ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1272/20 Справа № 199/507/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000005 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 08 травня 2019 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. ч. 1, 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України та зміненим ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2019 року до остаточного покарання у виді позбавлення волі на 5 років 6 місяців, та звільненим у зв`язку із відбуттям покарання,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, та пом`якшити призначене йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався положень ст. ст. 50, 65 КК України, оскільки призначив йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, та не врахував, що він хворіє та потребує постійного лікування, а також те, що він вину визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину, викрадене майно відразу повернув власнику, претензій представник потерпілої юридичної особи до нього не має, цивільний позов не заявлявся.
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік обмеження волі; також вирішено питання щодо речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 31 грудня 2019 року приблизно о 19 годині 24 хвилини, знаходячись у торговельному залі магазину «Єва №18» по вул. Калиновій,14 в м. Дніпрі, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «РУШ», діючи з корисливого мотиву, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшов до стелажу з подарунковими наборами, звідки умисно, повторно, таємно викрав майно на загальну суму 966 гривень. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_7 заховав вищевказані товари під свою куртку, вийшовши через вхід, призначений для покупців та з місця вчинення злочину зник, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, що застосована відповідно до ч.2 ст.4 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, що застосована відповідно до ч.2 ст.4 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, що застосована відповідно до ч.2 ст.4 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, де характеризується задовільно; обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди, шляхом повернення майна потерпілому; обставини, що обтяжують покарання - не встановлені.
Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції враховані обставини, на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, при призначенні йому покарання, а саме, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, повернення потерпілому викраденого майна, а тому вказані обставини повторному врахуванню не підлягають.
Посилання обвинуваченого на те, що він хворіє та потребує лікування не є обставиною, яка може знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості злочину, окрім того, матеріали провадження не містять відомостей про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може відбувати покарання в умовах ізоляції від суспільства.
Таким чином, колегія суддів вважає, що вказані обвинуваченим обставини не можуть бути підставами для призначення йому покарання із застосуванням ст.ст. 75, 69 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а також наявність тієї обставини, що обвинувачений раніше судимий за умисні злочини проти власності, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення таких злочинів, а тому виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
З урахуванням викладеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення ОСОБА_7 не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання до обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні.
Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції призначено ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі в мінімальному його розмірі.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи доводи останнього необґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2020 року залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4