Справа № 697/1822/20
Провадження № 1-кп/697/247/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2020 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000147 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Усть-Кут, Іркутської області, Російської Федерації, проживаючого по АДРЕСА_1 та за іншою адресою с. Закутинці Богуславського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого на будівництві, одруженого, раніше судимого:

28.12.2007 Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 6 років позбавлення волі,

- 17.04.2014 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю, 01.11.2019 звільнений з Білоцерківської виправної колонії №35 по відбуттю строку покарання, маючий у відповідності до ст. 89 КК України не зняту та не погашену судимість,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 17.04.2014 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю, 01.11.2019 звільнений з Білоцерківської виправної колонії № 35 по відбуттю строку покарання, маючий у відповідності до ст. 89 КК України не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став і повторно вчинив умисний злочин проти власності.

Так, ОСОБА_4 14.03.2020, близько 10-00 год., перебуваючи по вул. Героїв Дніпра, поблизу будинку № 45, в м. Каневі Черкаської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету відкритого викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи настання негативних наслідків, підійшов до ОСОБА_5 та шляхом ривка, відкрито викрав у неї сумку, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 10/477 від 26.03.2020 становить 45,00 грн., в якій знаходились: жіночий гаманець марки «MERTOK», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №10/477 від 26.03.2020 становить 9,87 гривень, поліетиленовий пакет, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 10/477 від 26.03.2020 становить 2,20 гривень, косметичка марки «MAKEUP», вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 10/477 від 26.03.2020 становить 80,00 гривень, помада марки «Velvet Cream 10», вартістю зі слів потерпілої ОСОБА_6 20,00 гривень, грошові кошти в загальній сумі 788,00 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 завдав потерпілій майнової шкоди на загальну суму 985,07 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, показав, що він на початку березня 2020 перебуваючи біля будинку №45 по вул. Г.Дніпра в м Каневі, вирвав сумку з у жінки. Після чого побіг з місця злочину. З сумки він забрав гроші в сумі приблизно 800 грн. Гроші він витратив на власні потреби.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, покарання просила визначити на розсуд суду.

Учасники судового розгляду визнали недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду, ухвалою головуючого вирішено питання про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7

- за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Посилання прокурора на врахування рецидиву, як обставини, що обтяжує покарання не є вірним, оскільки відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.06.2010 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 цього ж Кодексу як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання, як обставину, що його обтяжує.

Оскільки при кваліфікації даного кримінального правопорушення враховано вирок Солом`янського районного суду від 17.04.2014, за яким ОСОБА_4 було засуджено на ч. 2 ст. 187 КК України та дії останнього кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, суд не враховує рецидив, як обставину, що обтяжує покарання.

Під час судового розгляду прокурором було надано копію вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 27.08.2020, за яким ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місця позбавлення волі. Обвинувачений вказував, що його захисником даний вирок оскаржувався. Прокурор також вказував, що немає відомостей про набрання даним вироком законної сили. Даний вирок не може бути врахований судом, оскільки докази набрання ним законної сили відсутні. Дана позиція відповідає позиції Верховного Суду викладеній в постанові від 01 червня 2020 року у справі № 766/39/17.

Судом встановлено, що обвинувачений за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався.

З урахуванням обставин справи та враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який в силу ст. 89 КК України маючи не зняту і не погашену судимість, повторно скоїв злочини проти власності, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання, виходячи з основних засад призначення покарань, визначених ст.65 КК України, суд вважає, що процес його виправлення та перевиховання не можливий без ізоляції його від суспільства, та вважає за доцільне призначити покарання у виді позбавлення волі.

На думку суду, таке покарання буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, залишити попередній у вигляді тримання під вартою.

Підтверджені документально процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи, що становлять 3140, 20 грн. підлягають стягненню, у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави.

Доля речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.

Термін відбуття покарання рахувати з моменту обрання запобіжного заходу 18.09.2020 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 3140, 20 грн. за проведення експертизи.

Речові докази:

грошові кошти в загальній сумі 88 гривень, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , посвідчення «Ветеран праці» на ім`я ОСОБА_5 , накопичувальна картка «Клуб покупців магазину SPAR», три картки банку «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_5 , сумка жіноча, гаманець, косметичка, поліетиленовий пакет та помада, які передано під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_5 залишити у користуванні власника.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1