У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.11.2020 Справа №607/18646/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , в залі суду у м. Тернополі розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання від вартою щодо підозрюваного:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Синжерсйського району республіки Молдова, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого на посаді штукатура TOB «АВАКС ПРОФ», місце реєстрації проживання с. Вашківці Сокирянського району Чернівецької області, тимчасово проживаючого без реєстрації АДРЕСА_1 . раніше не судимого ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , в рамках кримінального провадження №0000428 від 26.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289, звернулася до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .
Як зазначено у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що в ніч на 26 жовтня 2020 року, у ОСОБА_4 , який перебував в с. Петриків, по вуд. Дорошенка, З, Тернопільського району, Тернопільської області, виник злочинний намір на заволодіння транспортним засобом, а саме автомобіля марки «Volkswagen моделі LT35», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , який знаходився припаркований на території парковки готельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в с. Петриків, по вуд. Дорошенка, З, Тернопільського району, Тернопільської області.
26 жовтня 2020 року близько 03 год. 00 хв ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, підійшов до автомобіля «Volkswagen моделі LT35», р.н. НОМЕР_1 , який був припаркований на території парковки готельного комплексу «ДжентельМен», що в с. Петриків, по вуд. Дорошенка, 3, Тернопільського району, Тернопільської області, пошкодив замок задніх дверей автомобіля, проник в середину. В подальшому ОСОБА_4 , будучи в салоні вказаного транспортного засобу побачив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на даний автомобіль яке помістив собі в кишеню, після цього ОСОБА_4 , намагався завести автомобіль. Проте, ОСОБА_4 це не вийшло і він виріши його котити вниз. Скотивши вниз автомобіль «Volkswagen моделі LT35», р.н. НОМЕР_1 яким він незаконно заволодів, заховав його на території парковки Нової пошти відділення №3, що за адресою с. Петриків, вул. Західна,2, Тернопільського району, Тернопільської області.
26.10.2020 року працівниками Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області було встановлено місце знаходження викраденого автомобіля «Volkswagen LT35», р.н. НОМЕР_1 , та особу яка вчинила даний злочин ним виявився ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .
Слідча вказала, що своїми діями ОСОБА_4 завдав матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_9 .
30 жовтня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушень визнав.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів, у ньому наведених, та просив задовольнити.
Захисник ОСОБА_5 заперечив з приводу задоволення клопотання та зазначив, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення є лише припущеннями, просив з врахуванням характеристики особи ОСОБА_4 , його молодий вік, позитивну характеристику за місцем роботи, наявність сталих соціальних зв`язків, а також той факт, що підозрюваний після вчинення кримінального правопорушення самостійно звернувся до поліції та визнає свою вину у вчиненому, обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби з покладенням на нього обов`язків.
Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свої позиції, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як зазначено в клопотанні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, а саме:
-Протоколом огляду місця події,
-протоколом допиту потерпілого,
-протоколом допиту свідків,
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідком,
-повідомленням про підозру ОСОБА_4 .
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.
Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, виключно позитивно характеризується.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
Метою застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам передбачених ст.177 КПК України, а саме: п.1 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; п.2 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; п.3 незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; п.5 вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Відповідно альтернативної міри покарання немає. Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності.
Стороною обвинувачення також доводилось, що підозрюваний особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати. На даний час досудовим розслідування не встановлено усіх свідків та очевидців даного злочину, вказані особи не допитані.
Разом з тим, оцінюючи обставини кримінального правопорушення та надані матеріали, характеристику та дії підозрюваного, слідчий суддя зазначає, що органом досудового розслідування належним чином лише частково підтверджено у клопотанні та доведено в судовому засіданні прокурором наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для запобігання яких слідчий звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу, зокрема, щодо того, що саме зважаючи на санкцію статті кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_4 , він матиме можливість ухилятися від органу досудового розслідування, а також впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
ЄСПЛ у Рішенні «Калашников проти Росії» вказав, що «будь-яка система обов`язкового тримання під вартою несумісна зі статтею 5 параграфу 3 Конвенції за визначенням. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважають правило поваги до особистої свободи». Тобто, констатовано «презумпцію залишення обвинуваченого на свободі». Якщо законодавство та/або судова практика прямо або непрямо спрямовують на обов`язкове тримання під вартою у певних випадках, це може привести до порушення ст. Конвенції. У кожному випадку, коли вирішується питання щодо утримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Окрім того, згідно позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні в справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». Також, в справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
З урахуванням викладеного, суд наголошує, що основним і визначальним критерієм як правової норми, так і правосуддя, має бути їх відповідність вимогам справедливості як гарантії дотримання прав та інтересів учасників правовідносин. Виконання вимог справедливості полягає у можливості застосування до відносин імперативного методу рівно настільки, наскільки це викликано необхідністю в кожному конкретному випадку.
Верховенство права, невід`ємною складовою якого є принцип пропорційності, передбачає, що мета має спиратися лише на такі засоби, застосування яких морально виправдано, оскільки мета, задля якої необхідні неправові засоби, не може бути правовою. Застосовувана міра повинна бути пропорційною (повинна відповідати) цілям.
Завдяки принципу пропорційності встановлені положеннями нормативно-правових актів обмеження на користь суспільних інтересів дозволяють максимально враховувати приватні інтереси. Цей принцип висуває критерій межі (результату) дій або рішень: вони не повинні виходити за межі відповідної мети. Принцип пропорційності передбачає вибір розумних, найбільш ефективних заходів для досягнення мети і завжди застосовується в сукупності з принципом справедливості, що і враховано слідчим суддею, зокрема, при дослідженні особи підозрюваного.
Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного ОСОБА_4 , його вік, міцність соціальних зв`язків, наявність місця проживання, фактичне працевлаштування та позитивні характеристики з місця роботи, відсутність фактів перешкоджання з його сторони проведенню слідства та натомість самостійне зізнання у вчиненому з визнанням вини, та не доведенням прокурором недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, з посиланням лише на те, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, а також може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідка та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, за відсутності обґрунтування з посиланням на належні докази необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою і що такий захід в даному випадку буде виправданий, враховуючи, що обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання під вартою, слідчий суддя приходить до переконання, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням обставин справи, особи підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 домашній арешт, за адресою місця реєстрації проживання с. Вашківці Сокирянського району Чернівецької області, шляхом заборони залишати житло в пору доби з 21.00 години вечора до 07.00 год ранку,.
Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього на строк не більше двох місяців обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
За таких обставин, в задоволенні клопотання сстаршого слідчого СВ Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 слід відмовити, застосувавши при цьому більш м`який запобіжний захід, необхідний та достатній у даному випадку для запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу в виді тримання під вартою відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту в період з 21.00 години вечора до 07.00 год ранку.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити житло за місцем реєстрації проживання с. Вашківці Сокирянського району Чернівецької області в пору доби з 21.00 години вечора до 07.00 год ранку
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він має зареєстроване місце проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматися від спілкування з свідками та експертами; здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які даю можливість виїзду за кордон.
Встановити строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 29 грудня 2020 року
В задоволенні клопотання захисника, погодженого підозрюваним, про обрання запобіжного заходу в виді особистого зобов`язання відмовити.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати на виконання в ГУНП в Чернівецькій області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 .
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайного виконання.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1