Провадження № 1-кс/760/4955/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах володільця майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000029 від 11.02.2016р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання.
Подане клопотання обґрунтоване тим, що слідчими СУ ФР ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000029 від 11.02.2016р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.
15.02.2017р. ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва (справа № 760/8819/16-к, провадження № 1-кс/760/2977/17) накладено арешт на майно ТОВ «Еліт Груп» (), а саме: квартиру № 1, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Рейтарська, 18.
На думку адвоката ОСОБА_3 , застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 та перебувала в оренді у ТОВ «Еліт Груп», був накладений необґрунтовано, оскільки жодних правових підстав для накладення арешту на вказане майно на час звернення слідчого із клопотанням про арешт до слідчого судді, не існувало.
Крім того, адвокат зазначив, що ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не відноситься до жодної процесуально-визначеної особи, тобто не є підозрюваною, обвинуваченою або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями підозрюваного, обвинуваченого чи неосудної особи, що є необхідною умовою для прийняття рішення про накладення арешту, згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК України.
Тому, адвокат ОСОБА_3 просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.02.2017р. на квартиру АДРЕСА_1 .
25.08.2020р. від адвоката ОСОБА_3 надійшла заява, в якій він просив розглядати подане клопотання у його відсутності. Крім того, адвокат долучив до матеріалів клопотання копію відповіді заступника начальника шостого слідчого відділу РКП СУ ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 за № 1249/П/26-97-03-1011 від 28.07.2020р., з якої вбачається, що 17.12.2019р. кримінальне провадження № 0000029 від 11.02.2016р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України закрито, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Уповноважений слідчий в судовому засіданні не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду клопотання.
Відповідно до вимог ст. 174 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд скарги у відсутності адвоката ОСОБА_3 та уповноваженого слідчого.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Дослідивши матеріали клопотання та надані документи, слідчий суддя вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах володільця майна ОСОБА_4 , не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Так, відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В ході судового розгляду клопотання встановлено, що слідчими СУ ФР ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000029 від 11.02.2016р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.
15.02.2017р. ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва (справа № 760/8819/16-к, провадження № 1-кс/760/2977/17) накладено арешт на майно ТОВ «Еліт Груп» (), а саме: квартиру № 1, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Рейтарська, 18.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Таким чином, з вищевказаних законодавчих норм слідує, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції виключно під час досудового розслідування.

Як встановлено в ході судового розгляду скарги, постановою від 17.12.2019р. слідчого шостого слідчого відділу РКП СУ ГУ ДФС у м. Києві закрито кримінальне провадження № 0000029 від 11.02.2016р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК України порядку.

Велика палата Верховного Суду у справі № 372/2904/17-ц встановила, що вимоги про скасування арешту майна після закриття кримінального провадження слідчим розглядаються у порядку саме цивільного судочинства.

Так, Велика палата Верховного Суду у своєму рішенні зазначила, що арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

За змістом ч. 3 ст. 174 КПК України, у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Із закриттям кримінального провадження втрачається легітимна мета арешту майна як втручання в конвенційне право особи на мирне володіння ним збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження.

Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Водночас способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття під час закриття кримінальної справи обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна, в даній ситуації кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом унесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у порядку, установленому чинним КПК України. Процедури вирішення зазначених питань за межами кримінального провадження КПК України не передбачає.

Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.

З огляду на зазначене будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження, з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер.

Арешт майна в такому разі із заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном. Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають із цивільних правовідносин, відповідно до ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

Таким чином, Велика палата Верховного Суду у своєму рішенні прийшла до висновку, що вирішення питання про скасування арешту майна після закриття кримінального провадження слідчим, за правилами кримінального судочинства, законом не передбачено.

Враховуючи, що кримінальне провадження № 0000029 від 11.02.2016р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України закрито, на підставі постанови саме слідчого від 17.12.2019р., тому, в даному випадку, вирішення питання про скасування арешту майна після закриття кримінального провадження слідчим, слідчим суддею є неможливе, оскільки, відповідно до вимог законодавства, дане питання підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах володільця майна ОСОБА_4 , про скасування арешту не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 131-132, 170, 174, 309, 369, 371-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах володільця майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000029 від 11.02.2016р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1