Провадження № 1-кс/638/2625/20
У Х В А Л А
іменем України
06 листопада 2020 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув клопотання сторони кримінального провадження, слідчого Шевченківського відділу поліції головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000673 від 17 лютого 2020, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України про арешт майна ,-

встановив:
До Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся слідчий Шевченківського відділу поліцїї ГУ Національної поліції лейтенант поліції ОСОБА_3 , з клопотанням в якому просить накласти арешт на вилучене в ході обшуку від 04.11.2020 року, майно у ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1) мобільний телефон Xiaomi M1804C3CG, 2) мобільний телефон Samsung IMEI: НОМЕР_1 , 3) мобільний телефон Samsung IMEI: НОМЕР_2 , 4) мобільний телефон Redmi IMEI НОМЕР_3 IMEI 2: НОМЕР_4 , 5) мобільний телефон Nokia IMEI: НОМЕР_5 IMEI 2: НОМЕР_6 , 6) ноутбук Lenovo SB17131271,7) зошит із записами; 8) блокнот із записами; 9) аркуші із записами; 10) DVD-R диск; 11) флеш накопичувач Micro SD HC; 12) 5 скретчкарт; 13) 3 сімкарти; 14) дві купюри номіналом тисяча рублів кожна (ьп 1600476, яэ 4185307).

Відомості про дане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.02.2020 року за №0000673 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання вказує про те, що данні предмети долучені до матеріалів провадження, в якості речових доказів. Повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, оскільки у разі повернення зазначених предметів можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направлені на їх знищення або переховування, що може значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а також призначення та проведення необхідних судових експертиз.

В судовому засіданні слідчий вимоги клопотання про арешт майна підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив задовольнити в повному обсязі.

Адвокат власника майна, подав до суду заперечення на клопотання про арешт майна, в якому вказав, що вилучене під час обшуку майно, а саме: 1) мобільний телефон Xiaomi M1804C3CG, належить батьку ОСОБА_4 ОСОБА_5 , 2) мобільний телефон Samsung IMEI: НОМЕР_1 , належить матері ОСОБА_4 ОСОБА_6 , 3) мобільний телефон Samsung IMEI: НОМЕР_2 належить матері ОСОБА_4 ОСОБА_6 , 4) мобільний телефон Redmi IMEI НОМЕР_3 IMEI 2: НОМЕР_4 належить матері ОСОБА_4 ОСОБА_6 , 5) мобільний телефон Nokia IMEI: НОМЕР_5 IMEI 2: НОМЕР_6 належить ОСОБА_4 ., 6) ноутбук Lenovo SB17131271 належить батьку ОСОБА_4 ОСОБА_5 , 7) зошит із записами; - а саме медична документація належить батьку ОСОБА_4 ОСОБА_5 , 8) блокнот із записами; належить батьку ОСОБА_4 ОСОБА_5 , 9) аркуші із записами; належить батьку ОСОБА_4 ОСОБА_5 , 10) DVD-R диск; а саме медичні знімки - належить батьку ОСОБА_4 ОСОБА_5 , 11) флеш накопичувач Micro SD HC; взагалі запечатаний в упаковці виробника - належить батьку ОСОБА_4 ОСОБА_5 ) 5 скретчкарт; - 13) 3 сімкарти; ) дві купюри номіналом тисяча рублів кожна (ьп 1600476, яэ 4185307) - належить батьку ОСОБА_4 ОСОБА_5 .

Адвокат зазначає, що вказане кримінальне провадження було розпочато 17.02.2020 року. При цьому, тільки по закінченню майже дев`яти місяців досудового розслідування, слідчим було прийнято рішення про проведення обшуку. В ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку зазначено, що на ОСОБА_4 вказує потерпілий, було вчинено злочин із використання електронних пристроїв мобільних телефонів та іншої техніки, незважаючи на це, та досить тривалий проміжок часу слідчим не було здійснено слідчих дій, передбачених законодавством, на встановлення ідентифікуючих ознак електронних пристроїв, які нібито використовувались при вчиненні злочину. Під час обшуку, слідчим безпідставно було вилучено всі мобільні телефони, навіть ті що не належать ОСОБА_4 . Даний факт розцінюється стороною захисту як зловживання представником органу досудового розслідування своїми службовими повноваженнями з метою здійснення неправомірного тиску на ОСОБА_4 . Крім того, було вилучено особисті речі батьків ОСОБА_4 , які не мають та не можуть жодного відношення до вказаного кримінального провадження. Було вилучено медичну документацію та особисті записи батька. Крім цього, слідчим було вилучено запаковану карту пам`яті, що також свідчить на незаконний тиск на ОСОБА_4 та його батьків, а не на спроби слідчого зібрати докази по кримінальному провадженню.

Крім того, серед додатків до клопотання про накладення арешту міститься постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання до камери схову речових доказів Шевченківського ВП. Слідчий не став чекати ухвалу суду про накладення арешту на тимчасово вилучене майно а вже прийняв рішення про передачу їх на зберігання. При цьому огляд вилученого майна не проводився, жодні експертизи, направлені на встановлення будь-яких фактів слідчим не призначені, що також на думку сторони захисту свідчить про те, майно було вилучено не з метою встановлення фактів по справі, а лише з метою нанесення шкоди ОСОБА_4 та його батькам. Крім того, адвокат, послався на законодавство, а саме на п.1 ч. 2 ст. 171 КПК України, та ст. 170 КПК України та вказав, що слідчим в клопотанні взагалі не зазначено підстави та мету, відповідно до положень ст. 170 КПК України, про накладення арешту. Не додано жодних документів та доказів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження зазначеним майном ОСОБА_4 . В клопотанні про накладення арешту слідчим взагалі відсутні посилання на ризики зазначені в КПК України.

Власник вилученого майна заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на обставини, викладені в поданих до суду запереченнях.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 98 КПК України, матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 168, ст.ст. 236, 237 КПК України, тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися також під час обшуку та огляду. Тому тимчасово вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч. 1 ст.167 КПК України), а й іншим особам.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Враховуючи викладене, та не доведення слідчим необхідності арешту тимчасово вилученого майна, а також наявності ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1 ст.170 КПК України суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого.

Керуючись вимогами ст.ст.170, 171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання сторони кримінального провадження, слідчого Шевченківського відділу поліції головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000673 від 17 лютого 2020, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України про арешт майна залишити без задоволення.

Повний текст ухвали складений та проголошений 09.11.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .