УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , що погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0007050, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 листопада 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
в с т а н о в и в:
26.11.2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , що погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0007050, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 листопада 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме на: нерухоме майно а саме: приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0007050, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 листопада 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 01.11.2020 приблизно о 20 год. 21 хв. оперативними працівниками ДУ «Київський слідчий ізолятор», біля паркану будівлі ДУ «Київський слідчий ізолятор» виявлено гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зберігав при собі 9 обмотаних згортки з подрібленою речовиною зеленого кольору рослинного походження з метою подальшого їх збуту, шляхом перекиду через паркан на територію ДУ «Київський слідчий ізолятор».

В ході затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину, у ОСОБА_6 виявлено та вилучено два згортки з подрібленою речовиною зеленого кольору, 5 пакетиків та 2 паперові згортки з речовиною рослинного походження зеленого кольору.

Згідно висновку експерту №CE-19-111-20/53105-MPB від 02.11.2020:

1. Надані на дослідження подрібнені речовини рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом.

2. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 11,12 г та 32,47 г. 3. Загальна маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 43,59 г.

Згідно висновку експерту №CE-19/111-20/53104-MPB від 05.11.2020:

1. Надані на дослідження подрібнені речовини рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом.

2. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 2,53 г, 4,27 г, 5,86 г, 10,27 г, 9,06 г, 34,14 г, 64,51 г.

3. Загальна маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 130,91 г.

02.11.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

03.11.2020 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.12.2020.

Також, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №233874668, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 належить на праві власності 1/3 частка приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий зазначає, що злочини, інкримінований ОСОБА_6 передбачає санкцію у виді конфіскації майна.

Таким чином, метою застосування арешту майна у даному випадку, є забезпечення виконання передбаченого покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді конфіскації майна.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні осіб, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 5 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, долучені слідчим до клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про те, що підозра оголошена слідчим є обґрунтованою в достатній мірі.

Санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 передбачає покарання зокрема і у виді конфіскації майна, тому наявні достатні підстави вважати, що суд у випадку доведення вини підозрюваного може призначити йому покарання у виді конфіскації майна.

Разом з цим, слідчим суддею також встановлено, що підозрюваному ОСОБА_6 належить не вся квартира на яку слідчий просить накласти арешт, а лише 1/3 її частина, в той час, як решта вказаної квартири належить іншій особі.

Враховуючи вищевикладене, а також і той факт, що наразі ОСОБА_6 перебуває під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор», слідчий суддя приходить до висновку про те, що негативні наслідки у вигляді обмеження у праві власності на квартиру третьої особи у даному випадку перевищують ризик незаконного відчуження ОСОБА_6 , який перебуває під вартою, належного йому майна, а тому у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , що погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0007050, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 листопада 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України звідмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1