Справа №635/3168/20
Провадження по справі № 1-в/635/425/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

секретар судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старобільськ Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 засуджений вироком Старобільського районного сулу Луганської області від 23 жовтня 2017 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) ОСОБА_4 в строк покарання зарахований строк попереднього ув`язнення з 27 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 19 квітня 2018 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2018 року в строк покарання ОСОБА_4 зарахований строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 19 квітня 2018 року включно за правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 23 жовтня 2017 року.

Кінець строку відбування покарання 01 травня 2021 року.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України, посилаючись на те, що він працевлаштований на виробництві установи, не має стягнень, дотримується умов відбування покарання, має міцні соціальні зв`язку з родиною, на теперішній час відбув більше ніж 2/3 строку призначеного покарання.

Засуджений ОСОБА_4 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Державної установи «Темнівська виправна колонія», у судовому засіданні просив задовольнити клопотання та звільнити його умовно-достроково, враховуючи його поведінку за час відбування покарання.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, оскільки він не став на шлях виправлення.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на відсутність підстав для задоволення клопотання.

Суд, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмеженьдля військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, він з 18 лютого 2020 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби майором внутрішньої служби ОСОБА_6 та погодженої із заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи внутрішньої служби ОСОБА_7 від 20 серпня 2020 року, засуджений характеризується з посереднього боку, стягнень та заохочень не має; працевлаштований на виробництві на дільниці з виготовлення інвентарю для бджільництва цех №1, до праці ставиться сумлінно; підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу; дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом, виконує їх законні вимоги; відповідно до ст. 118 КВК України приймає активну участь у роботах з благоустрою установи, до виконання робіт ставиться з відповідальністю; приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі; відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться без зацікавленості; до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок ставиться з помереднього боку; відповідно до ст. 127 КВК України участі у роботі самодіяльних організацій не приймає; відповідно до вимог ст.ст. 110, 112, 113 КВК України соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом листування.
Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_4 , останній має ряд непогашених судимостей, а саме був засуджений:

1)20 серпня 2007 року Старобільським районним судом Луганської області за ч. 4 ст. 296 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки;

2)04 вересня 2009 року Старобільским районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 307 , ст. 71 України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією частини всього особистого майна засудженого, звільненого 20 травня 2016 року за відбуттям строку покарання;

3)23 жовтня 2017 року Старобільським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі,

Отже, засуджений має три непогашені та не зняті судимості. На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Старобільського районного суду Луганської області від 23 жовтня 2017 року за вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, вчинив зазначений злочин у стані алкогольного сп`яніння, що визнано судом обтяжуючою обставиною.

При цьому, суд враховує ту обставину, що до засудженого було застосовано звільнення від відбування покарання з випробовуванням за вироком Старобільського районного суду Луганської області від 20 серпня 2007 року, однак засуджений належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочин в період іспитового строку.

Зазначені факти свідчать про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати : ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
ОСОБА_4 знаходиться в місцях позбавлення волі з 23 жовтня 2017 року і за весь час знаходження в місцях позбавлення волі не має жодного заохочення.
Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_4 в Державній установі «Темнівська виправна колонія №100», виданої заступником начальника планово-економічного відділу ОСОБА_8 та довідки заробітну плату ОСОБА_9 , останній був працевлаштований в установі в цеху №1, де виконував роботи з переробки второсировини, виготовлення інвентаря для бджільництва, навантажувального обладнання, у період часу в березні 2020 року та з травня 2020 року по липень 2020 року, тобто лише чотири місяці.
Згідно Витягу з протоколу №47 від 21 листопада 2018 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.ст. 100,101 КВК України, засудженому ОСОБА_4 відмовлено в представленні матеріалів до регіональної комісії на переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.ст. 100,101 КВК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Згідно Витягу з протоколу №47 від 21 листопада 2018 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, засудженому ОСОБА_4 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_4 на підставі ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Згідно Витягу з протоколу №11 від 11 березня 2020 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України, засудженому ОСОБА_4 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення.

Тобто, після відмови засудженому комісією державної установи «Темнівська виправна колонія №100» засудженому ОСОБА_4 в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення, не пройшо і трьох місяців, як засуджений звернувся до суду з аналогічним питанням (03 червня 2020 року).

Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Старобільського районного суду Луганської області від 23 жовтня 2017 року.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Старобільського районного суду Луганської області від 23 жовтня 2017 рокута вважає клопотання засудженого таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покаранняза вироком Старобільського районного суду Луганської області від 23 жовтня 2017 року - відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення у формі ухвали складений 30 вересня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1