Ухвала
Іменем України
21 вересня2020року
м. Київ
справа № 125/2561/19
провадження № 51 - 1093 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 08 квітня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року щодо нього,
встановив:
За вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 08 квітня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК) та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності.

Прийнято рішення щодо позовних заяв та процесуальних витрат.
Харківський апеляційний суд ухвалою від 03 грудня 2019 року вирок місцевого суду залишив без змін.

Не погоджуючись із вищевказаними судовими рішеннями, ОСОБА_4 в черговий раз звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень ухвалених щодо нього.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Із наявних у провадженні № 51-1093 ск 20 матеріалів убачається, що аналогічна за доводами касаційна скарга ОСОБА_4 на зазначені судові рішення вже була предметом розгляду у касаційному суді. Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2020 року первинну касаційну скаргу ОСОБА_4 через невідповідність вимогам п.п. 3, 4, 5 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. На виконання цієї ухвали ОСОБА_4 направив нову касаційну скаргу, яку ухвалою від 13 квітня 2020 року разом з усіма доданими до неї матеріалами було повернуто на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, а саме у зв`язку з тим, що ним не було усунуто недоліків касаційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.
21 вересня 2020 року до Верховного Суду від ОСОБА_4 надійшла нова касаційна скарга, зі змісту якої вбачається, що вона є аналогічною попередній касаційній скарзі.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк із дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання трьохмісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб, зокрема потерпілих, перебувати у стані невизначеності. Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, оскаржувана ухвала апеляційного суду була проголошена 03 грудня 2019 року. Таким чином, касаційна скарга направлена ОСОБА_4 19 вересня 2020 року, згідно відбитку штемпеля на конверті, є поданою поза межами встановленого ст. 426 КПК строку на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону,під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.

Так, в обґрунтування поважності причин пропуску цього строку ОСОБА_4 вказує, що ухвалу Верховного Суду від 13 квітня 2020 року, якою повернуто його попередню касаційну скаргу він отримав на початку вересня 2020 року, тобто після спливу строку на касаційне оскарження вищевказаних судових рішень.
Однак, з матеріалів наявних у суді вбачається, що ОСОБА_4 правом на оскарження судових рішень щодо нього скористався, адже звертався до касаційного суду в межах строку на касаційне оскарження у встановлений законом строк, був обізнаний про необхідність усунення недоліків його касаційної скарги, проте вказівок касаційного суду не виконав, внаслідок чого його касаційну скаргу було повернуто.
Таким чином, звернувшись з повторною касаційною скаргою більш ніж через п`ять місяців, ОСОБА_4 жодних об`єктивних причин пропуску строку, які б касаційний суд міг би визнати поважними, у своїй скарзі не навів, підстав для поновлення строку на касаційне оскарження вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду колегія суддів не вбачає.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 08 квітня 2019 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року щодо нього, а касаційну скаргу разом з додатками повернути особі, яка її подала.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3