно призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України залишити без змін та вважати його продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 14.09.2020 року, зарахувавши у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28.08.2018 року по 07.11.2018 року включно.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлялися.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз № 17-2/236 від 03.02.2020 року в розмірі 1570 гривень 10 копійок та № 17-1/1511 від 09.06.2020 року в розмірі 817 гривень 125 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: об`єкти дослідження, які запаковані в спеціальний пакет Експетрної служби № 0017407, що передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві знищити;

- CD-R 52-х диск, сірого кольору, що приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя