Справа № 159/2742/20
Провадження № 1-кп/159/333/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайоний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесе до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000751 від 01.05.2020 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не судимого, який проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи 30 квітня 2020 року в період з 14.35 до 15.54 год на недіючій залізничній колії 7 км пікету 2-3 перегону Вербка-Камінь-Каширський, діючи за попередньою змовою між собою, умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом демонтажу, намагались викрасти 10 металевих підкладок ДО-50 вартістю 45,93 грн за штуку та 14 металевих костилів вартістю 2,39 грн за штуку, однак були виявлені працівниками воєнізованої охорони Львівської залізниці, у зв`язку з чим не змогли довести злочин до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожен зокрема, вчинили злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинувачених.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винність у скоєнні інкримінованого злочину визнали повністю, пояснили, що через карантинні обмеження не мали можливості працевлаштуватись, тому за допомогою металошукача обстежували віддалені території. Натрапили на недіючу колію та вирішили демонтувати її. Під час збирання демонтованих металевих деталей були затримані працівниками охорони. Просили не обирати покарання, пов`язаного з позбавленням волі.

Керуючись правилами, закріпленими у ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, які стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення та винуватості обвинувачених, виду і розміру завданої шкоди.

При призначенні покарання кожному обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Так, кожен з обвинувачених є молодою особою, працездатний, вперше притягується до кримінальної відповідальності, обвинувачений ОСОБА_4 має вищу технічну освіту, фактично працює на будівництві, а обвинувачений ОСОБА_5 одружений та має статус учасника бойових дій, отримує доходи від роботи за межами України.

З урахуванням пом`якшуючих покарання обставин, до яких суд щодо кожного обвинуваченого відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, приймаючи до уваги відсутність обтяжуючих покарання обставин, враховуючи відповідно до вимог ст.68 КК України ступінь тяжкості вчиненого злочину, ступінь здійснення злочинного наміру, причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, суд вважає необхідним призначити покарання в межах санкції закону, за яким обвинувачені притягуються до відповідальності у виді обмеження волі на мінімальних строк.

Одночасно, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, вартість майна, яке намагались обвинувачені викрасти, відсутність реальних збитків, оскільки злочин не доведено до кінця, умови за яких вчинено злочин, поведінку обвинувачених під час досудового та судового розгляду, виключно позитивну характеристику кожного за місцем проживання, суд вважає можливим виправлення обвинувачених без відбування покарання із застосуванням звільнення на підставі ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк та поклавши обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні, запобіжні заходи не обирались, долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349,374,375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо кожен з них протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.

Речові докази у справі:
-молоток, що зберігається в камері схову речових доказів Ковельського ВП, як знаряддя вчинення злочину, конфіскувати.

- 10 металевих підкладок ДО-50 та 14 металевих костилів, що передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого, залишити у користуванні Львівської залізниці.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1