Справа №345/3846/20
Провадження № 1-кп/345/413/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000676 від 27.06.2020 року про обвинувачення
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабин Зарічний Калуського району Івано-Франківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, офіційно непрацюючого, з середньо-спеціальною освітою, дітей не має, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_2
потерпілої ОСОБА_5

в с т а н о в и в:
ОСОБА_2 вчинив умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілої.
Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.
25.06.2020 року близько 20.30 год. ОСОБА_2 перебував на дорозі, що веде до його місця проживання, а саме у АДРЕСА_2 , де здійснював косіння трави ручною бензокосою. В цей час на ґрунті триваючих особистих неприязних відносин, в нього виник конфлікт з сусідкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході даного конфлікту ОСОБА_2 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та свідомо бажаючи їх настання, умисно, наніс декілька ударів заведеною бензокосою потерпілій ОСОБА_5 в ділянку правої руки та живота.
В результаті умисного нанесення ударів, потерпілій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на задньо-внутрішній поверхні правого передпліччя, садна в ділянці живота зліва, синця в ділянці нижньої третини передпліччя. Забійна рана на задньо-внутрішній поверхні правого передпліччя згідно висновку експерта відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, а решта вищевказаних тілесних ушкоджень відносяться до легких.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Пояснив, що непорозуміння із сусідами щодо користування під`їзною дорого в нього тривають вже певний час. В день і час, які зазначені в обвинувальному акті, він косив траву ручною бензокосою на своїй земельні ділянці на дорозі, яка веде до будинку, де він живе разом з дружиною і тещею. В цей час до нього підійшла ОСОБА_5 і почала щось говорити та махати граблями. Він, не вимикаючи бензокоси, наніс декілька ударів цією бензокосою потерпілій. Але, в які саме ділянки тіла він її вдарив, він не зауважив, оскільки мав захисний щиток на голові і замахувався бензокосою в сторону від себе. Не заперечує того, що в потерпілої від його дій виникли тілесні ушкодження, які підтверджені висновком експерта. У вчиненому розкаюється, просить пробачення в потерпілої. Обіцяє, що в подальшому подібного не вчинятиме і не буде конфліктувати з потерпілою. Просить суворо не карати і погоджується оплатити штраф. Зазначив, що готовий в добровільному порядку відшкодувати потерпілій завдану шкоду. До цього часу намагався не вести ніяких розмов з потерпілою, щоб не посилювати конфлікт.
Таким чином, показами обвинуваченого доводиться час та місце вчинення кримінального проступку, спосіб та мотиви нанесення тілесних ушкоджень.
Поряд з визнанням обвинуваченим своєї вини, його вина також доводиться показами потерпілої та свідків.
Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала висунуте ОСОБА_2 обвинувачення. Пояснила, що знає обвинуваченого з кінця минулого року, а саме з того часу, коли він одружився і почав проживати по сусідству. З обвинуваченим, як і з його тещею, в неї стосунки неприязні через довготривалий земельний спір між її дочкою і тещею обвинуваченого. 25.06.2020 р. близько 20 год. 30 хв. вона йшла разом зі своїм чоловіком і побачили, що обвинувачений бензокосою косить траву на спірній межі земельної ділянки. Вона підійшла до обвинуваченого і намагалась зробити йому зауваження, проте він не реагував. Далі, маючи в руках граблі, вона поклала ці граблі на землю, намагаючись таким чином перешкодити обвинуваченому скошувати траву. І в цей час обвинувачений раптово б`є її заведеною бензокосою тим кінцем, де крутиться жилка, один раз по руці. А потім ще два рази вдарив тією ж частиною бензокоси в живіт. Через це з руки потекла кров і потерпіла відчула сильний біль в животі. При цьому потерпіла продемонструвала в судовому засіданні ту частину руки, де залишився слід від удару, це є задня поверхня правого передпліччя. Після нанесення ударів обвинувачений не припинив косити. До неї підбіг її чоловік і кричав до обвинуваченого. На місці події ще були: дружина обвинуваченого, а також на відстані 3-4 метрів дочка і зять потерпілої. Потім виглянула теща обвинуваченого, яка хоч і не була очевидцем, але зловтішалась з тієї ситуації. Того дня потерпіла пішла додому, бо їй було погано. В лікувальний заклад звернулась лише наступного дня. В Калуській ЦРЛ їй надали необхідну допомогу і у зв`язку з пандемією коронавірусу, вона поїхала додому і там продовжила лікування. Знає, що на подвір`ї, де живе обвинувачений, встановлені камери відео спостереження і всі ці події мали б бути зафіксовані на відеозаписі. Вважає, що обвинуваченого слід покарати суворо.
Свідок ОСОБА_6 , яка є дочкою потерпілої, пояснила, що 25.06.2020 р. близько 20 год. 20 хв. вона разом з чоловіком приїхали з роботи. В цей час сусід ОСОБА_2 косив траву бензокосою. Вони з чоловіком пішли до хати по корм для собак. Далі вийшли на вулицю і годували собак. Мама підійшла до ОСОБА_2 , бо останній косив вже на земельній ділянці, яка належить їй. Що саме говорила мама сусіду вона не чула. Сусід не переставав косити. Далі мама поставила перед сусідом граблі, щоб відмітити межу земельних ділянок. І в цей час обвинувачений заведеною бензокосою вдарив маму в живіт і руку. Було приблизно 2 чи 3 удари. Нічого не кажучи, обвинувачений продовжив косити. Зауваження обвинуваченому робив її тато. Вони підійшли до мами і бачили, що з руки тече кров. Свідок, як медик надала мамі необхідну першу медичну допомогу. Наступного дня поїхали з мамою в поліцію та лікарню. Отримавши в ЦРЛ необхідну допомогу, мама через пандемію коронавірусу не забажала залишатись в лікарні. Конфлікт з сім`єю обвинуваченого через межу земельної ділянки триває з 2016 року.
Свідок ОСОБА_7 , який є чоловіком ОСОБА_6 і відповідно зятем потерпілої, дав аналогічні покази, що і свідок ОСОБА_6 . Тим самим підтвердив час, місце і спосіб вчинення обвинуваченим кримінального проступку.
Щодо свідків ОСОБА_8 , яка є дружиною обвинуваченого, та ОСОБА_9 , яка є тещею обвинуваченого і проживає з ним в одному житлі, то від цих осіб до суду надійшли заяви, в яких вони, посилаючись на ст. 63 Конституції України, відмовляються давати покази в межах даного кримінального провадження, оскільки обвинувачений є їхнім близьким родичем. Прокурор, потерпіла та обвинувачений не наполягали на виклику та допиту в судовому засіданні цих осіб.
Щодо свідка ОСОБА_10 , який є чоловіком потерпілої, то, зі слів останньої, він на тривалий час поїхав за межі України на сезонні роботи. Тому потерпіла не вбачає потреби допитувати його в судовому засіданні. Аналогічну позицію щодо цього свідка зайняли і прокурор та обвинувачений.
Щодо свідка ОСОБА_11 , який зазначений в реєстрі матеріалів досудового розслідування, то прокурор відмовився від виклику і допиту його в судовому засіданні, мотивуючи це тим, що безпосереднім очевидцем події він не був, а допитувався лише з метою уточнення окремих даних про характер отриманих потерпілою тілесних ушкоджень. Потерпіла та обвинувачений також вважали недоцільним допит цього свідка в судовому засіданні.
Таким чином, враховуючи вище наведене, з метою дотримання розумного строку розгляду кримінального провадження, та виходячи з принципу диспозитивності, судом було прийнято рішення про подальший розгляд даного кримінального провадження без виклику та допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Окрім вище описаних показів, вина обвинуваченого доводиться наступними письмовими доказами:
- заявою ОСОБА_5 від 26.06.2020 р. про притягнення до відповідальності її сусіда ОСОБА_2 за нанесення їй 25.06.2020 р. тілесних ушкоджень. В даній заяві потерпіла конкретизувала, що в неї наявні порізи на руці, які були завдані бензокосою (а.с. 17);
- протоколом огляду місця події від 16.10.2020 р. В даному протоколі зафіксовано огляд вулиці Зарічна у с. Боднарів, в тому числі поряд з будинками ОСОБА_12 під номерами 35 і 37 (а.с. 18-20).
- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.10.2020 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_5 відтворила на місці події обставини нанесення їй тілесних ушкоджень бензокосою (а.с. 21-23);
- висновком експерта № 279/191-Д від 16.10.2020, з якого вбачається, що у потерпілої мались тілесні ушкодження: забійна рана на задньо-внутрішній поверхні правого передпліччя, про що свідчить наявність рубця в цій ділянці, садно в ділянці живота зліва, про що свідчить наявність молодого епідермісу в цій ділянці, синець в ділянці нижньої третини передпліччя, які можуть відповідати терміну вказаному в постанові. Садно, синець та забійна рана утворилися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути як кулак руки, ноги, бензокоса із жилкою, або металічним тросом, так і інші тупі тверді предмети, могли утворитись внаслідок нанесення ударів такими предметами у вище вказані ділянки тіла. Садно та синець відносяться до легких тілесних ушкоджень, забійна рана на задньо-внутрішній поверхні правого передпліччя відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я. Кількість тілесних ушкоджень свідчить про те, що ОСОБА_5 було спричинено не менше 3-х фізичних контактів в ділянки тіла (а.с. 26-26).
Під час розгляду в суді кримінального провадження не здобуто жодних доказів, які б підтверджували, що саме обвинувачений розпочав словесний конфлікт з потерпілою, адже і потерпіла, і обвинувачений, і допитані свідки однозначно ствердили, що, окрім нанесення ударів потерпілій, обвинувачений нічого їй не говорив. Навпаки, це потерпіла підійшла до обвинуваченого і намагалась як словесно, так і невербально з`ясувати з ним питання межового спору, зокрема щодо скошування трави на спірній межі. Разом з цим, це не спростовує того, що, наносячи удари заведеною бензокосою потерпілій в різні ділянки тіла, обвинувачений діяв неправомірно. Під час розгляду кримінального провадження суду не надано жодних доказів, які б свідчили, що обвинувачений діяв з метою необхідної оборони. В нього були всі можливості уникнути конфліктної ситуації, не вчиняючи жодних фізичних дій щодо потерпілої.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненому кримінальному правопорушенні у судовому засіданні доведена повністю і його суспільно небезпечні дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, як спричинення умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також думку потерпілої і позицію прокурора. Прокурор просив призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн. Потерпіла на полягала суворішому покаранні.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить повне визнання вини у вчиненому та щире каяття за вчинені дії.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає. Не зазначено таких обставин і в обвинувальному акті.
Суд враховує те, що ОСОБА_2 має постійне місце проживання, одружений, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності.
Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що для виправлення і перевиховання обвинуваченого достатнім буде призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу. Таке покарання буде достатнім і необхідним для перевиховання обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Щодо претензій потерпілої до обвинуваченого морального та матеріального характеру, то судом роз`яснено її право подати цивільний позов про відшкодування відповідної шкоди в порядку цивільного судочинства після набрання вироком законної сили, оскільки в межах кримінального провадження нею цивільний позов не подавався.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Відсутні підстави обирати його вироком суду. Витрати на проведення експертиз відсутні.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України,

у х в а л и в:
Засудити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати його винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (одна тисяча сімсот) гривень.
Речові докази, а саме:
-завірену ксерокопію до госпітального протоколу № 1601, завірену ксерокопію ультразвукового дослідження ОЧП, завірену ксерокопію довідки № 1590, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження № 0000676 залишити там же;
-рентгенограму грудної клітки № 3935, рентгенограму правої кисті в двох проекція № 3935, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 - вважати поверненими за належністю.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя