Справа № 562/1880/20 Провадження №11-кп/802/875/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційніми скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 28 серпня 2020 року (ЄРДР №0000093),

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 серпня 2020 року задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115,ч.2 ст.15, п.п.1,6,12, ч.2 ст.115, п.п.6,12,13, ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.п.1,6,12,13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто до 26 жовтня 2020 року включно.

Своє рішення суд мотивував тим, що прокурором надано докази про наявність ризиків зазначених в клопотанні, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 можуть здійснити дії, передбачені п.п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому прийшов до висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 вказує, що обвинувачений, має постійне місце проживання, був судимий, але поніс покарання за свої дії, скоювати нові злочини не збирається, а також що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, як незаконні та необґрунтовані. Судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а тому просить ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В свою чергу захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , та вказав, що судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а тому просить ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_11 з під варти.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляцій, захисників та обвинувачених, які підтримали апеляційні скарги з викладених в них підстав, прокурора, який заперечив проти апеляцій та просив залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Дані вимоги закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою судом були дотримані.

При розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 можуть вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до них запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, а метою запобігання спробам ухилення від слідства та суду, знищення або спотворювання речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, чи іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинувачених під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження, щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинувачених може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

Оцінюючи тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочинів в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні в тому числі і особливо тяжкого злочину, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, або довічне позбавлення волі.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи скарг про те, що ризики, які слугували підставою для продовження запобіжного заходу втратили свою актуальність та вважає, що такі ризики, не змінилися.

З урахуванням наведеного, даних про особи обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та тяжкості інкримінованих їм діянь, те, що останні обвинувачуються у вчиненні в тому числі і особливо тяжкого злочину, обвинувачений ОСОБА_10 раніше притягався до кримінальної відповідальності, не має постійного місця роботи, неодружений, не має на утриманні будь-яких осіб, обвинувачений ОСОБА_9 раніше притягався до кримінальної відповідальності, беручи до уваги їхній вік та стан здоров`я, відсутність медичних документів, в підтвердження неможливості утримання обвинувачених в слідчому ізоляторі, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Звертає апеляційний суд увагу і на те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб.

Стосовно «незаконності» розгляду справи визначеним складом суду та як наслідок «незаконності» продовження строку дії запобіжних заходів, то суд звертає увагу, що в матеріалах кримінального провадження наявний протокол автоматичного розподілу зазначеної справи, який відповідає вимогам ст. 35 КПК України.

Доводи, якими захисники обвинувачених обґрунтовують необхідність відводу не свідчать про упередженість головуючого судді ОСОБА_1 та колегії суддів при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою в рамках кримінального провадження.

Розгляд вказаного питання проводився судом виходячи з принципу змагальності, що згідно ст. 22 КПК України передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Обвинуваченому ОСОБА_9 відповідно до вимог ст.ст. 49, 52 КПК України було забезпечено участь захисника адвоката ОСОБА_12 на одну процесуальну дію шляхом винесення ухвали.

В даному випадку відсутні будь-які дані, які свідчать про наявність інших обставин та викликають сумнів у неупередженості складу суду.

За таких обставин, суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і ухвалення нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційних скаргах доводів, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 28 серпня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 без змін.

Головуючий

Судді