ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/349/21 Справа № 207/2824/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на вирок Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001419 03 вересня 2014 року, щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоолексіївка
Генічеського району Херсонської області,
який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 жовтня 2020 року ОСОБА_7 засуджено:
- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із спливом строків давності, передбачених ст. 49 КК України, а провадження в цій частині закрито.
- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 суми матеріальних шкод: на користь потерпілого ОСОБА_8 у розмірі 15 000 грн.,на користь потерпілої ОСОБА_8 у розмірі 2 540 грн., на користь потерпілого ОСОБА_9 у розмірі 4 200 грн., на користь потерпілої ОСОБА_10 у розмірі 2 800 грн., на користь потерпілої ОСОБА_11 у розмірі 28 700 грн., на користь потерпілої ОСОБА_12 у розмірі 14 125 грн., на користь потерпілої ОСОБА_13 у розмірі 3000 грн., на користь потерпілої ОСОБА_14 у розмірі 5 000 грн., на користь потерпілої ОСОБА_15 у розмірі 7 000 грн., на користь потерпілого ОСОБА_16 у розмірі 50 000 грн., на користь потерпілої ОСОБА_17 у розмірі 7 900 грн., на користь потерпілої ОСОБА_18 у розмірі 12 400 грн., на користь потерпілої ОСОБА_19 у розмірі 12 200 грн., на користь потерпілої ОСОБА_20 у розмірі 91 300 грн., на користь потерпілого ОСОБА_21 у розмірі 20 000 грн., на користь потерпілої ОСОБА_22 у розмірі 13 020 грн., на користь потерпілої сторони ПНВП «Магніта» у розмірі 25 000 грн.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Якслідує з вироку суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, а також у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло за наступних обставин.

Повторно, 01 вересня 2014 року приблизно о 23.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до кв. АДРЕСА_2 , де мешкає раніше незнайома йому ОСОБА_12 , та реалізуючи свій злочинний намір, пошкодивши балконні двері, проник до квартири за вищевказаною адресою, звідки навмисно, таємно, з корисливих мотивів викрав належне ОСОБА_12 майно на загальну суму 33295 грн., тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на вищевказану суму, після чого з місця скоєння правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Повторно, 05 вересня 2014 року приблизно о 12.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до кв. АДРЕСА_3 , де мешкав раніше незнайомий йому ОСОБА_21 , та реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , шляхом підбору ключа до вхідних дверей проник до квартири за вищевказаною адресою, звідки навмисно, таємно, з корисливих мотивів викрав належні останньому грошові кошти на загальну суму 16 884 грн., завдавши потерпілому матеріальної шкоди на вищевказану суму, після чого з місця скоєння правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Повторно, 10 вересня 2014 року приблизно о 10.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до кв. АДРЕСА_4 , де мешкала раніше незнайома йому ОСОБА_17 , та реалізовуючи свій злочинний намір, пошкодивши замок на вхідних дверях, проник до квартири за вищевказаною адресою, звідки навмисно, таємно, з корисливих мотивів викрав належне ОСОБА_17 майнона загальну суму 16 442 грн., завдавши останній матеріальної шкоди на вищевказану суму, після чого з місця скоєння правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Повторно, 07 жовтня 2014 року приблизно о 14.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел,

направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домоволодіння,

розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , де проживала раніше незнайома йому ОСОБА_15 , та реалізуючи свій злочинний намір, пошкодивши металопластикове вікно, проник до будинку за вищевказаною адресою, звідки навмисно, таємно, з корисливих мотивів викрав належне ОСОБА_15 майно на загальну суму 56 33,40 грн., тим самим завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму, після чого з місця скоєння правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Повторно, 16 жовтня 2014 року приблизно о 17.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел,
направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , де проживала раніше незнайома йому ОСОБА_23 , та реалізуючи свій злочинний намір, пошкодивши металопластикове вікно, проник до будинку за вищевказаною адресою, звідки навмисно, таємно, з корисливих мотивів викрав належне ОСОБА_23 майно на загальну суму 8463 грн., завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму, після чого з місця скоєння правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Повторно, 20 жовтня 2014 року приблизно об 11.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , де проживала раніше незнайома йому ОСОБА_11 , та реалізуючи свій злочинний намір, пошкодивши вікно, проник до будинку за вищевказаною адресою, звідки навмисно, таємно, з корисливих мотивів викрав належне ОСОБА_11 майно на загальну суму 19 841,80 грн., завдавши останній матеріальної шкоди на вищевказану суму, після чого з місця скоєння правопорушення з викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Повторно, 27 жовтня 2014 року, приблизно о 10.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_8 , що належало раніше незнайомій йому ОСОБА_19 та реалізуючи свій злочинний намір, пошкодивши металопластикове вікно, проник до будинку за вищевказаною адресою звідки навмисно, таємно, з корисливих мотивів викрав належне ОСОБА_19 майно на загальну суму 9624 грн. Завдавши потерпілій ОСОБА_19 матеріальної шкоди на вищевказану суму, ОСОБА_7 з місця скоєння правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Повторно, 10 листопада 2014 року приблизно о 20.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_9 , де проживала раніше незнайома йому ОСОБА_20 , та реалізуючи свій злочинний намір, підібрав ключі до вхідних дверей, проник до будинку за вищевказаною адресою, звідки навмисно, таємно, з корисливих мотивів викрав належне ОСОБА_20 майно на загальну суму 87 061,00 грн., завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму, після чого з місця скоєння правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Повторно, 01 грудня 2014 року приблизно о 23.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_10 , де проживав раніше незнайомий йому ОСОБА_24 , та реалізовуючи свій злочинний намір, пошкодивши вікно, проник до будинку за вищевказаною адресою, звідки навмисно, з корисливих мотивів викрав належні останньому грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., завдавши потерпілому матеріальної шкоди на вищевказану суму, після чого з місця скоєння правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Повторно, 04 грудня 2014 року приблизно о 10.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_11 , де проживав раніше незнайомий йому ОСОБА_9 , та реалізуючи свій злочинний намір, пошкодивши металопластикове вікно, проник до будинку за вищевказаною адресою, звідки таємно, з корисливих мотивів викрав належний останньому телевізор «Самсунг», вартістю 3250 грн., завдавши потерпілому матеріальної шкоди на вищевказану суму, після чого з місця скоєння правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Повторно, 12 грудня 2014 року приблизно о 10.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_12 , де проживала раніше незнайома йому ОСОБА_10 , та реалізовуючи свій злочинний намір, пошкодивши металопластикове вікно, проник до будинку за вищевказаною адресою, звідки таємно, з корисливих мотивів викрав належне ОСОБА_10 майно, всього на загальну суму 1463 грн., завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму, після чого з місця скоєння правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Повторно, в один із днів в середині грудня 2014 року приблизно о 22.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до кв. АДРЕСА_13 , де мешкала раніше незнайома йому ОСОБА_25 , та реалізовуючи свій злочинний намір, пошкодив вікно, проник до квартири за вищевказаною адресою, звідки навмисно, таємно, з корисливих мотивів викрав належне ОСОБА_25 майно на загальну суму 2190 грн., завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму, після чого з місця скоєння правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Повторно, 22 грудня 2014 року приблизно о 12.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_14 , де проживала раніше незнайома йому ОСОБА_14 , та реалізовуючи свій злочинний намір, пошкодивши металопластикове вікно, проник до будинку за вищевказаною адресою, звідки навмисно, таємно, з корисливих мотивів викрав належне ОСОБА_14 майно на загальну суму 5110 грн., завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму, після чого з місця скоєння правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Повторно, 28 січня 2015 року приблизно о 23.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до кв. АДРЕСА_13 , де мешкала раніше незнайома йому ОСОБА_25 , та реалізуючи свій злочинний намір, пошкодивши вікно, проник до квартири за вищевказаною адресою, звідки навмисно, таємно, з корисливих мотивів викрав належне ОСОБА_25 майно на загальну суму 3 942,08 грн., завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму, після чого з місця скоєння правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Повторно, 15 лютого 2015 року приблизно о 01.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_15 , де проживала раніше незнайома йому ОСОБА_22 , та реалізовуючи свій злочинний намір, через незамкнені вхідні двері проник до будинку за вищевказаною адресою, звідки таємно, з корисливих мотивів викрав належне ОСОБА_22 майно на загальну суму 7412 грн., завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму, після чого з місця скоєння правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Повторно, 25 лютого 2015 року приблизно о 18.30 год. ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до кв. АДРЕСА_16 , де мешкала раніше незнайома йому ОСОБА_13 , та реалізуючи свій злочинний намір, скориставшись відчиненою кватиркою в вікні, проник до квартири за вищевказаною адресою, звідки навмисно, таємно, з корисливих мотивів викрав належний ОСОБА_13 телевізор «LCD LG 32CS560», вартістю 3800 грн., завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму, після чого з місця скоєння правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Повторно, 25 лютого 2015 року приблизно о 23.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до кв. АДРЕСА_17 , де мешкала раніше незнайома йому ОСОБА_26 , та реалізуючи свій злочинний намір, зламавши замок на вхідних дверях, проник до квартири за вищевказаною адресою, звідки навмисно, таємно, з корисливих мотивів викрав належне останній майно на загальну суму 12 571 грн., завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму, після чого з місця скоєння правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на. власний розсуд.
Повторно, в один із днів в лютому місяці 2015 року приблизно о 19.00 год. ОСОБА_7 перебував у буд. АДРЕСА_15 , куди прийшов до раніше знайомого йому ОСОБА_8 , де у нього виник намір на таємне викрадення чужого майна, та реалізовуючи який ОСОБА_7 , діючи навмисно, таємно, з корисливих мотивів викрав з будинку за вищевказаною адресою належне ОСОБА_8 майно, всього на загальну суму 11 537,79 грн., завдавши потерпілому матеріальної шкоди на вищевказану суму, після чого з місця скоєння правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Повторно, 02 березня 2015 року приблизно о 23.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до приміщення ПНВП «Магніта», розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Дніпропетровська, 77 та реалізовуючи свій злочинний намір, пошкодивши вікно, проник до приміщення за вищевказаною адресою, звідки навмисно, таємно, з корисливих мотивів викрав належне ПНВП «Магніта» майно на загальну суму 19 932 грн., завдавши ПНВП «Магніта» матеріальної шкоди на вищевказану суму, після чого з місця скоєння правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Повторно, 15 березня 2015 року приблизно о 18.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_18 , що належало раніше незнайомій йому ОСОБА_8 , та реалізуючи свій злочинний намір, пошкодивши металопластикове вікно, проник до будинку за вищевказаною адресою, звідки навмисно, таємно, з корисливих мотивів викрав належне ОСОБА_8 майно на загальну суму 3187,20 грн., завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму, після чого з місця скоєння правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури просить вирок суду в частині призначення покарання за ч. 2 ст. 185 КК України скасувати, провадження закрити, звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. В частині призначення покарання за ч. 3 ст. 185 КК України та звільнення від нього скасувати, ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 23 лютого 2019 року більш суворим за цим вироком остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. У строк покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати повністю відбуте покарання за вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 23 грудня 2015 року. В іншій частині вирок залишити без змін.
Обґрунтовуючи свої вимоги прокурор, не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого у скоєнні ним кримінальних правопорушень, не оскаржуючи фактичних обставин, місця, часу, способу їх вчинення та інших обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що не отримали належної оцінки суду ті факти, що підлягають обов`язковому врахуванню, а саме дані про особу обвинуваченого, який протягом 2009-2011 рр. вчинив ряд умисних злочинів проти власності, за які був засуджений до покарання у виді позбавлення волі, зокрема до реальної міри покарання відповідно до вироку Генічеського районного суду Херсонської області від 12 вересня 2011 року. Вказує на те, що судом першої інстанції необґрунтовано визнано доведеним наявність такої пом`якшуючої покарання обставини, як щире каяття, оскільки відповідно до оскаржуваного вироку, обвинувачений не виявив бажання виправити ситуацію, матеріальну шкоду на загальну суму 321 639,27 грн., заподіяну своїми злочинними діями потерпілим, не відшкодував, незважаючи на те, що з моменту вчинення злочину до ухвалення вироку минуло більше 5 років, тобто висловлене ним у суді каяття є удаваним, спрямованим на уникнення від покарання, яке б відповідало ступеню тяжкості вчинених ним злочинів та його наслідкам. Зазначає, що ОСОБА_7 веде соціально девіантний спосіб життя, не має постійного законного джерела доходу, що є причиною вчинення ним нових злочинів проти власності з метою забезпечення власного існування за рахунок протиправного заволодіння чужим майном. Вказує на те, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а потім звільнив від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, провадження у цій частині закрив, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Звертає увагу на те, що за результатами розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 одним судовим рішенням у формі вироку постановлено одночасно два різних процесуальних рішення, як про визнання останнього винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, так і про закриття кримінального провадження в частині скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив її задовольнити в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив вирок суду залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з частиною 3 статті 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обов`язковою умовою застосування такого порядку судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, так і виду та розміру завданої шкоди, що згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.

Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.

Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.

Як слідує з матеріалів провадження і технічного запису судового засідання від 19 жовтня 2020 року суд першої інстанції, роз`яснивши учасникам провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів та обмежився лише дослідженням даних, що характеризують його особу.

Між тим, прийнявши рішення про слухання кримінального провадження за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд не роз`яснив обвинуваченому наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Так, даними, зафіксованими на технічному записі судового засідання, встановлено, що суд лише з`ясував чи визнає обвинувачений зазначені в обвинувальному акті обставини та цивільні позови, а також повідомив про можливість проведення судового засідання в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, без дослідження доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 .

На переконання апеляційного суду, наведене не може свідчити про належне виконання судом першої інстанції положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Однак, суд першої інстанції, не роз`яснивши обвинуваченому наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, зазначив про можливість застосування такого порядку судового розгляду.

Крім цього, в судовому засіданні 19 жовтня 2020 року були відсутні потерпілі, яким, як учасникам судового провадження, в подальшому також не було роз`яснено право розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України.

Зазначене порушення кримінального процесуального закону призвело до істотного обмеження процесуальних прав обвинуваченого.

Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкоджали чи могли перешкоджати суду ухвалити законне і обгрунтоване судове рішення.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції були допущені такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджали чи могли перешкоджати суду ухвалити законне і обгрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.
Призначаючи новий судовий розгляд суд апеляційної інстанції, дотримуючись вимог ч. 2 ст. 415 КПК України, не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути порушення вимог кримінального процесуального закону, які стали підставами для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду, перевірити всі доводи поданої апеляційної скарги, надати їм належну правову оцінку та із врахуванням всіх обставин ухвалити мотивоване, законне та обгрунтоване рішення.
Також, якщо винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, буде доведено, призначене йому покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 жовтня 2020 року слід вважати таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
При цьому суду першої інстанції необхідно врахувати вимоги ст.ст. 49, 74 КК України та роз`яснення, що містяться у п.п. 2,8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», відповідно до яких особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави. Поряд з цим, якщо обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК може звільнити від нього засудженого.

За таких обставин апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури необхідно задовольнити частково, а вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити частково.
Вирок Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4