КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

09 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2020 року,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та повернуто ОСОБА_5 його заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2015 у кримінальному провадженні № 00007161 відносно ОСОБА_5 , яким його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що ОСОБА_5 не усунув недоліків, вказаних в ухвалі від 04.02.2020, а посилання останнього у заяві від 15.02.2020 на лист від 27.07.2019, є не слушним, так як у ньому вказано, що УП розглянуто звернення заявника та установлено, що кримінальне провадження у рамках якого постановлено вирок, який заявник власне просить переглянути, розслідувалось Дніпровським УП ГУ НП в м. Києві, тим самим він собі не засвідчує жоден ново виявлений факт взагалі, і заявник при обґрунтуванні нововиявлених обставин, на нього не посилається по суті у первинному зверненні, а використовує його аби формально вказати на дотримання строку звернення.

Крім того, як зазначено в ухвалі суду, при подачі заяви від 15.02.2020 заявником не виконано вимоги ч. 4 ст. 462 КПК, а саме заяву про усунення недоліків подано в єдиному екземплярі, при цьому, зміст викладу обставин, які обумовлюють дійсність ново виявлених обставин у вказаній заяві не є тотожним заяві від 17.09.2019.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18.03.2020 скасувати та ухвалити нове рішення по суті без направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, ОСОБА_5 посилається на те, що суддя ОСОБА_7 , попередньо незаконно повернув заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами ухвалою від 17.09.2019, яка була скасована ухвалою Київського апеляційного суду від 07.11.2019 з направленням заяви на новий розгляд до суду першої інстанції і приписом виконати вимоги ст. 464 КПК України, проте, суддя ОСОБА_7 лише 04.02.2020 виніс ухвалу про усунення недоліків поданої заяви, при цьому, не конкретизував недоліки, які треба усунути, а лише переписав загальні вимоги ст. 462 КПК України.

Такий загальний підхід, на думку ОСОБА_5 , суперечить позиції Верховного Суду України «Про якість складання й оформлення судових рішень у кримінальних справах про адміністративні правопорушення» від 01.08.2004 та вимогам ст. 370 КПК України, відповідно до яких рішення має бути обґрунтованим і вмотивованим.

Крім того, як вважає ОСОБА_5 , суддя ОСОБА_7 грубо перевищив 2-місячний строк розгляду заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами, згідно ч. 1 ст. 466 КПК України .

Як звертає увагу апелянт, 15.02.2020 ним до суду була подана заява про усунення недоліків з наголосом на те, що лист заступника начальника слідчого відділу Дніпровського управління ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_8 про відсутність документів про договірні відносини з компанією Рапала та розписки в архіві слідчого відділу був отриманий 25.07.2019, а заява про перегляд судового рішення була зареєстрована судом 06.08.2019, тобто без порушення тримісячного строку.

Зокрема, як зазначає ОСОБА_5 , лист ОСОБА_8 від 25.07.2019 засвідчив факт відсутності вказаних документів та розписки в архіві слідчого відділу, що засвідчило в якості основного аргументу підбірку доказів обвинувачення керівника компанії Рапала та іншими причетними особами, тобто засвідчило ново виявлені обставини, які не були раніше відомі, а інші документи були подані на підставі ч. 5 ст. 462 КПК України, згідно якої «Особа, яка подає заяву, має право додати до неї документи або копії документів, які мають значення для кримінального провадження і не були відомі на час ухвалення судового рішення.

Також, як вказує ОСОБА_5 , в ухвалі апеляційного суду від 07.11.2019 зазначено, що на «стадії розгляду заяви та перевірки її відповідності вимогам процесуального закону, суд не може давати оцінку тому, чи є зазначені у заяві обставини ново виявленими, та вирішувати питання щодо задоволення заяви або відмови у її задоволенні. Прийняття рішення щодо задоволення заяви або відмови у її задоволенні може вирішуватись судом лише після відкриття провадження за заявою про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами та призначення її до розгляду судом, як того вимагають положення статей 464, 466, 467 КПК», проте суддя ОСОБА_7 повністю проігнорував це рішення апеляційного суду.

Серед іншого, ОСОБА_5 звертає увагу на те, що заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (з наданням різних доказів) направлялись ним до Дніпровського районного суду м. Києва неодноразово, і як свідчать дані ЄДРСР, суд прийняв по справі близько 50 (!!!) ухвал, якими відмовляв у відкритті провадження, і усього було встановлено більше десяти нововиявлених обставин, які свідчили про фальшування доказів обвинувачення, але судді не відкривали провадження з формальних причин, хоча більшість ухвал першої інстанції була скасована Київським апеляційним судом з поверненням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, і таким чином, як вважає ОСОБА_5 , суд першої інстанції системно зловживав надмірним формалізмом і у такий спосіб позбавляв особу права на судовий захист.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залиши ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали судового провадження за заявою ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та обговоривши доводи його апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог, передбачених ст. 370 КПК України, будь-яке судове рішення, в тому числі ухвала суду прийнята під час розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, повинно законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно приписів, вказаної вище норми, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з додержанням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Як прямо передбачено ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

У відповідності до положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-76 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити собі самовідвід.
Як вбачається з матеріалів судового провадження № 1-о/755/14/19 (номер судової справи 755/30014/14-к), згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2019 року, для розгляду заяви ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, було визначено суддю ОСОБА_7 .
У цей же день, 17 вересня 2019 року суддя ОСОБА_7 виніс ухвалу, відповідно до якої заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими та виключними обставинами вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року, було повернуто заявнику.
За наслідками апеляційного перегляду вказаної ухвали, 07 листопада 2019 року Київським апеляційним судом було ухвалено рішення, яким ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17.09.2019 року скасовано, а матеріали за заявою ОСОБА_5 повернуто до цього ж суду для виконання вимог ст. 464 КПК України.
Після повернення матеріалів за заявою ОСОБА_5 до Дніпровського районного суду м. Києва, суддя ОСОБА_7 , якому були передані вказані матеріали для розгляду, 25 листопада 2019 року подав заяву про самовідвід, посилаючись на положення ч. 2 ст. 76 КПК України, якими передбачена недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні, а також на відповідне рішення з цього приводу Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року, однак ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_9 від 06 грудня 2019 року у задоволенні заяви про самовідвід було відмовлено.
16 грудня 2019 року суддя ОСОБА_7 з тих самих підстав повторно подав заяву про самовідвід, у задоволенні якої ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_10 від 14 січня 2020 року знову було відмовлено.
У зв`язку з вказаними рішеннями, 04 лютого 2020 року суддя ОСОБА_7 виніс ухвалу, якою залишив без руху заяву ОСОБА_5 про перегляд вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року та встановив заявнику строк для усунення недоліків 10 днів з моменту одержання ним копії цієї ухвали.
19 лютого 2020 року, на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від ОСОБА_5 надійшла заява про усунення недоліків заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та відвід судді ОСОБА_7 , в якій заявник, посилаючись на скасування Київським апеляційним судом попередньої ухвали судді ОСОБА_7 від 17.09.2019 року, висловив сумніви щодо неупередженості останнього, що, на його думку, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, є підставою для відводу судді.
За результатами розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_7 , суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_11 11 березня 2020 року винесла ухвалу, відповідно до якої відмовила у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_7 , у зв`язку з чим матеріали за заявою ОСОБА_5 знову були передані для розгляду вказаному судді, яким було прийнято рішення, яке є предметом даного апеляційного розгляду.
Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, та вимоги кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що ухвала судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 18 березня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а відповідну заяву ОСОБА_5 про перегляд вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року повернуто заявнику, не може бути визнана законною, оскільки її було ухвалено незаконним складом суду, а саме суддею, який відповідно до вимог ч. 2 ст. 76 КПК України, не мав права брати участь у новому розгляді вказаного провадження після скасування ухвали суду першої інстанції, постановленої під його головуванням.
Вказана обставина, відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яка у будь-якому разі є підставою для скасування судового рішення.
У зв`язку з цим, згідно з приписами, передбаченими пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 415 КПК України, встановивши порушення, передбачене п. 2 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу, а також ту обставину, що в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у його неупередженості, і вказану заяву про його відвід суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованою, оскільки до цього суддя ОСОБА_7 двічі подавав заяви про самовідвід, які також були залишені без задоволення, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
З огляду на вищенаведене, за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 , колегія суддів вважає за необхідне її задовольнити, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2020 рокупро відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та повернення ОСОБА_5 його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2015, скасувати та призначити новий розгляд цієї заяви у суді першої інстанції в іншому складі суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2020 року, якою ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та повернуто його заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2015 у кримінальному провадженні № 00007161 відносно ОСОБА_5 , за яким останнього визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції заяви ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2015 року в іншому складі суду.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/2081/2020

Категорія: ч. 1 ст. 189 КК України
Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_7

Доповідач - суддя ОСОБА_1