В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання № 5 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження № 0002806 від 25.09.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Боярка, Києво - Святошинського району, Київської області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, не заміжньої, не працюючої, без адреси реєстрації, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

1) 23 листопада 2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт;

2) 28 лютого 2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 389, ст.ст. 71,72 КК України до покарання у виді арешту строком на 5 місяців 30 днів. 14 серпня 2014 року звільнена із Київського СІЗО № 13;

3) 24 жовтня 2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки;

4) 28 вересня 2016 року Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2014 року шляхом часткового складання покарань за вироками суду остаточно призначено покарання у виді

2 років 3 місяців позбавлення волі. Умовно-достроково звільнена з ДУ «Уманська виправна колонія№129» 04 грудня 2018 року з не відбутим строком покарання 6 місяців 22 дні;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Встановлено, що ОСОБА_3 вчинила умисний злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 25 вересня 2019 року, близько 05 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні кімнати АДРЕСА_2 , умисно, таємно від оточуючих, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, повторно, скориставшись тим, що її дії залишаються непоміченими, викрала грошові кошти в сумі 400 гривень, належні потерпілому ОСОБА_5 .
В подальшому ОСОБА_3 викраденими коштами розпорядилася на власний розсуд, в результаті чого спричинила потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 400 гривень 00 копійок.
Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, прокурор не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнала повністю та показала суду, що не заперечує проти фактичних обставин справи і показала, що вона дійсно вчинила інкримінований їй злочин за обставин, які викладені у обвинувальному акті, а саме: у вересня 2019 року, близько 05 години 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні кімнати, що в готелі «Рось» викрала грошові кошти в сумі 400 гривень, належні потерпілому ОСОБА_5 . Має намір відшкодувати потерпілому збитки. У скоєному щиро кається, запевнила суд у відсутності намірів вчиняти злочини в подальшому та просила не призначати суворе покарання.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину доведена повністю та її дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно.
Суд враховує положення ст. ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченої, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченої та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем відбування покарання, під наглядом лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, свою вину у вчиненні злочину, який їй інкриміновано, визнала, суд призначає їй покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Однак, враховуючи тяжкість злочину, особу ОСОБА_3 та інші вищевказані обставини, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
Для виправлення ОСОБА_3 попередження вчинення нею нових злочинів, їй необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.
Враховуючи тяжкість злочину, особу ОСОБА_3 та інші вищевказані обставини, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та вважає за можливе звільнити її від відбування покарання з випробуванням.
Речові докази у справі відсутні.
Судові витрати у справі відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.
Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнитОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України , а саме:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
4) виконувати пробаційні програми.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.
Речові докази у справі відсутні.
Судові витрати у справі відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Суддя: ОСОБА_1