ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3516/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0003984 від 29.05.2019 за ч. 1 ст. 164 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною скаргою та просила постанову слідчого Дарницького УП ГУНП у м. КиєвіОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 30.12.2019 по кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0003984 від 29.05.2019, за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України скасувати та поновити строки на її оскарження.

Скаргу обґрунтовує тим, що вказана постанова не містить всіх необхідних відомостей та належного аналізу здобутих в ході досудового розслідування доказів з точки зору наявності чи відсутності ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення та достатніх і допустимих доказів на підтвердження відсутності умислу щодо ухилення від сплати аліментів за рішенням суду, тому підстави зазначені в оскаржуваній постанові про те, що доказів вини ОСОБА_5 недостатньо, абсолютно не відповідають дійсності, а отже постанова є необґрунтованою, безпідставною і такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Про оскаржувану постанову слідчого від 30.12.2019 скаржник дізналась 07.10.2020 отримавши її копію поштовим зв`язком, яка до цього часу не була належним чином проінформованою органом досудового розслідування про винесення постанови про закриття кримінального провадження №0003984 від 29.05.2019.

Враховуючи те, що пропущення строку на оскарження постанови слідчого відбулося не з вини скаржниці, слідчий суддя вважає за необхідне поновити скаржнику строк для її оскарження.

У судове засідання скаржниця не з`явилась, надіславши на адресу суду клопотання про розгляд скарги у її відсутність, вимоги скарги підтримала в повному обсязі.
Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явились, про розгляд скарги повідомлені належним чином, проте надали на вимогу суду матеріали кримінального провадження №0003984 від 29.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 194 КК України - для огляду.
Враховуючи, що відповідно до ст. 306 КПК України скарги на рішення про закриття кримінального провадження розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту їх надходження, а відсутність слідчого, який належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду скарги, не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя виходячи з загальних засад кримінального провадження: змагальності та розумних строків, вважає за необхідне розглянути скаргу з урахуванням наявних у розпорядженні суду матеріалів.
Скаржник ОСОБА_3 є заявницею у даному кримінальному провадженні №0003984 від 29.05.2019, а отже має право на оскарження постанови про закриття кримінального провадження.

Вивчивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №0003984 від 29.05.2019, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

У ході судового розгляду скарги встановлено, що у провадженні Дарницького УП ГУ НП України в м. Києві перебували матеріали кримінального провадження №0003984, внесені 29.05.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ч. 1 ст. 164 КК України, на підставі заяви ОСОБА_6 щодо несплати аліментів її колишнім чоловіком ОСОБА_5 на користь малолітнього сина.

Постановою слідчого Дарницького УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 від 30.12.2019 кримінальне провадження №0003984 від 29.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Вказане рішення слідчого обґрунтоване тим, що ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, в діях ОСОБА_5 відсутній умисел на злісне ухилення від сплати аліментів та проведені всі об`єктивно можливі слідчі (розшукові) дії для забезпечення ефективності та дієвості досудового розслідування, всебічно досліджені всі обставини можливого вчинення кримінального правопорушення

За наведених обставин, слідчий прийшов до висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

В ході судового розгляду скарги, з метою з`ясування питання щодо дотримання слідчим вимог законодавства про всебічне та повне дослідження всіх обставин, які підлягають доказуванню в даному провадженні, були досліджені матеріали кримінального провадження №0003984 від 29.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, відповідно до яких, слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи скаржниці щодо неповноти проведеного досудового розслідування, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду скарги, а також, що вказана постанова слідчого не мотивована належним чином та не відповідає вимогам процесуального законодавства.

Так, слідчим суддею встановлено, що під час проведення досудового розслідування слідчим було лише відібрано пояснення у ОСОБА_5 з приводу обставин, зазначених у заяві потерпілої, у зі змісту яких вбачається, йому відомо про рішення суду щодо стягнення з нього аліментів, проте не може сплачувати через відсутність робити та скрутне матеріальне становище. Повідомив слідчого, що рухомого та нерухомого майна немає. За весь час нарочно надав заявниці грошові кошти у сумі 2 тис. грн. та купував дитині одяг. Від сплати аліментів не ухиляється та зобов`язується сплачувати аліменти коли знайде роботу.

При цьому, в ході даного досудового розслідування слідчим не було встановлено місце роботи ОСОБА_5 та його офіційний реальний дохід, не перевірено інформації про статки ОСОБА_5 (наявність у нього нерухомого та рухомого майна, банківських рахунків), що свідчить про порушення слідчим вимог КПК України щодо всебічного та повного дослідження всіх обставин кримінального провадження.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Встановленні слідчим суддею під час судового розгляду справи обставини, дають підстави зробити висновок про невідповідність проведеного досудового розслідування та прийнятого, за результатами його проведення, рішення про закриття кримінального провадження.

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що винесена слідчим постанова від 30.12.2019 про закриття кримінального провадження, ґрунтуються на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, та не відповідає вимогам статтей 2, 9 КПК України, а також наведеній практиці Європейського суду з прав людини.

За таких обставин, скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 40, 84, 91, 110, 223, 284, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу-задовольнити.

Скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 30.12.2019 у кримінальному провадженні №0003984 від 29.05.2019.

Матеріали кримінального провадження №0003984 від 29.05.2019 направити для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: