КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3226/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргузахисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 червня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , та продовжено строк дії запобіжного заходу, обраний ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28 грудня 2019 року у справі № 757/65866/19-к, з альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави у розмірі 9 999 214 грн. (дев`ять мільйонів дев`ятсот дев`ять тисяч двісті чотирнадцять) грн. в межах строку досудового розслідування, тобто до 02 серпня 2020 включно, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, працюючого приватним підприємцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого та продовження щодо підозрюваного ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний нічний період доби, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , або у вигляді застави у сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення та недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисник зазнає, що апеляційне оскарження судових рішень, про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу та продовжень строків тримання під вартою, не відбулось за наслідком неодноразових переносів судових засідань, викликаних неявкою прокурорів, ненадходженням з районного суду до апеляційної інстанції матеріалів судової справи. Стверджує, що стосовно інших учасників кримінального провадження, причетних за підозрою до вчинення інкримінованих злочинів, а саме стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 застосовано запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту.

Також адвокат зауважує, що єдиним доказом, яким сторона обвинувачення обґрунтовує утворення організованої групи, є два тотожних за змістом рапорти оперативного співробітника ОСОБА_14 , які не можуть визнаватись належними доказами. Вказує, що належного аналізу показів потерпілих стороною обвинувачення не здійснено та не враховано, що основною причиною їх заяв є невдоволення фактом зупинення обслуговування їх інвестиційних внесків. Додає, що діяльність групи підприємств «Демос» здійснювалась тривалий час, а вилучення ювелірних виробів є необґрунтованим та незаконним, що призвело до зупинки господарської діяльності .

Крім того, сторона захисту вказує на відсутність належних доказів, які б підтверджували намір підозрюваного та інших учасників інкримінованого правопорушення не виконувати свої обов`язки за інвестиційними вкладами громадян та/чи не повертати грошові кошти.

Далі в апеляційній скарзі адвокат зазначає, що підозрювані у даному кримінальному провадженні протягом тривалого періоду досудового розслідування не допитувались, а підозрюваний ОСОБА_8 не допитаний жодного разу. Додає про невірне визначення слідством суми збитків у розмірі 96 098 223, 93, оскільки висновком спеціаліста (судового експерта-економіста) від 09.01.2020, розрахунок суми неповернутих коштів не підтверджується. Додає про неналежну оцінку слідством показів потерпілого ОСОБА_15 .

Також автор апеляційної скарги зазначає, що стороною обвинувачення не обґрунтовано неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів. Вказує про непомірний розмір застави, який обґрунтований лише збитками. Додає про відсутність доказів того, що майно ОСОБА_16 придбано за рахунок коштів, отриманих від вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_8 .

У підсумку захисник вказує на істотні порушення норм кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Додає про необґрунтованість тримання підозрюваного під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебувають матеріали кримінального провадження №0005541, відомості про яке 27.12.2017 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ст. 198, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 209 КК України.

11.12.2019 ОСОБА_8 , у відповідності до ч. 1 ст. 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Того ж дня, у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_8 переховувався від органів досудового розслідування та суду, його оголошено у розшук.

26.12.2019 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 191 КПК України на підставі ухвали слідчого судці Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2019 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.12.2019 року стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 24.02.2020 включно з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в сумі 9 999 214 грн., що становить 4757 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.02.2020 року стосовно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 17.04.2020 включно, але в межах строку досудового розслідування, а також строк дії альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в сумі 9 999 214,00 грн. у національній грошовій одиниці України.

13.04.2020 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва стосовно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 12.06.2020 включно, але в межах строку досудового розслідування.

Постановою заступника Генерального прокурора від 04.02.2020 строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до 3 (трьох) місяців, а саме до 11.03.2020.

Постановою прокурора Генеральної прокуратури України від 27.12.2019 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0005541 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ст. 198, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 209 КК України, та № 0000004, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України, об`єднано в одне провадження.

05.03.2020 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва продовжено строк досудового розслідування даного кримінального провадження до 10 місяців, а саме до 11.10.2020.

04.06.2020 старший слідчий в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодоОСОБА_8 , яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 червня 2020 року задоволено та продовжено щодо ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу, обраний ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28 грудня 2019 року у справі № 757/65866/19-к, з альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави у розмірі 9 999 214 грн. (дев`ять мільйонів дев`ятсот дев`ять тисяч двісті чотирнадцять) грн. в межах строку досудового розслідування, тобто до 02 серпня 2020 включно.

Під час розгляду клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні сторони обвинувачення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Твердження сторони захисту про відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, не знайшли свого підтвердження, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такі дані містяться зокрема у протоколі допиту ОСОБА_17 від 26.02.2019, документах, що підтверджують передання ОСОБА_17 грошових коштів членам організованої групи, протоколі допиту ОСОБА_18 від 20.08.2019, документах, що підтверджують передання ОСОБА_18 грошових коштів членам організованої групи, протоколах допиту ОСОБА_19 від 04.04.2019 та 22.02.2029, документах, що підтверджують передання ОСОБА_19 грошових коштів членам організованої групи, протоколі допиту ОСОБА_20 від 24.02.2020, документах, що підтверджують передання ОСОБА_20 грошових коштів членам організованої групи, протоколі допиту ОСОБА_21 від 22.08.2019, документах, що підтверджують передання ОСОБА_21 грошових коштів членам організованої групи, протоколі допиту ОСОБА_22 від 21.08.2019, документах, що підтверджують передання ОСОБА_22 грошових коштів членам організованої групи, протоколі допиту ОСОБА_23 від 19.02.2019, документах, що підтверджують передання ОСОБА_23 грошових коштів членам організованої групи, протоколі допиту ОСОБА_24 від 20.08.2019, документах, що підтверджують передання ОСОБА_24 грошових коштів членам організованої групи, протоколі допиту ОСОБА_25 від 20.08.2019, документах, що підтверджують передання ОСОБА_25 грошових коштів членам організованої групи, протоколі допиту ОСОБА_26 від 09.11.2018, документах, що підтверджують передання ОСОБА_26 грошових коштів членам організованої групи, протоколах допиту ОСОБА_27 від 25.05.2018 та від 19.02.2019, документах, що підтверджують передання ОСОБА_27 грошових коштів членам організованої групи, протоколі допиту ОСОБА_28 від 20.08.2019, документах, що підтверджують передання ОСОБА_28 грошових коштів членам організованої групи, протоколі допиту ОСОБА_29 від 21.08.2019, документах, що підтверджують передання ОСОБА_29 грошових коштів членам організованої групи, протоколі допиту ОСОБА_30 від 16.01.2020, документах, що підтверджують передання ОСОБА_31 грошових коштів членам організованої групи, протоколі допиту ОСОБА_32 від 17.01.2020, документах, що підтверджують передання ОСОБА_33 грошових коштів членам організованої групи, протоколі допиту ОСОБА_34 від 17.01.2020, документах, що підтверджують передання ОСОБА_35 грошових коштів членам організованої групи, протоколі допиту ОСОБА_36 від 20.01.2020, документах, що підтверджують передання ОСОБА_37 грошових коштів членам організованої групи, протоколі допиту ОСОБА_38 від 07.03.2020, документах, що підтверджують передання ОСОБА_39 грошових коштів членам організованої групи, протоколі допиту ОСОБА_40 від 19.03.2020, документах, що підтверджують передання ОСОБА_41 грошових коштів членам організованої групи, документах отриманими під час проведення негласних слідчих дій.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність та не бере до уваги доводи сторони захисту про необгрунтованість підозри.

Посилання апелянта на те, що єдиним доказом, яким сторона обвинувачення обґрунтовує утворення організованої групи, є два тотожних за змістом рапорти оперативного співробітника ОСОБА_14 , відсутність доказів, які б підтверджували намір підозрюваного та інших учасників інкримінованого правопорушення не виконувати свої обов`язки за інвестиційними вкладами громадян та/чи не повертати грошові кошти, відсутність належного аналізу показів потерпілих, ненадання стороною обвинувачення належної оцінки показанням ОСОБА_15 , те, що основною причиною заяв потерпілих є невдоволення фактом зупинення обслуговування їх інвестиційних внесків, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, як і доводи апеляційної скарги з приводу того, що діяльність групи підприємств «Демос» здійснювалась тривалий час, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.

З цих же підстав не заслуговують на увагу і твердження адвоката про відсутність доказів того, що майно ОСОБА_16 придбано за рахунок коштів, отриманих від вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_8 , те, що вилучення ювелірних виробів є необґрунтованим та незаконним, що призвело до зупинки господарської діяльності, з урахуванням того, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про продовження застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу, а тому доводи апеляційної скарги захисника стосовно недоведеності стороною обвинувачення неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слід визнати непереконливими.

Доводи апелянта щодо недоведеності стороною обвинувачення ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Твердження адвоката про те, що апеляційне оскарження судових рішень, про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу та продовжень строків тримання під вартою, не відбулось за наслідком неодноразових переносів судових засідань, викликаних неявкою прокурорів, ненадходженням з районного суду до апеляційної інстанції матеріалів судової справи, не є визначеною Законом самостійною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення з вказаних мотивів. З цих же підстав не заслуговують на увагу і посилання адвоката на те, що стосовно інших учасників кримінального провадження, причетних за підозрою до вчинення інкримінованих злочинів, а саме стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 застосовано запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту, а підозрювані у даному кримінальному провадженні протягом тривалого періоду досудового розслідування не допитувались.

Не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді і посилання адвоката на ті обставини, щопідозрюваний ОСОБА_8 не допитаний жодного разу, оскільки приймаючи рішення слідчий суддя пересвідчився у наявності обставин, які перешкоджають закінчити досудове розслідування і відсутність яких мала би бути підставою для відмови у задоволенні клопотання, що у цьому випадку не мало місця.

Твердження адвоката про невірне визначення органом досудового слідства розміру збитків, який не підтверджено висновком спеціаліста, слід визнати передчасними з урахуванням стадії кримінального провадження.

Доводи апелянта щодо непомірного розміру альтернативного запобіжного заходу не підтверджуються наданими доказами, які в силу ч. 5 ст. 132 КПК України мали бути надані стороною захисту під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу, з огляду на це, у колегії суддів немає підстав для висновку про застосування застави у завідомо непомірному розмірі.

Разом з тим, прийнявши обґрунтоване рішення про необхідність продовження щодо ОСОБА_8 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя належним чином не дотримався вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, якою встановлено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, зазначивши лише про залишення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави з покладенням обов`язків та у розмірі, що визначені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.12.2019, термін дії якої вичерпано.

Так, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про доцільність визначити ОСОБА_8 заставу, у межах, який перевищує 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 9 000 000 грн. (дев`ять мільйонів) грн., як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, яка буде співмірною з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що, у відповідності до ч. 3 п. 2 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , необхідно задовольнити, продовжити ОСОБА_42 строк тримання під вартою до 02 серпня 2020 включно, та визначити підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у сумі 9 000 000 грн. (дев`ять мільйонів) грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 червня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_9 та продовжено щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу, обраний ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28 грудня 2019 року у справі № 757/65866/19-к, з альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави у розмірі 9 999 214 грн. (дев`ять мільйонів дев`ятсот дев`ять тисяч двісті чотирнадцять) грн. в межах строку досудового розслідування, тобто до 02 серпня 2020 включно, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 02 серпня 2020 включно.

Визначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у межах, який перевищує 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 9 000 000 (дев`ять мільйонів) мільйонів гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в м. Києві, код банку: 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, в разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду із встановленою періодичністю;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у зазначеному кримінальному провадженні, а саме з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну
- носити електронний засіб контролю

У разі внесення застави встановити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, починаючи з дня внесення застави.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4