УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження № 0002795 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 серпня 2020, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Цюрупінськ, Херсонської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, маючого повну загальну середню освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України,
-якою запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено до 15 жовтня 2020 року, включно.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Катеринопіль Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого повну загальну середню освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, -
-якою запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжено до 15 жовтня 2020 року, включно.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 серпня 2020 року про продовження строку тримання під вартою його підзахисного ОСОБА_6 , як незаконну, необґрунтовану, невмотивовану.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 серпня 2020 року задоволено клопотання прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим.

Продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 15 жовтня 2020 року, включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки, на його думку, є незаконною, невмотивованою, необґрунтованою.

На думку апелянта, в порушення вимоги ст. 199 КПК України, прокурором подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , з порушенням строку.

Зазначає, що судом першої інстанції не було з`ясовано у обвинуваченого ОСОБА_6 , чи отримав він копію клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Вказує, що зазначені ризики щодо впливу на потерпілого та свідків, судом першої інстанції є необґрунтованими, оскільки судовий розгляд перебуває на стадії дослідження письмових доказів, а свідки та потерпілий вже допитані.

Також вказує, що останнє судове засідання, на якому судом досліджувались письмові докази відбулось 29 вересня 2019 року, а надалі судові засідання проводились з метою продовження строку тримання під вартою його підзахисного ОСОБА_6 .

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002795, внесеного 24.06.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в зв`язку з тим, що заявлені ризики, які стали підставою для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не перестали існувати та не зменшились.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції, прийшов до висновку, що досліджені в судовому засіданні обставини вказують на те, що обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , не зможе гарантовано запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також врахував підвищену суспільну небезпеку інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, два з яких є вчинення розбою, що відповідно до вимог ст. 12 КК України, є особливо тяжкими злочинами.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, захисника на підтримку доводів, викладених в апеляційній скарзі, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_5 ставиться питання про скасування ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 серпня 2020 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його підзахисному ОСОБА_6 . Ухвала відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційному порядку не оскаржується, а за такого апеляційним судом не перевіряється.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження № 0002795, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, на даний час, нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішення питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, керуватись загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_6 під вартою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухвалення судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спливає 20 серпня 2020 року.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п.п.1,3 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме ризики переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків, не зникли та продовжують існувати.

Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого насильницького злочину із застосуванням зброї, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, окрім того, йому відомо місце проживання потерпілого та свідків.

До того ж на даний час сторона захисту не надала ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду, доказів наявності у обвинуваченого ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, а також не надано суду доказів наявності у нього законного джерела доходу.

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочинів, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованість підозри, ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винними у вчиненні кримінальних правопорушень, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід.

Доводи апелянта щодо порушення прокурором положень ст. 199 КПК України та не з`ясування у обвинуваченого ОСОБА_6 щодо отримання ним копії клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не заслуговують на увагу, оскільки, спростовані матеріалами кримінального провадження, а саме розпискою обвинуваченого ОСОБА_6 (а.п.41).

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись статтями 7, 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 серпня 2020 року, якою запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено до 15 жовтня 2020 року, включно залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: