Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/8148/17
1 - кс/490/2075/2020
У Х В А Л А
13 травня 2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лихівка, Пятихатського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодружений, не працює, раніше не судимий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

13.05.2020р. до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Згідно вказаного клопотання вбачається, що у провадженні Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0004132 від 19.09.2017 року за підозрою ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.09.2017 року біля 17.00 годин, ОСОБА_6 , прийшов до будинку АДРЕСА_3 , де в приміщені літньої кухні вказаного домоволодіння з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 почав розпивати спиртні напої. В ході раптово виниклої сварки, на ґрунті виниклих неприязних відносин, ОСОБА_8 з ОСОБА_6 вийшли на подвір`я. ОСОБА_8 взяв до рук палицю та почав розмахувати нею перед ОСОБА_6 . ОСОБА_6 , розлютившись, бажаючи спричинити тілесні пошкодження, діючи умисно, повернувся до приміщення літньої кухні, де взяв зі столу кухонний ніж та повернувся до ОСОБА_8 на вулицю. Побачивши у руці ОСОБА_6 ніж, ОСОБА_8 почав відходити від ОСОБА_6 , розмахуючи палицею в його бік. Знаходячись на перехресті вулиці Верхня та провулка, ОСОБА_6 , підійшов до ОСОБА_8 та наніс удар ножем останньому, усвідомлюючи при цьому, що в результаті цього ОСОБА_9 отримає тілесні ушкодження. Внаслідок вказаних вище дій, згідно висновку експерта №1585 від 26.10.2017 року ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді рани в 9 міжребер`ї зліва з раньовим каналом, що проникає до лівої грудної порожнини без пошкодження внутрішніх органів, з наявністю повітря та крові в лівій грудній порожнині. Дані тілесні ушкодження утворилися внаслідок однієї ударної дії колюче-ріжучім предметом, по типу клинка ножа. По ступеню тяжкості наявні у ОСОБА_8 ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
19.07.2017 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, згідно ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
19.09.2017 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

21.09.2017 року слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 на строк до 20.11.2017 року запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та заборонено цілодобово залишати місце свого проживання: АДРЕСА_4 .
21.09.2017 року ОСОБА_6 було оголошено ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та роз`яснено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зазначені в ухвалі слідчого судді.
Досудовим розслідуванням встановлено, що після повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України від 19.09.2017 та з моменту роз`яснення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зазначених в ухвалі слідчого судді, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою, повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, утримуватися від спілкування із усіма свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні, до теперішнього часу його місце знаходження невідоме, за місцем проживання відсутній.
Згідно рапортів ДОП Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 від 22.09.2017, 23.09.2017, 24.09.2017 років був здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_4 з метою перевірки підозрюваного ОСОБА_6 виконання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. В ході перевірки вище зазначеної адреси було встановлено, що гр. ОСОБА_6 за даним адресом не виявлено, двері ніхто до оселі не відчинив, де перебуває ОСОБА_6 на час перевірки не встановлено.
У зв`язку із тим, що перебування підозрюваного ОСОБА_6 було невідомо, його оголошено у розшук 09.11.2017.
12.05.2020 року місце знаходження підозрюваного ОСОБА_6 встановлено, та на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу до Центрального районного суду м. Миколаєва для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останнього затримано.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Сторона захисту проти задоволення клопотання заперечувала та просила застосувати більш м`який запобіжний захід, мотивуючи свої доводи тим, що підозра є необґрунтованою та відсутні ризики, на які посилається прокурор.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення є обґрунтованою, оскільки ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, зокрема:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;
- протоколом огляду місця події від 19.09.2017 року (вилучення ножа); протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 ;
- висновком судово-медичної експертизи №1585 від 26.10.2017р., якою встановлено, що у ОСОБА_8 мають місце тілесні ушкодження у вигляді рани в 9 міжребер`ї зліва з раньовим каналом, що проникає до лівої грудної порожнини без пошкодження внутрішніх органів, з наявністю повітря та крові в лівій грудній порожнині. Дані тілесні ушкодження утворилися внаслідок однієї ударної дії колюче-ріжучім предметом, по типу клинка ножа. По ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя;
- протоколом огляду предмету - ножа;
- іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

За такого, слідчий суддя, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню №0004132 відносно ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
У своєму клопотанні слідчий зазначив як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого, інших учасників даного кримінального провадження;

На їх наявність вказує те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Після вчинення вказаного злочину з місця постійного мешкання зник, його було оголошено у розшук та затримано лише через три роки з дня скоєння вказаного правопорушення, що дає підстави вважати, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.Оскільки свідки та потерпілий вказують на причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, та останній знає їх місця мешкання, за такого перебуваючи на волі, зможе вживати заходи впливу на них та їх близьких родичів шляхом погроз фізичною розправою, знищенням або пошкодженням майна, з метою зміни показів.
Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування зазначених вище ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

У той же час, таким ризикам не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи, крім тримання під вартою, оскільки ОСОБА_6 не одружений, не працює, не має міцних соціальних зв`язків та легальних джерел доходу, після вчинення злочину та обрання йому слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - місце мешкання залишив, та перебував у розшуку.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаним ризикам застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Надаючи оцінку законності затримання підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до норм КПК України, затримання є тимчасовим запобіжним заходом, який застосовується з підстав і в порядку, передбаченому КПК (ч. 2 ст. 176 КПК), та входить до системи заходів забезпечення кримінального провадження (ч. 2 ст. 131 КПК).

Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2003 р. № 12-рп/2003 визначає затримання як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний захід, застосування якого обмежує право на свободу й особисту недоторканність індивіда (абз. 5 п. 6 мотивувальної частини).

Таким чином незважаючи на короткочасність затримання, за характером обмежень прав і свобод воно є одним з найбільш суворих запобіжних заходів, за такого повинно проводитись у точній відповідності до вимог законодавства.

Згідно ч. 5 ст. 208 КПК України, про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

У разі невиконання цих вимог, навіть за умов додержання інших положень ст. 208 КПК України, затримання вважатиметься незаконним.

Як вбачається з матеріалів доданих до клопотання, затримання ОСОБА_6 відбувалось на виконання ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.10.2019р., якою надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою його приводу до Центрального районного суду м. Миколаєва для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Однак матеріали клопотання не містять протоколу затримання ОСОБА_6 у виконання вказаної ухвали та прокурором у судовому засіданні такого протоколу не надано. Зі слів прокурора за обставинами фактичного затримання ОСОБА_6 було складено лише рапорт, а протокол не складався.

З огляду на викладене, оскільки в ході судового засідання було встановлено про можливе порушення порядку затримання підозрюваного ОСОБА_6 , за такого вбачається необхідність у перевірці обставин дотримання законності при затриманні ОСОБА_6 та його тримання у ІТТ №1 ГУНП в Миколаївській області.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати на строк до 22.05.2020р. включно до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити розмір застави у 50 000 грн. (п`ятдесят тисяч) гривень, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, ОСОБА_6 , слід негайно звільнити з - під варти.

У разі внесення вказаної застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , на строк до 22.05.2020р. включно наступні обов`язки:

- з`являтися за кожним викликом слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду (в залежності від стадії кримінального провадження);

- утримуватися від спілкування із усіма свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, ін. документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі порушення підозрюваним ОСОБА_6 вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків підозрюваного з явки за першою вимогою слідчого, прокурора чи суду, або не повідомлення ним про зміну місця свого проживання слідчому, прокурору чи суду, внесену заставу, ким би її не було внесено, буде звернуто у доход держави, та вирішено питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Доручити Територіальному Управлінню ДБР у м. Миколаєві провести дослідження фактів щодо незаконного затримання в порядку ст. 208 КПК України та тримання підозрюваного ОСОБА_6 у ІТТ № 1 ГУНП в Миколаївській області.

На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Миколаївського апеляційного суду може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1