ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5443/19 Номер провадження 11-кп/814/1048/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.3 ст. 185 КК- Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

та обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані кримінальні провадження, № №0001593, №0002027, №0001689, №0000704, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м.Полтава від 12 серпня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтави, громадянин України, освіта середня, не працюючий, не одружений, проживаючий в АДРЕСА_1 , раніше судимий:
29.03.2002 року Київським райсудом м. Полтави за ч.2 ст.189, ч.2 ст.263, ч.1 ст.70, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 року;
26.01.2004 року Київським райсудом м. Полтави за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
12.10.2009 року Київським райсудом м. Полтави за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ст.395, ч.1 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
25.06.2014 року Ленінським райсудом м. Полтави за ч.2 ст.185, 75 КК України до 1 року позбавдення волі з іспитовим строком на 2 роки;
11.07.2014 року Ленінським райсудом м. Полтави за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
18.12.2014 року Київським райсудом м. Полтави за ч.2 ст.190, ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;
23.12.2014 року Київським р/с м. Полтави за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;
11.02.2015 року Ленінським р/с м. Полтави за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;
16.03.2015 року Октябрським р/с м. Полтави за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
06.03.2017 року Київським райсудом м. Полтави за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі;
11.04.2017 року Київським райсудом м. Полтави за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
29.06.2017 року Ленінським райсудом м. Полтави за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
05.09.2017 року Новосанжарським райсудом Полтавської області за ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
07.11.2017 року Октябрським райсудом м. Полтави за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 27.06.2019 року по відбуттю покарання;
06.12.2019 року Октябрським райсудом м. Полтави за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,
03.02.2020 Ленінським райсудом м. Полтави за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,-

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та призначено йому покарання:
за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі;
за ч.3 ст.185 КК України 3 роки три місяці позбавлення волі;
за ч.2 ст.190 КК України 1 рік позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 покарання 3 роки 3 місяці позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання з покараннями за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 06.12.2019 та за вироком Ленінського районного суду від 03.02.2020, визначено ОСОБА_8 покарання 3 роки 5 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання 6 місяців арешту.
На підставі ст.71, 72 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
Позовні вимоги ТОВ «Ліки Полтавщини» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ТОВ «Ліки Полтавщини» - 5659,76 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 17114,09 грн.
Вирішено питання речових доказів.
За вироком суду, ОСОБА_8 в період часу з 10 липня 2019 року до початку березня 2020 року вчинив 28 епізодів таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно.

15 вересня 2019 року близько 10 години ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: м. Полтава, пров.Шевченка, 5-А, повторно, з корисливою метою особистого збагачення, шляхом обману ОСОБА_9 , під приводом використання мобільного телефону, не маючи наміру його повертати власнику, заволодів мобільним телефоном марки «Ксіомі Редмі 5-А» ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 2000 грн., в якому перебувала флешкартка об`ємом 32 Гб вартістю 100 грн. та сім картка оператора «Водафон» з № НОМЕР_2 вартістю 25 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 2125 грн. Чим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
На початку березня 2020 року під час судового засідання у Київському районному суді в м. Полтава, що за адресою: м. Полтава, пров. Хорольський, 6, перебуваючи у приміщенні туалету на першому поверсі, ОСОБА_8 знайшов паперовий згорток обмотаний клейкою стрічкою заповнений речовиною рослинного походження в сухому та подрібненому стані зеленого кольору, та розуміючи, що це особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, привласнив його для власного вживання, заховавши знайдений паперовий згорток до внутрішньої кишені своїх штанів, де його зберігав та перевозив під час етапування на автомобілі конвойної роти Національної гвардії України - до державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)», за адресою: м. Полтава вул. Пушкіна, 91.
18.03.2020 в період часу з 12:40 год. до 13:10 год. під час проведення працівниками поліції огляду місця події, а саме у приміщенні державної установи «Полтавської установи виконання покарань (№23)», за адресою: м. Полтава, вул. Пушкіна, 91, виявлено та вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору у висушеному та подрібненому стані, яка, відповідно до висновку експерта № 634 від 23.03.2020, є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою 8,265 г., вчинивши кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
На адресу суду від обвинуваченого ОСОБА_8 надійшла апеляційна скарга в якій ставиться питання про скасування вироку, оскільки судом при постановленні вироку не були враховані пом`якшуючі обставини та стан його здоров`я.
Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорює висновки суду першої інстанції щодо визнання його винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185,ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст.309 КК України, у звязку з чим вирок цій частині в апеляційному порядку відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, не переглядається.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими судом першої інстанції доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом першої інстанції в основу вироку.

Стосовно доводів обвинуваченого ОСОБА_8 , щодо пом`якшення призначеного йому судом першої інстанції покарання суд зазначає наступне.

Судом першої інстанції враховано активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому.

З огляду на характер вчинених злочинів, кількість злочинних епізодів, суд вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав для його пом`якшення не вбачається.

Наведені обвинуваченим ОСОБА_8 в апеляційній скарзі доводи та обставини, а саме наявність інфекційного захворювання та незадовільний стан здоров`я, судом були досліджені та взяті до уваги при призначенні покарання.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону, достатньо повно врахував ступінь тяжкості злочинів, прийняв до уваги дані про особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів, знову вчинив нові умисні корисливі злочини, та призначив обвинуваченому фактично мінімальне покарання, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.376,404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м.Полтава від 12 серпня 2020 року стосовно ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена на протязі 3-х місяців з моменту проголошення , а засудженому у той же строк з моменту отримання копії судового рішення, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

С У Д Д І:
ОСОБА_10 . Рябішин.