Справа № 204/8012/18
Провадження № 1-кп/204/140/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2020 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю захисника: ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні обвинувального акту по кримінальному провадженню №0001099 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження №0001099 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

Прокурор в судовому засіданні надав клопотання про продовження строку запобіжного заходу - тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, не змінилися. Тобто залишилися ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Також, зазначив, що під час досудового розслідування, а саме у період з червня 2018 року по 11 жовтня 2018 року Хозін переховувався від органу досудового розслідування та був оголошений в розшук, кримінальне провадження було зупинено. Застосування до ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вказаним ризикам, а також забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.
Захисник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки ризики необґрунтовані, про що також надала письмові заперечення. Просила застосувати відносно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Обвинувачений в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який у вигляді домашнього арешту.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора.

Представник потерпілого ОСОБА_8 - ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, суд вважає, за необхідне задовольнити клопотання прокурора. При цьому суд враховує наступне.
Частиною 1 статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Ухвалою суду від 11 вересня 2019 року відносно ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 листопада 2019 року включно. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року вищевказана ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2019 року залишена без змін. Ухвалою суду від 08 листопада 2019 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06 січня 2020 року включно. Ухвалою суду від 28 грудня 2019 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 лютого 2020 року включно. Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 квітня 2020 року включно. Ухвалою суду від 22 квітня 2020 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 червня 2020 року включно. Ухвалою суду від 17 червня 2020 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 серпня 2020 року включно. Ухвалою суду від 14 серпня 2020 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 жовтня 2020 року включно. До спливу визначеного ухвалою суду строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою судове провадження не може бути закінченим.
Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому, суд враховує, що ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, має не зняту і не погашену у встановленому Законом порядку судимість, обвинувачується у вчиненні умисного злочину невеликої тяжкості, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Ризики, на які посилається прокурор, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не змінилися та мають місце й в теперішній час, що вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів і продовження існування ризиків, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тому продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції».
Разом з цим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.
Також, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд не автоматично, а перевіривши обґрунтованість підстав для його застосування, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у статті 29 Конституції України, прийшов до висновку про обґрунтованість продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, з наведенням відповідних мотивів прийнятого рішення. Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.
Будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, та на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.
Розглядаючи можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою про що просить захисник та обвинувачений, а саме у виді домашнього арешту, суд, враховуючи вище наведене, вважає його таким, що не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможить запобігти ризикам у даному кримінальному провадженні.

Крім того, суд вважає недостатнім застосування іншого альтернативного запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою відносно обвинуваченого у виді особистого зобов`язання, застави, оскільки це також не забезпечить запобіганню визначених судом ризиків та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
При цьому, суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченого належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331, 369-372 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, до 04 грудня 2020 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає оскарженню на підставі рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.

Суддя: ОСОБА_1