Справа № 461/8478/20
Провадження № 1-кс/461/6740/20
УХВАЛА

26.10.2020 року

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2020 року, ОСОБА_3 , звернувся до суду зі скаргою, в якій просить зобов`язати уповноваженого прокурора невідкладно внести його заяву про кримінальне правопорушення до ЄРДР. В обґрунтування скарги покликається на те, що 28 вересня 2020 року, ним була подана заява про вчинення слідчим першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у місті Хмельницькому ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, який не виконав ухвалу слідчого судді. Зазначає, що кримінальне провадження на даний час не відкрите та просить суд:

- поновити строк на оскарження бездіяльності прокурора про невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань як такий, що пропущений з поважних причин,

- зобов`язати керівника Львівської обласної прокуратури, прокурора ОСОБА_5 , невідкладно внести відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України,

- розпочати досудове розслідування та надати заявнику витяг з ЄРДР.

Представник Львівської обласної прокуратури, належним чином повідомлений про дату, час та місце в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Заявник в судовому засіданні скаргу підтримав і просив суд задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши думку заявника, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що 28 вересня 2020 року, заявником було надіслано керівнику Львівської обласної прокуратури ОСОБА_5 , заяву про вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України. З заяви вбачається, що ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2020 року було частково задоволено скаргу на рішення слідчого ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій від 08 лютого 2020 року та було підтверджено набуття ОСОБА_3 , процесуального статусу потерпілого. Слідчого Д. Кучера зобов`язано розглянути в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000007 від 03 січня 2020 року, клопотання про здійснення слідчих і процесуальних дій. Однак, на думку заявника, слідчим було умисно не виконано рішення слідчого судді. Крім того, ним було винесено завідомо незаконні постанови про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій від 08 лютого 2020 року, а також клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій в режимі відеоконференції від 24 липня 2020 року.

Проте, такі відомості на час розгляду скарги до ЄРДР не внесені.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

За змістом цієї норми, обов`язок прийняти та зареєструвати заяву або повідомлення про кримінальні правопорушення покладено на слідчого, прокурора та інших службових осіб, що уповноважені на їх прийняття.

Кримінально-процесуальним законодавством не встановлено порядок та зміст викладу відомостей про кримінальні правопорушення в заявах або повідомленнях. Проте, надаючи оцінку таким відомостям, прокурор, слідчий, за змістом ст. 214 КПК України, повинні переконатися у наявності в них даних, що вказують на об`єктивні ознаки підготовки, вчинення, приховування кримінального правопорушення.

Тобто, не підлягає внесенню до ЄРДР та не є підставою для початку досудового розслідування інформація, яка не містить об`єктивних даних, що дійсно свідчать про ознаки злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Приписами п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України встановлено що слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

Отже, з наведеного терміну можна зробити висновок, що слідчий суддя це особа, яка, відповідно до положень КПК України, наділена функцією судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, зокрема під час стадії досудового розслідування.

Водночас диспозиція ст. 382 Кримінального кодексу України (надалі КК України), встановлює кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

При цьому ч. 1 ст. 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Крім цього, ч. 3 ст. 3 КК України закріплює, що кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом, а ч. 4 цієї статті недвозначно передбачає, що застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Відповідно до ст. 369 КПК України, Кримінально-процесуальний закон виділяє такі види судових рішень: 1) вирок судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті; 2) ухвала судове рішення, у якому суд вирішує інші питання та 3) постанова судове рішення, яке у випадках, передбачених КПК України, приймає суд касаційної інстанції.

Виходячи з буквального тлумачення норм ст. 382 КК України, злочин, який передбачений цією статтею передбачає відповідальність за невиконання ухвали суду, а не ухвали слідчого судді як «окремого» процесуального документу, який не є різновидом судового рішення.

З урахуванням викладеного, оскільки заява ОСОБА_3 , не містить об`єктивних даних, що дійсно свідчать про ознаки злочину, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 про бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину.

Повний текст ухвали проголошений 29 жовтня 2020 року о 16:45 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1