Справа № 487/6595/20
Провадження № 1-в/487/206/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , представника органу пробації ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання, відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, який має середню спеціальну освіту, перебуває у цивільному шлюбі, має на утримання неповнолітню дитину, працює не офіційно, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , засуджений 28.11.2019 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення полі, на підставі ст. 75КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2020 начальник Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_6 звернулася до суду з поданням про скасування звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання, оскільки останній не виконує обов`язки покладені на нього вироком суду у вигляді явки до органу пробації для реєстрації, допустив чотири неявки для реєстрації.

В судовому засіданні представник органу пробації та прокурора подання підтримали, просили задовольнити.

ОСОБА_4 з поданням не погодився, пояснив, що 23.06.2020, 28.07.2020 не встиг у робочій час з`явитися до органу пробації, оскільки затримався на роботі, а у вересні та жовтні 2020 року не з`явився, оскільки був вдома з маленькою дитиною, а його цивільна дружина поїхала в село доглядати за хворою бабусею. Просив надати йому останній шанс, обіцяв з`являтися до пробації у визначений час та просив не направляти його в місця позбавленні волі.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до переконання про необґрунтованість даного подання виходячи з наступного.

Вироком Ленінським районним судом м. Миколаєва від 28.11.2019 ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення полі, на підставі ст. 75КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки. На підставі ст.76 КК України зобов`язаний періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

З 15.01.2020 ОСОБА_4 перебуває на обліку Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, 27.01.2020 ознайомлений з порядком і умовами відбування покарання, попереджений про правові наслідки ухилення від відбування покарання та виконання обов`язків покладених на нього вироком суду, також був ознайомлений з постановою про встановлення днів явки до інспекції для реєстрації у четвертий вівторок кожного місяця.

23.06.2020 та 28.07.2020 ОСОБА_4 до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації не з`явився, а 17.08.2020 попереджений про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків та пояснив, що 23.06.2020 не з`явився в зв`язку з тим, що був на роботі, але оскільки працює не офіційно, то довідку надати не може, а 28.07.2020 не з`явився в зв`язку з тим, що знаходився вдома з дитиною.

В подальшому у вересні та в жовтні ОСОБА_4 знову не з`явився до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації. В листопаді 2020 року ОСОБА_4 з`явився для реєстрації .

В ст. 78 КК України передбачено правові наслідки звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Так, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до частин 2,3,4 ст. 166 КВК України, подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності не притягався, щодо причин неявки надав пояснення, які свідчать про те, що неявка на реєстрацію частково мала місце внаслідок життєвих ситуацій, які не підтверджують наявність в діях засудженого умислу на невиконання покладених обов`язків.

Відтак, відсутні переконливі докази того, що останній не бажає стати на шлях виправлення, умисно ухиляється від явки на реєстрацію, умисно не виконує покладені на нього судом обов`язки, та вчиняє адміністративні правопорушення. При цьому, суд враховую, що за час перебування засудженого на обліку з 15.01.2020, такі неявки він допустив лише в червні та липні, але в подальшому з`явився в серпні та надав письмові пояснення.

Таким чином, органом пробації не доведено, що ОСОБА_4 не бажає стати на шлях виправлення, тому законних підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням останнього для відбування призначеного покарання немає.

Крім того, суд звертає увагу, що вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.11.2020, затверджено угоду про визнання винуватості від 30.10.2019 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , а відповідно до приписів ч.1 ст. 476 КПК України, саме прокурор наділений правом звернення до суду із клопотанням про скасування вироку у разі невиконання угоди про визнання винуватості.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.78 КК України, 166 КВК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання начальника Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання, відносно засудженого ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду в порядку і строк передбачений ст. 395 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1