Справа №345/1957/14-к
Провадження № 1-кс/345/792/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.10.2020 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000475 від 28.02.2013 року. Скаргу мотивує тим, що правоохоронні органи нехтують його правом на захист порушених прав, неефективно проводять перевірки по долучених документах, не з`ясовують причини та обставини для виявлення складу злочину, не реагують на його вимоги щодо виявлення злочинних діянь адміністрацією ВАТ «Будмаш» з метою приховання факту злочину, зволікають з досудовим розслідуванням, допити проводять неефективно, на додані скаржником ще 26.12.2019 року та 26.02.2020 року документи не реагують, відмовляють у перекваліфікації на ст.ст. 28, 366 та 383 КК України.

Тому ОСОБА_3 просить вжити заходів щодо відновлення та проведення досудового розслідування у слідчому відділі Калуського ВП ГУНП, а не передачі матеріалів у сектор дізнання. Також ОСОБА_3 просить зобов`язати витребувати із ВАТ «Будмаш» Журнал реєстрації потерпілих від нещасних випадків на підприємстві, про що внесено його запис особисто 08.09.2003 року. Крім того правоохоронні органи не з`ясовують, хто приймав участь у розслідуванні фатального виробничого травматизму на ВАТ «Будмаш», а також ким саме було прийнято рішення щодо зумисне неправильного виданого наказу №88 від 06.08.2003 року. Тому скаржник просить зобов`язати вжити всі процесуальні дії по виявленню злочинних діянь.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_4 подав заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримує (а.с. 38). Враховуючи, що дана скарга знаходиться на розгляді в суді з 27.07.2020 р., з метою дотримання розумного строку розгляду провадження за скаргою, було прийнято рішення про проведення судового засідання без участі представника скаржника. При цьому судом враховано, що розгляд скарги вже неодноразово відкладався через неявку представника потерпілого, а сам скаржник, в свою чергу, не вживав заходів спрямованих на заміну представника. Також було взято до уваги, що норми КПК України (статті з 323-327) не передбачають можливості вжиття судом/слідчим суддею будь яких заходів процесуального впливу до представника потерпілого у випадку його неявки в судове засідання.

Прокурор, дізнавач у судове засідання не з`явилися, проте подали до суду заяви про розгляд скарги без їх участі. В задоволенні скарги просять відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України їхня неявка не перешкоджає розгляду скарги.
У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав з вищенаведених підстав і просить її задоволити. Скаржник наголосив, що на протязі довгих років триває досудове розслідування вказаного кримінального провадження. Протягом цього часу службові особи правоохоронних органів: начальник СВ Калуського ВП ГУНП ОСОБА_5 , слідчий ОСОБА_6 та процесуальний прокурор ОСОБА_7 неефективно проводили досудове розслідування, не реагували на його вимоги та клопотання про долучення доказів, не вживали дій щодо перекваліфікації злочинів. Тому просить визнати неправомірні дії працівників поліції та зобов`язати вчинити правильні дії.

Вислухавши думку скаржника, дослідивши матеріали, додані до скарги, матеріали кримінального провадження №0000475, приходжу до наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні, слідчим відділом Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000475 від 28.02.2013 рокуза ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Відповідно до постанови прокурора від 06.07.2020 року визначено підслідність кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000475 від 28.02.2013 року за ч.1 ст.358 КК України за органом дізнання Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, матеріали кримінального провадження направлено керівнику органу дізнання Калуського ВП ГУНП.

Слідчий суддя звертає увагу, що 01.07.2020 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року.
Відповідно до положення статті 12 КК України, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкція ч.1 ст.358 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КПК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Отже, з 01.07.2020 року кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст.358 КК України, за ознаками скоєння якого проводиться досудове розслідування, перестали бути злочинами та відносяться до категорії кримінальних проступків.
Згідно із п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року у кримінальних провадженнях про злочини, визначені як кримінальні проступки, в яких до дня набрання чинності цим Законом особам не повідомлено про підозру у вчиненні злочину, подальше досудове розслідування здійснюється в порядку, встановленому главою 25 Кримінального процесуального кодексу України (тобто у формі дізнання). Такі провадження протягом місяця з дня набрання чинності цим Законом передаються від органів досудового слідства прокуророві для визначення органу, який буде здійснювати подальше досудове розслідування у формі дізнання.

Вказана норма закону є імперативною та має на меті встановлення механізму забезпечення швидкого розслідування кримінальних правопорушень невеликої тяжкості, а також спрощення процедури судового розгляду.
Таким чином, оскільки по вказаному кримінальному провадженню, внесеного до ЄРДР за №0000475 від 28.02.2013 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», жодній особі не було повідомлено про підозру, прокурор, виносячи постанову про передання вказаного провадження органу дізнання, діяв на підставі наданих повноважень та в межах Закону.

Отже, вимоги скаржника про передання матеріалів у СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області для проведення досудового розслідування суперечать вимогам чинного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобовязаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.
Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.
За таких обставин вимоги скаржника про зобов`язання здійснити перекваліфікацію кримінального правопорушення не узгоджуються з вищезазначеними положеннями КПК України та не може бути предметом розгляду відповідно до положень ст. 303 КПК України.
Щодо вимог скаржника про зобов`язання органу досудового розслідування провести слідчі дії.
Згідно із ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40, ч.4 ст.40-1 КПК України, позбавлений змоги надати слідчому, дізнавачу конкретні вказівки (зобов`язання) у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останні є самостійними у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).
Тому слідчий суддя не може зобов`язати слідчого, дізнавача вчинити конкретні слідчі дії.
Також слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до п.4 ч.2 ст.36 КПК України повноваженнями доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшуковик) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом наділений прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у відповідному провадженні.
Крім того, відповідно до ст. 220 КПК України ОСОБА_3 наділений правом ініціювати проведення слідчих дій, шляхом звернення із відповідним клопотанням до дізнавача, прокурора, які зобов`язані розглянути дане клопотання в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав .

Також щодо вимог про визнання протиправною бездіяльності прокурора, слідчого СВ Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області, слідчий суддя звертає увагу на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Тобто, до повноважень слідчого судді законодавець не відніс можливість визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування.
Водночас слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що орган досудового розслідування зобов`язаний провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.
За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування слід відмовити.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 242, 303-307, 372 КПК України,

у х в а л и в:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000475 від 28.02.2013 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя