Справа № 405/2616/20
1-кп/405/101/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
законного представника підозрюваного ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький клопотання прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури про застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котовка Гайворонського району, Кіровоградської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду міста Кіровограда від прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні ОСОБА_9 , який підпадає під дію ч. 2 ст. 19 КК України.
Встановлено, що 01.09.2017 року близько 07 годин 40 хвилин, більш точного часу органом досудового розслідування та судом не встановлено, ОСОБА_9 , знаходячись біля зупинки громадського транспорту, що розташована по вул. Водоп`янова в м. Кропивницькому, помітив свою колишню співмешканку - ОСОБА_11 , яка прямувала по вищезазначеній вулиці до місця своєї роботи. В цей момент, ОСОБА_9 , помітив у ОСОБА_11 , на плечі жіночу сумку типу «клатч» бірюзового кольору та у нього виник умисел, направлений на незаконне збагачення, шляхом нападу з метою заволодіння майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_11 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, цілеспрямовано, з корисливих спонукань, переслідуючи мету власної наживи, у вказаний час ОСОБА_9 підбіг позаду ОСОБА_11 та лівою рукою здавивши її за шию, а правою приставивши предмет ззовні схожий на ніж до горла ОСОБА_11 , демонструючи в безпосередній близькості від горла потерпілої предмет ззовні схожий на ніж, висловивши при цьому погрози фізичної розправи, погрожуючи застосувати відносно неї насильство небезпечне для життя та здоров`я вказаним ножем, в разі вчинення нею опору, почав вимагати у останньої грошові кошти. Вище зазначені погрози з боку ОСОБА_9 , потерпіла сприйняла як реальні. Після чого, ОСОБА_9 відтягнув ОСОБА_11 до дерева, при цьому, здавлюючи її за шию та тримаючи ніж біля горла потерпілої, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, став продовжувати вимагати у останньої грошові кошти, на що потерпіла повідомила про їх відсутність. Після цього, ОСОБА_9 , скориставшись безпорадним станом потерпілої, відкрито заволодів належною ОСОБА_11 жіночою сумкою типу «клатч» бірюзового кольору, а саме: зірвав з її плеча, відкривши яку, дістав гаманець та заволодів грошовими коштами в сумі 500 гривень. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 , матеріальну шкоду на суму 500 гривень.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_9 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, тобто скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечив вчинення ним супільно-небезпечного діяння по відношенню до ОСОБА_11 . Пояснив, що він дійсно 01.09.2020 року біля 08-00 години ранку зустрів свою колишню співмешканку ОСОБА_11 , яка була винна йому одну тисячу доларів, запропонувавши їй повернути йому зазначену суму грошових коштів. Він провів її до роботи, залишив їй номер свого мобільного телефону та остання сказала, що передзвонить йому. Він її не чіпав та не погрожував їй. Потім він пішов до своєї колишньої дружини ОСОБА_12 , розповів їй про ОСОБА_11 . Коли він повернувся додому, до нього прийшли працівники поліції та у відділку поліції він видав їм зі свого кармана лезо ножа.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 клопотання прокурора в судовому засіданні не підтримав, зазначивши, що прокурором не доведено вчинення його підзахисним суспільно-небезпечного діяння, а отже відсутні підстави для застосування до останнього заходів медичного характеру.
Законний представник підозрюваного ОСОБА_8 в судовому засіданні повністю підтримав позицію прокурора.
Вчинення ОСОБА_9 інкримінованого йому органом досудового розслідування суспільно-небезпечного діяння при встановлених судом обставинах, підтверджується дослідженими судом доказами, які є належними і допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства України та містять у собі фактичні дані, що вказують на місце, час спосіб вчинення суспільно-небезпечного діяння по відношенню до потерпілої ОСОБА_11 , а саме:
Витягом з кримінального провадження № 0010036 про те, що 02.09.2017 року до ЄРДР було внесено повідомлення ОСОБА_11 про те, що 01.09.2017 року близько 07-40 години ОСОБА_9 , знаходячись біля зупинки громадського транспорту, що розташована по вул. Водоп`янова в м. Кропивницькому схопив ОСОБА_11 ззаду лівою рукою за шию, а правою приставив предмет ззовні схожий на ніж до горла останньої, погрожуючи фізичною розправою, почав вимагати грошові кошти та скориставшись безпорадним станом потерпілої, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 500 гривень.
/т. 2 а.к.п. 1-2/
Зареєстрованою в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області за № 45427 від 01.09.2017 року заявою потерпілої ОСОБА_11 , в якій вона просить притягнути до відповідальності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 01.09.2017 близько 07-45 години в АДРЕСА_2 за допомогою предмета, схожого на ніж та з погрозами його застосування, викрав в неї грошові кошти в сумі 500 гривень.
/т. 2 а.к.п. 3/
Вказані витяг з кримінального провадження № 0010036 та заява потерпілої від 01.09.2017 року вказують на те, що саме 01 вересня 2017 року біля 07-40 години по вулиці Водоп`янова в місті Кропивницький мало місце суспільно-небезпечнне діяння, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_9 .
Протоколом огляду місця події від 01.09.2017 року з ілюстративною таблицею до нього, в ході проведення якого на відкритій місцевості по АДРЕСА_2 потерпіла ОСОБА_11 в присутності двох понятих та за участю спеціаліста вказала на місце вчинення нападу на неї.
/т. 2 а.к.п. 4-8/
Протоколом проведення слідчого експерименту від 02.09.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_11 і в присутності двох понятих з відеозаписом даної слідчої дії на переглянутому в судовому засіданні DVD+R диску, в ході проведення якої потерпіла ОСОБА_11 розповіла та показала на місці по АДРЕСА_2 на місце та обставини скоєння на неї нападу ОСОБА_9 із застосуванням ножа з метою заволодіння належними їй грошовими коштами.
/т. 2 а.к.п. 9-12/
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.09.2017 року, в ході проведення якого свідок ОСОБА_13 серед чотирьох пред`явлених їй для впізнання фотокарток, вказала на фотокартку під № 1 із зображенням ОСОБА_9 , як на особу, яка 01.09.2017 року приблизно о 07-30 годині біля будинку АДРЕСА_2 здійснила напад на ОСОБА_11
/т. 2 а.к.п. 13-14/
При цьому, доводи сторони захисту щодо визнання даного протоколу недопустимим доказом з підстав того, що три фотознімки з чотирьох наданих свідку для впізнання в лівому верхньому куті містять зображення цифр, а фотознімок № 1 такого зображення не містить, що вплинуло на впізнання свідком саме ОСОБА_9 , судом не беруться до уваги, виходячи з наступного.
Так надані свідку для впізнання чотири фотознімки не мають різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що могли б суттєво вплинути на сприйняття зображення, а зображення осіб на пред`явлених для впізнання фотознімках не має відмінностей у статі, різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Окрім того, свідок зазначила за якими саме ознаками вона впізнала особу, яка здійснила напад на ОСОБА_11 . Що, в свою чергу, вказує на дотримання органом досудового розслідування вимог ст. 228 КПК України та відсутність визначених ст.ст. 86, 87 КПК України підстав для визнання протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.09.2017 року, недопустимим доказом
Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.09.2017 року за участю свідка ОСОБА_13 з відеозаписом даної слідчої дії на переглянутому в судовому засіданні DVD+R диску, в ході проведення якої свідок ОСОБА_13 розповіла та показала на місці по АДРЕСА_2 на місце та обставини скоєння нападу на потерпілу ОСОБА_11 , очевидцем якого була свідок ОСОБА_13
/т. 2 а.к.п. 15-17/
Протоколом огляду предмету від 02.09.2017 року з фототаблицею до нього, в ході проведення якого слідчим було оглянуто полімерний пакет типу файл всередині з прямокутним паперовим згортком білого кольору з підписом ОСОБА_9 , при відкритті якого було виявлено предмет ззовні схожий на лезо ножа. При здійсненні замірів якого виявлено, що загальна довжина даного предмета складає 14 см, ширина 2,5 см, предмет виготовлений з металу сірого кольору, з маркувальним написом «STAINLESS STEEL» та гострим вістрям жала.
/т. 2 а.к.п. 21-23/
При цьому, доводи сторони захисту щодо визнання даного протоколу недопустимим доказом з підстав того, що оглянуте слідчим лезо ножа було вилучено слідчим з порушенням вимог КПК України шляхом видачі цього предмету ОСОБА_9 за місцем його проживання, судом не беруться до уваги, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів, серед іншого, шляхом витребування та отримання від фізичних осіб речей. В даному ж випадку лезо ножа було отримано слідчим за наявності добровільної згоди на це самого ОСОБА_9 ( на причетність якого до здійснених по відношенню до потерпілої протиправних дій безпосередньо вказала сама потерпіла ОСОБА_11 ), який відповідно до наданої прокурором письмової заяви від 01.09.2020 /т. 2 а.к.п. 21/, добровільно видав слідчому відповідний предмет. В подальшому з метою збереження доказової інформації слідчим на виконання вимог ст. 237 КПК України було здійснено фіксацію отриманого предмету як доказу шляхом проведення його огляду, на що і вказує протокол огляду предмету від 02.09.2017 року з фототаблицею до нього. Що вказує на відсутність визначених ст.ст. 86, 87 КПК України підстав для визнання протоколу огляду предмету від 02.09.2017 року з фототаблицею до нього, недопустимим доказом.
Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 04.09.2017 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_11 в присутності двох понятих серед чотирьох пред`явлених для впізнання фотокарток вказала на фото № 3, зазначивши, що на ньому зображений ніж, яким ОСОБА_9 погрожував їй. Впізнала за загальними ознаками: приблизною довжиною, формою леза (зі сколом).
/т. 2 а.к.п. 25-27/
При цьому, суд не бере до уваги доводи сторони захисту щодо недопустимості даного протоколу як доказу, який на його думку, був отриманий з порушенням вимог КПК України, на що вказує пред`явлення потерпілій для впізнання не фотокарток, а надрукованих зображень предметів, оскільки пред`явлення надрукованих зображень однорідних предметів у кількості не менше трьох та зображення яких (предметів) не має різких відмінностей у зовнішньому вигляді, як в даному випадку, не суперечить вимогам ст.ст. 228,229 КПК України.
Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 06.10.2017 року з додатком у виді оптичного DVD-R диску та інформацією про місцезнаходження абонентського номеру НОМЕР_1 , який використовувався підозрюваним ОСОБА_9 у час близько 07-48 години 01.09.2017 року в районі скоєння суспільно-небезпечного діяння, вчиненого близько 07-40 години у відношенні потерпілої ОСОБА_11
/т. 2 .а.к.п. 31-44/
Висновком судово-психіатричного експерта № 483 від 07.11.2017 року, згідно якого комісія дійшла висновку, що для з`ясування психічного стану, уточнення діагнозу досліджуваного та відповіді на поставлені питання, ОСОБА_9 потребує проведення стаціонарної психіатричної експертизи.
/т. 2 а.к.п. 62-63/
Висновком судово-психіатричного експерта № 160 від 14.04.2020 року за результатами проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, згідно якого ОСОБА_9 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає органічними (афективними) розладами настрою змішаної етіології (наслідки ЧМТ 2013р., дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. змішаного генезу), поточний некомпенсований маніакальний розлад з психотичними симптомами (згідно МКХ-10, F-06.302). За своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними. У відношенні інкримінованого правопорушення слід вважати неосудним. Підпадає під дію ч. 2 ст. 19 КК України. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру в спеціалізованому закладі з наданням психіатричної допомоги з посиленим режимом нагляду.
/т. 2 а.к.п. 77-80/
Оцінивши кожен з вище приведених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд констатує доведеність стороною обвинувачення поза розумним сумнівом скоєння ОСОБА_9 інкримінованого йому органом досудового розслідування суспільно-небезпечного діяння.
Дії ОСОБА_9 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 187 КК України, як умисні дії, що виразилися в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Отже, розглянувши клопотання, дослідивши надані прокурором письмові докази, заслухавши думку прокурора, захисника, законного представника підозрюваного, підозрюваного ОСОБА_9 , суд дійшов висновку про наявність необхідних підстав для задоволення клопотання прокурора, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Частиною 1 статті 94 КК України визначено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
Згідно ч. 4 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.
Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Згідно наведеного вище висновку судово-психіатричного експерта № 160 від 14.04.2020 року ОСОБА_9 в момент скоєння суспільно-небезпечного діяння страждав і в даний час страждає органічними (афективними) розладами настрою змішаної етіології (наслідки ЧМТ 2013р., дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. змішаного генезу), поточний некомпенсований маніакальний розлад з психотичними симптомами (згідно МКХ-10, F-06.302). За своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними. У відношенні інкримінованого правопорушення слід вважати неосудним. Підпадає під дію ч. 2 ст. 19 КК України. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру в спеціалізованому закладі з наданням психіатричної допомоги з посиленим режимом нагляду.
Отже, враховуючи характер вчиненого ОСОБА_9 протиправного суспільно-небезпечного діяння, з урахуванням того, що ОСОБА_9 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, приймаючи до уваги висновок судово-психіатричного експерта № 160 від 14.04.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_9 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, суд вважає необхідним застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації (примусового лікування) до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 19, 93-94 КК України, ст.ст. 512-513 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації (примусового лікування) до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом в примусовому порядку.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_9 не обирався.
Речовий доказ по справі, а саме: предмет ззовні схожий на лезо ножа з маркувальним написом «STAINLESS STEEL», який долучений та зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0010036 після набрання судовим рішенням законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження № 0010036.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом семі днів з дня її проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_14