Справа № 206/4324/20
Провадження № 1-кп/206/327/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2020 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 00000037 від 25.07.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 24.07.2020 року близько 17.00 годин зайшов до магазину «Траш», який знаходиться за адресою м. Дніпро, вул. Буковинська 9. Перебуваючи в торгівельному залі магазина «Траш», усвідомлюючи, що торгівельна зала магазину є громадським місцем, ОСОБА_3 всупереч постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилення протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої распіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» згідно якої однією з заборон є : «перебування в громадських будинках та спорудах без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно», був без засобів індивідуального захисту, на що менеджер торгівельного залу ОСОБА_4 зробив йому зауваження з приводу необхідності дотримання санітарно-епідеологічних умов, та запропонував покинути приміщення магазину. Виконуючи вищевказану законну вимогу ОСОБА_3 вийшов з вищевказаного магазину.
У цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної не поваги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , в той же день та час, перебуваючи у вказаному місці, а саме біля приміщення магазину «Траш», розташованого за адресою м. Дніпро, вул. Буковинська 9, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядоку, з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих правил поведінки і моральності розуміючи, що він перебуває у громадському місці, а саме біля приміщення магазину «Траш», по вул. Буковинській,9 в м. Дніпро, бажаючи протиставити себе суспільству, та прагнучі показати свою зневагу до загальноприйнятих правил, діючи умисно, взяв з землі камінь, та своєю правою рукою кинув його в скло вікна магазину, чим розбив його, та грубо порушив громадський порядок.

Після чого ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, а нормальну діяльність магазину «Траш» було тимчасово зупинено до 20:00 годин 24.07.2020 року.
Окрім вказаного, магазину «Траш», було заподіяно матеріальну шкоду у вигляді пошкодження скла вікна, на суму 1067,73 грн.

Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ознаками кримінального проступку за ч. 1 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалася особливою зухвалістю.

Частиною 2 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Обвинувальний акт містить клопотання прокурора, в якому зазначено, що враховуючи те, що ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і разом з представником потерпілого згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні за їх відсутності, у відповідності до положень ст.ст. 381, 382 КПК України, просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового розгляду в порядку ч. 2 ст. 302 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення він беззастережно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі. Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того, в заяві ОСОБА_3 вказав, що він згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, добровільно та беззаперечно визнає вину та надає згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Від представника потерпілого ОСОБА_6 є заява, в він зазначив, що не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за його відсутності.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, враховоючи заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви представника потерпілого та клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку повністю доведена. Дії ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалася особливою зухвалістю.

У відповідності до частини 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України.

Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, який не працює, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, за місцем проживання характеризується негативно, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, вважається таким, що немає судимості, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога. Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у вигляді арешту у мінімальній межі, встановлений санкцією ч. 1 ст. 296 КК України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок.

Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обвирався.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Крім того, з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати за проведення експертизи відповідно до ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374-376, 381, 382, 394-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_7 витрати за проведення судової експертизи № 2835 від 26.08.2020 року в розмірі 150 грн.

Речові докази: камінь (1 шт), переданий на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 001398) - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його отримання.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1