ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 617/1140/18
Провадження № 1-кп/636/3/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 серпня 2020 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_2 ,
захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001062, внесеного 07 грудня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно обвинуваченого

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Котово, Волгоградської області, Російської Федерації, росіянина, громадянина Російської Федерації, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, не засудженого, зареєстрованого за адресом: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресом: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263 КК України,
в с т а н о в и в:
07.12.2017, близько 18:00 год., ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , діючи умисно та усвідомлюючи свої дії, переслідуючи мету погрозу вбивством, під час розмови на підвищених тонах з потерпілим ОСОБА_7 , яка виникла на підставі ревнощів ОСОБА_6 через колишню цивільну дружину ОСОБА_8 до потерпілого ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_6 , висловлюючись нецензурними словами, почав залякувати потерпілого позбавленням його життя, а саме: прямо зазначив, що позбавить його життя, при цьому на підтвердження своїх слів, дістав з кишені кишеньковий розкладний ніж і, демонструючи його потерпілому ОСОБА_7 , розклав його, чим привів у стан бойової готовності, гострий кінець якого був направлений в бік потерпілого, на що ОСОБА_7 відійшов від ОСОБА_6 на декілька кроків та дістав свій мобільний телефон і зателефонував ОСОБА_8 , яка в телефонній розмові почула погрози ОСОБА_6 та викликала співробітників поліції з метою припинення незаконних дій останнього щодо погрози вбивством в адресу потерпілого ОСОБА_7 . Далі, ОСОБА_6 , тримаючи ніж в правій руці, цією ж рукою намагався схопити на плече потерпілого ОСОБА_7 , при цьому зблизившись з потерпілим, тим самим створив реальні умови для потерпілого ОСОБА_7 побоюватися виконання вказаної погрози та усвідомлювати, що незаконні дії ОСОБА_6 щодо висловлювання погрози вбивством в адресу потерпілого та демонстрація ножа є конкретними та реальними і можуть заподіяти йому смерть. В цей час на мобільний телефон потерпілого зателефонувала ОСОБА_8 та попросила щоб її пустили до під`їзду і коли потерпілий ОСОБА_7 спустився вниз, то разом з ОСОБА_8 побачив працівників поліції, яким повідомив про вказаний факт та попросив допомогти. Далі, співробітники патрульної поліції затримали ОСОБА_6 після того, як до них звернувся потерпілий з проханням про допомогу.
Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 129 КК України, погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.
Крім того, у невстановленої особи, в невстановлений проміжок часу, ОСОБА_6 придбав корпус гранати РГД-5 та підривач ручних гранат типу УЗГРМ-2, які переніс до приміщення квартири за місцем свого мешкання, що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав за місцем свого мешкання, без передбаченого законом дозволу. 08.12.2017 о 18.10 год у невідкладному випадку був проведений обшук в рамках розслідування кримінального провадження № 0001062 від 07.12.2017 в ході якого, у приміщенні квартири, що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено корпус ручної осколкової гранати РГД-5, промислового способу виготовлення, що згідно з висновком судової вибухотехнічної експертизи № 104/2018 від 25.07.2018 містить заряд вибухової речовини нормальної потужності (тротил) масою 110-115 г та уніфікований запал до ручних гранат модернізованим УЗРГМ-2 промислового способу виготовлення, який містить комбінований заряд ініціюючої вибухової речовини (тетронітрорезорцинат свинцю та взид свинцю) масами 0,1 г та 0,2 г відповідно та бризантної вибухової речовини (ТЕН або ГЕКСОГЕН) масою 1,02 г, що являється вибуховим пристроєм, відноситься до категорії засобів ініціювання. У своїй сукупності (штатному з`єднанні) корпус гранати РГД-5 з уніфікованим запалом до ручних гранат модернізованим УЗРГМ-2 утворюють ручну осколкову гранату дистанційної РГД-5, яка придатна до вибуху та відноситься до категорії боєприпасів, яку ОСОБА_6 незаконно зберігав за місцем свого мешкання, без передбаченого законом дозволу.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України придбання, зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини вчинення злочинів, пояснивши суду, що дійсно він погрожував потерпілому вбивством та в невідомої йому особи придбав боєприпаси, які зберігав в себе дома.

Показання ОСОБА_9 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

За згодою сторін, згідно за ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:

- довідки ОСК ГУНП в Харківській області № 20-03012018/63075 від 03.01.2018, згідно якою обвинувачений раніше не притягався до кримінальної відповідальності (а.к.п. 109, 110);

- інформаційної довідки ДОП Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області від 10.12.2017, відповідно до якої ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, публічний порядок не порушує, скарг від сусідів не надходило, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, не працює та неодружений (а.к.п. 103);

- довідок КЗОЗ «Вовчанська центральна районна лікарня» від 03.08.2018, згідно з якими обвинувачений ОСОБА_6 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.к.п. 106, 108).

Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, та придбанні і зберіганні боєприпасів без передбаченого законом дозволу ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 129 та ч. 1 ст. 263 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відноситься до категорії нетяжких злочинів (ч. 1 ст. 129) та тяжких злочинів (ч. 1 ст. 263), конкретні обставини вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності; позитивно характеризуючи особу дані за місцем проживання; те, що на обліку у лікарів нарколога і психіатра він не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття та визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 за № 2617-VIII, вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 129 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Відповідно до розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 за № 2617-VIII, цей Закон набирає чинності з 1 липня 2020 року, та у кримінальних провадженнях про злочини, які визначено як кримінальні проступки, що на день набрання чинності цим Законом призначені до судового розгляду чи перебувають на його розгляді, судовий розгляд здійснюється судом на загальних підставах з урахуванням вимог статей 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України.

Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи, що внесені до ч. 1 ст. 129КК України зміни, які набули чинності з 01.07.2020, пом`якшують кримінальну відповідальність обвинуваченого його дії мають кваліфікуватися як кримінальний проступок.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим діянь, обставини їх вчинення, фактично спричинені наслідки злочинів, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, а саме: повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, та відсутність обставин, що його обтяжують, з урахуванням особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, буде покарання в межах санкцій: ч. 1 ст. 129 КК України у вигляді обмеження волі та ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України та принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі, та застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Ухвалою слідчого судді Вовчанського районного суду Харківської області від 26.06.2018 стосовно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в ході судового розгляду продовжений. У зв`язку з призначенням обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, роз`яснивши обвинуваченому про заборону залишати житло за місцем його постійного проживання з 22.00 год. до 06.00 год., а також роз`яснити, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю, Крім того, повідомити обвинуваченому, що порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування більш суворішого запобіжного заходу. Також, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого додаткові обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора чи суду; заборонити відвідувати місця продажу спиртних напоїв на розлив.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Суд, керуючись ст. ст. 124, 368 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз, а саме:

- експертизи холодної зброї № 785х від 03.01.2018 у розмірі 494,35 грн.;
- судової вибухотехнічної експертизи № 104-2018 від 25.07.2018 у розмірі 2288,00 грн.;
- судової молекулярно-генетичної експертизи № 24 від 26.01.2018 у розмірі 3631,82 грн.;
- судової молекулярно-генетичної експертизи № 542 від 24.07.2018 у розмірі 6676,06 грн.;
- судової молекулярно-генетичної експертизи № 543 від 23.07.2018 у розмірі 9352,78 грн.
Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вважає за необхідне визначити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільні позови в даному кримінальному провадженні не заявлені.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376, 377 КПК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 129 КК України у вигляді обмеження волі строком на 3 (три) роки;
за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту обрання запобіжного заходу 26 червня 2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.

Звільнити ОСОБА_6 з під варти в залі суду.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_4 .

Заборонити засудженому ОСОБА_6 залишати своє місце проживання в нічний час з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 додаткові обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, суду;

- не відлучатися з території району без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання чи роботи.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз в загальному розмірі 22 443 (двадцять дві тисячі чотириста сорок три) грн. 01 коп.
Речові докази:

- 1) кишеньковий складний металевий ніж у складеному стані, що складається з клинка та рукоятки кишеньковий складний металевий ніж у складеному стані, що складається з клинка та руків`я, з загальною довжиною ножа в розгорнутому стані 199 мм, довжиною у складеному стані 110 мм, клинком з розмірами: довжина 85 мм, ширина 22 мм, рукояткою виготовленою з металу сірого кольору, до якого кріпляться накладки з полімерного матеріалу білого кольору, його довжиною 114 мм, шириною 22 мм; 2) корпус гранати РГД-5, що належить до категорії конструктивно оформлених зарядів вибухової речовини, містять вибухову речовину тротил, масою 11-115 г; 3) підшивач ручних гранат типу УЗРГМ-2 належить до категорії вибухових пристроїв промислового способу виготовлення, містить комбінований заряд вибухової речовини «ТНРС» азид свинцю та гексоген (ТЕН), загальною масою 1,02 г при штатному сполученні предметів утворюється ручна гранат РГД-5, яка належить до категорії боєприпасів; 4) зразки біологічного походження, а саме: слина ОСОБА_6 , - після набрання вироком законної сили знищити.

- чоловічу куртку чорного кольору - після набрання вироком законної сили повернути власнику.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя