Справа №481/1327/17
Провадж.№1-кп/481/32/2020
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг Миколаївської області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000606 від 18 липня 2017 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого,
про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

з участю учасників судового провадження: сторін: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , його представника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

встановив:

18 липня 2017 року близько 11 години 00 хвилин водій ОСОБА_3 у порушення п. 2.9 «а,б» Правил дорожнього руху України, керуючи мотоциклом марки «Honda CBR 1100XX», р.н. НОМЕР_1 , рухався у денний час доби по своїй смузі руху по сухій асфальтованій дорозі по вул. Харчука зі сторони вул. Гребеннікова у сторону вул. Куйбишева у м. Новий Буг Миколаївської області, з порушенням швидкісного режиму, що встановлена у межах населеного пункту, зі швидкістю 135-140 км/год. В цей час у зустрічному напрямку до нього по своїй смузі руху рухався велосипедист ОСОБА_8 , керуючи велосипедом марки «Ardis Либідь». При наближенні до нерегульованого перехрестя вулиць Харчука та Героїв Небесної Сотні велосипедист ОСОБА_8 перед зміною напрямку руху вліво не переконалася, що це буде небезпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху почала здійснювати маневр повороту ліворуч у напрямку вул. Героїв Небесної Сотні, виїхала на зустрічну смугу, по якій рухався мотоцикл марки «Honda CBR 1100XX», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 .
У свою чергу водій мотоцикла марки «Honda CBR 1100XX», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 12.1, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме: проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, не обрав безпечної швидкості руху свого транспортного засобу, рухаючись зі швидкістю, яка склала близько 135-140 км/год, хоча повинен був рухатися зі швидкістю не більше 60 км/год, при виявлені небезпеки для руху у вигляді велосипеда, не вжив заходів для зменшення швидкості транспортного засобу аж до повної його зупинки, хоча мав таку технічну можливість при русі із дозволеною швидкістю, в результаті чого допустив контактування передньою частиною мотоцикла з правою середньою частиною велосипеда під керуванням ОСОБА_8 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_8 отримала наступні ушкодження: множинні садна та синці на передній та бічних ділянках тіла, рана в ділянці зовнішнього кута лівого ока, садно в ділянці лівої щоки, 6 дрібних саден в ділянці носа, садно в ділянці підборіддя, синець в ділянці лобка, рана в ділянці правої пахвової складки, рана на зовнішньо-бічній поверхні правого стегна; відкритий багато-осколковий перелом кісток правої гомілки в середній та нижній третинах з раною на передній поверхні в середній третині; відкритий поперечний перелом внутрішнього мищелка лівої великогомілкої кістки; вогнищевий крововилив в м`яких тканинах лівої скроневої ділянки; субарахноідальний крововилив в лівій скронево-тімяній ділянці; сліди рідкої крові в черевній порожнині; рідка кров в плевральних порожнинах; розрив передньої стінки навколо серцевої сумки; розрив передньої стінки лівого шлуночка серця; множинні забої та пошкодження плеври та тканини легенів; поодинокі поверхневі розриви передньої поверхні правої долі печінки; вогнищеві крововиливи в ділянці коренів легень та зв`язок, які підтримують печінку; перелом хребта між 8 та 9 грудними хребцями зі значним розходженням уламків, суцільним розривом спинного мозку та розривом аорти на цьому рівні; переломи ребер: 1-10 зліва по передньо-підпахвовій лінії; 1-12 справа по середньо- підпахвовій лінії; 1-12 зліва по біля грудинній лінії; 2-3 справа по біля грудинній лінії; 1-10 справа по лопаточній лінії; перелом хребта 5 поперековим хребцем та крижою зі значним розходженням уламків та суцільним розривом спинного мозку; множинні переломи кісток тазу. Від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.
Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 2.3 «б», 12.1, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, які знаходяться у причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому не визнав. Так, він підтвердив, що 18 липня 2017 року близько 11 години ранку він на своєму мотоциклу повертався додому від свого знайомого. Їхав зі швидкістю не більше 80 км/год. Бачив велосипедиста, який рухався по своїй смузі руху, та який раптово, десь за 2-3 метри від нього, за перехрестям вулиць Харчука та Героїв Небесної Сотні, що у м. Новий Буг Миколаївської області, повернув ліворуч. Відтак він не встиг загальмувати та збив велосипедиста. Разом з тим, стверджував, що при цьому не порушував жодних Правил дорожнього руху. Стверджував, що наркотичних засобів не вживав та жодних медичних препаратів не приймав, як у той день так і на передодні. Велосипедист рухався близько 20 км/год. Цивільний позов він також не визнає, оскільки вважає себе невинуватим у тому, що трапилося. Хоча одразу після ДТП його близькі родичі приїжджали до потерпілого ОСОБА_5 та пропонували певне матеріальне відшкодування, проте він відмовився від такого.

Попри невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, винуватість ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині, вчиненому при викладених вище обставинах, доведена зібраними в ході досудового слідства та підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами у справі:

даними у судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення та приведеним до присяги, повідомив, що потерпіла ОСОБА_8 являлася його матір`ю. Підтвердив, що остання постійно пересувалася містом на велосипеді марки «Ardis Либідь». Завжди була дуже обережною на дорозі та не їздила швидко, оскільки мала проблеми зі здоров`ям, а саме із ногами. Проте будь-яких інших хвороб у неї не було. Того дня йому зателефонували та повідомили, що те, що трапилася ДТП, внаслідок якої його мати загинула. Коли він приїхав на місце події, то швидкої допомоги на місці уже не було, а була лише поліція. Підтвердив, що дійсно на перехресті, де трапилася подія, його мати повинна була повертати додому. Цивільний позов підтримує у повному обсязі та просить суд його задовольнити. Також наполягає на призначенні суворого покарання для ОСОБА_3 ;
даними у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_9 , який, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України та приведеним до присяги, суду показав, що 18 липня 2017 року близько обіду був очевидцем події, яка відбулася на перехресті вулиць Харчука та Героїв Небесної Сотні, що у м. Новий Буг Миколаївської області, оскільки стояв своїм автомобілем на такому перехресті. Бачив, як по своїй смузі руху рухалася жінка на велосипеді, яка здійснювала маневр ліворуч, та яку збив мотоцикліст, який рухався із дуже великою швидкістю, точно більше 100 км/год (близько 130 км/год). В той день було ясно, без опадів. Дорога на місці події є рівною без вибоїн та поворотів. Він бачив мотоцикліста десь за 200 метрів до перехрестя. Коли велосипедист почала повертати, то мотоцикліст був від неї на відстані близько 100 метрів. При цьому мотоцикліст не реагував на дорожню обстановку жодним чином (не гальмував, не подавав жодних звукових сигналів);
витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань підтверджено факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 липня 2017 року за № 0000606 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, з правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 286 КК України;
даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18 липня 2017 року, складеного слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області у присутності понятих, схеми до нього вбачається, що оглядом встановлено місце дорожньо-транспортної пригоди Миколаївська область, м. Новий Буг, вул. Харчука у районі перехрестя з вул. Героїв Небесної Сотні, де було вчинено наїзд на велосипедиста (вид покриття асфальтобетонне, стан покриття сухе, чисте, дорожнє покриття шириною 6,0 м., призначене для руху у двох напрямках); на місці виявлено два транспортних засоби: мотоцикл марки «Honda CBR 1100 XX», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 із механічними пошкодженнями та велосипед марки «Ardis Либідь» також із пошкодженнями;

даними протоколу огляду місця події від 18 липня 2017 року, складеного слідчим СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області у присутності понятих, власника житла та спеціаліста - судмедексперта, яким підтверджено факт проведення огляду місця події, а саме: м. Новий Буг, вул. Харчука на відстані 17 м. від приміщення аптеки та на відстані 3 м. від автодороги знаходився труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при огляді якого встановлено: труп лежить на спині, на ній наявний одяг: футболка чорно-зеленого кольору із множинними пошкодженнями, чорні спортивні штани; трупні плями одиничні та знаходяться на задній поверхні тіла, руки розведені в сторони, по всьому тілу наявні множинні хаотичні забої;

даними токсилогічного дослідження № 4441/160 від 27 липня 2017 року підтверджено те, що при токсилогічному дослідженні біоматеріали, відібраному у ОСОБА_3 етанолу не виявлено, проте виявлено наркотичні, психотропні та інші речовини (каннабіноїди, дімедрол)

висновком експерта № 97 від 25 серпня 2017 року, який зроблений на виконання постанови слідчого СВ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області, яким встановлено те, що при досліджені трупа ОСОБА_8 виявлені наступні ушкодження: множинні садна та синці на передній та бічних ділянках тіла, рана в ділянці зовнішнього кута лівого ока, садно в ділянці лівої щоки, 6 дрібних саден в ділянці носа, садно в ділянці підборіддя, синець в ділянці лобка, рана в ділянці правої пахвової складки, рана на зовнішньо-бічній поверхні правого стегна; відкритий багато-осколковий перелом кісток правої гомілки в середній та нижній третинах з раною на передній поверхні в середній третині; відкритий поперечний перелом внутрішнього мищелка лівої великогомілкої кістки; вогнищевий крововилив в м`яких тканинах лівої скроневої ділянки; субарахноідальний крововилив в лівій скронево-тімяній ділянці; сліди рідкої крові в черевній порожнині; рідка кров в плевральних порожнинах; розрив передньої стінки навколо серцевої сумки; розрив передньої стінки лівого шлуночка серця; множинні забої та пошкодження плеври та тканини легенів; поодинокі поверхневі розриви передньої поверхні правої долі печінки; вогнищеві крововиливи в ділянці коренів легень та зв`язок, які підтримують печінку; перелом хребта між 8 та 9 грудними хребцями зі значним розходженням уламків, суцільним розривом спинного мозку та розривом аорти на цьому рівні; переломи ребер: 1-10 зліва по передньо-підпахвовій лінії; 1-12 справа по середньо- підпахвовій лінії; 1-12 зліва по біля грудинній лінії; 2-3 справа по біля грудинній лінії; 1-10 справа по лопаточній лінії; перелом хребта 5 поперековим хребцем та крижою зі значним розходженням уламків та суцільним розривом спинного мозку; множинні переломи кісток тазу. Смерть ОСОБА_8 наступила від вказаних в п. 1 множинних не сумісних з життям пошкоджень. За критерієм небезпеки для життя (такі, що спричинили смерть) виявлені ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Всі виявлені рани ( за виключенням рани на зовнішньо-бічній поверхні правого стегна) являються забійними, про що свідчать їх нерівні, кровопідтічні, неріномерно осаднені краї і заокруглені кінці. Рана на зовнішньо-бічній поверхні правого стегна є колотою, про що свідчить наявність раньового каналу, глибина якого більша за розміри рани на шкірі. Крововиливи в області коренів легенів та в зв`язки, які підтримують печінку виникли в результатів загального струсу тіла. Переломи 1-10 ребер зліва по передньо-підпахвовій лінії; переломи 1-12 ребер справа по середньо-підпахвовій лінії являються локальними і утворились безпосередньо в місці дії травмуючої сили, на що вказує розташування ознак стиснення на їх наружних кісткових пластинах. Переломи 1-12 ребер зліва по біля грудинній лінії; 2-3 справа по біля грудинній лінії і 1-10 справа по лопоточній лінії являються конструкційними і утворилися на віддаленні від місця дії травмуючої сили, на що вказує розташування признаків стиснення на їх внутрвшніх пластинках. Забійний характер ран і характер інших зовнішніх пошкоджень (садна і синці) вказують на те, що всі виявлені пошкодження утворились в результаті дії якихось тупих твердих предметів. Ступінь загоєння ран і саден, колір синців і крововиливів, а також характер ушкоджень вказують на те, що виявлені ушкодження утворились безпосередньо перед смертю. Ступінь вираженості трупних явищ вказує на час смерті близько 24-х годин до моменту розтину трупа. Враховуючи все вищевикладене вважаю, що виявлені ушкодження могли виникнути 18.07.2017 року біля 11 годин в умовах ДТП в результаті наїзда мотоцикла на потерпілу. Локалізація і характер ушкоджень свідчать про те, що в момент зіткнення потерпіла знаходилась в вертикальному положенні і була звернута до транспортного засобу правою передньо-бічною поверхнею тіла. Первинний удар, найбільш вірогідно, прийшовся в область лобка і правої нижньої кінцівки, в результаті чого виникли переломи кісток тазу і правої нижньої кінцівки. Тоді ж в момент первинного контакту виникли признаки загального струсу тіла і переломи хребта. Більша частина виявлених переломів ребер і множинні ушкодження органів грудної клітини найбільш вірогідно, виникли трохи пізніше в результаті удару тіла о частини мотоцикла. Множинні садна і синці передньої та бічної поверхонь тіла, а також колота рана на зовнішньо-бічній поверхні правого стегна ( з урахуванням обставин справи, які мені відомі), найбільш вірогідно, виникли в результаті падіння відкинутого тіла на чагарник. Достовірно визначити - йшла, стояла або їхала на велосипеді потерпіла предоставляється можливим. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_8 етиловий спирт не виявлений;

висновком експерта № 549 від 14 серпня 2017 року, складеного на виконання постанови слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області від 20 липня 2017 року, яким встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина велосипеда «Ardis Либідь» знаходилися у працездатному стані та не мали несправностей, які могли б виникнути до дорожньо-транспортної пригоди та вплинути на його рух;

висновком експерта № 550 від 10 серпня 2017 року, складеного на виконання постанови слідчого СВ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області від 20 липня 2017 року, яким встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина мотоцикла марки «Honda CBR 1100 XX», р.н. НОМЕР_1 , знаходилися у працездатному стані та не мали невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України і ДСТУ 3649:2010 щодо технічного стану транспортних засобів, які могли би виникнути до дорожньо-транспортної пригоди та вплинути на його рух. В процесі огляду транспортного засобу виявлено пошкодження ходової частини мотоцикла «Honda CBR 1100 XX», р.н. НОМЕР_1 (переднього колеса та підвіски даного колеса), а також пошкодження важеля гальм переднього контуру мотоцикла, дані пошкодження виникли під час дорожньо-транспортної пригоди;

висновком експерта № 551 від 15 серпня 2017 року, складеного на виконання постанови слідчого СВ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області від 20 липня 2017 року, яким встановлено, що під час первинного контактування мотоцикл «Honda CBR 1100 XX», р.н. НОМЕР_1 , розташовувався передньою частиною (переднім колесом, крилом переднього колеса) до правої середньої частини велосипеда марки «Ardis Либідь», а саме до середньої нижньої частини рами велосипеда (в районі розташування педального вузла). Не представляється можливим точно визначити кут, під яким розташовувались повздовжні осі транспортних засобів під час первісного контактування, але при цьому можливо вказати, що під час первісного контактування транспортні засоби розташовувались імовірно близько до того як вказано на рисунку № 3. Зіткнення між транспортними засобами відбулося на проїзній частині дороги вул. Харчука в межах смуги призначеної для руху в бік вул. Куйбишева, а саме в місці близькому до визначеного у схемі розташування сліду юзу заднього колеса велосипеда перед початком осипу уламків транспортних засобів;

даними протоколу проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_9 від 07 серпня 2017 року, з участю потерпілого ОСОБА_5 , складеного ст. слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області у присутності понятих, яким свідок ОСОБА_9 , який був очевидцем події, що трапилася, розповів про всі обставини подій, яка відбулася 18 липня 2017 року. Так, він повідомив, що він зупинився перед ДТП на перехресті, оскільки йому необхідно було пропустити транспорт, що рухався по головній дорозі. Він бачив, коли зліва від нього не швидко їхала жінка велосипедист по своїй смузі руху. У зустрічному до неї напрямку руху рухався мотоцикл дуже швидко (більше 100 км/год, близько 135-140 км/год). Велосипедист почала змінювати напрямок руху вліво та сталося зіткнення з мотоциклом. При цьому свідок ОСОБА_9 зупинився перед перехрестям у 4,6 м до межі перехрестя, звідки добре проглядалося місце ДТП та проекторії руху учасників, мотоцикл рухався по своїй смузі руху з правим бічним інтервалом 2,15 м., велосипедист рухався з правим бічним інтервалом 1,2 м до правого краю п/ч по ходу свого руху. В момент зміни напрямку руху велосипедист знаходився у 17,3 м до ближньої межі перехрестя. Місце зіткнення зі слів свідка знаходиться у 24 м до лівого краю п/ч по ходу руху велосипеда та 14,7 м до ближньої межі перехрестя;

даними протоколу проведення слідчого експерименту із обвинуваченим ОСОБА_3 від 03 серпня 2017 року, з участю захисника ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_5 складеного ст. слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області у присутності понятих, яким ОСОБА_3 розповів про обставини ДТП. Так, він пояснив, що 18 липня 2017 року він рухався по проїзній частині зі швидкістю 60 км/год. Навпроти нього їхав велосипедист, при наближенні до якого останній змінив напрямок руху в його сторону. При цьому, встановлено, що ОСОБА_3 рухався з бічним інтервалом 2,7 м до правого краю п/ч по ходу свого руху; велосипедист рухався прямолінійно в зустрічному напрямку та почала різко змінювати напрямок руху. В момент, коли велосипедист почала змінювати напрямок руху, то розташовувався на п/ч з лівим бічним інтервалом 2,6 м до лівого краю п/ч по ходу свого руху. В цей час велосипедист розташовувався в 15,7 м до границі перехрестя. Велосипедист змінив напрямок руху вліво по ходу свого руху та подолав відстань до зіткнення 1,75 м за 02-04 сек. Місце зіткнення знаходиться в 1,9 м до правого краю п/ч по ходу руху мотоцикла та 14,1 м до дальньої межі перехрестя по ходу свого руху

листом Новобузької міської ради Миколаївської області від 05 вересня 2017 року встановлено, що на перехресті вулиць Харчука з вул. Героїв Небесної Сотні встановлені дорожні знаки 5.35.1 та 5.35.2, наявність дорожньої розмітки видима. Профіль дороги рівний без підйомів та спусків, а також без заокруглень;

висновком експерта № 643 від 26 вересня 2017 року, складеного на виконання постанови слідчого СВ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області від 22 серпня 2017 року, яким встановлено, що належні дії водія мотоциклу «Honda CBR 1100 XX», р.н. НОМЕР_1 регламентуються вимогами п.п. 12.3, 124 Правил дорожнього руху України. Належні дії водія велосипеда «Ardis Либідь» регламентуються вимогами п.п. 9.2б, 9.3, 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України за версією свідка ОСОБА_9 , а за версією ОСОБА_3 п. 11.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія мотоциклу «Honda CBR 1100 XX», р.н. НОМЕР_1 вбачається невідповідність вимогам п.п. 12.3, 12.4 ПДР України за версією свідка ОСОБА_9 , а за версією ОСОБА_3 п. 12.3 ПДР України. В діях водія велосипеду вбачається невідповідність вимогам п. 10.1, 10.4 ПДР України за версією свідка ОСОБА_9 , а за версією ОСОБА_3 п. 11.3 ПДР України. Дії обох водіїв з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з ДТП;

висновком експерта № 79 від 14 лютого 2020 року, складеного на виконання ухвали суду від 02 січня 2020 року за клопотанням захисника, яким встановлено, що належні дії водія мотоциклу «Honda CBR 1100 XX», р.н. НОМЕР_1 регламентуються вимогами п.п. 12.3, 124 Правил дорожнього руху України. Належні дії водія велосипеда «Ardis Либідь» регламентуються вимогами п.п. 9.2б, 9.3, 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України за версією свідка ОСОБА_9 , а за версією ОСОБА_3 п. 11.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія мотоциклу «Honda CBR 1100 XX», р.н. НОМЕР_1 вбачається невідповідність вимогам п.п. 12.3, 12.4 ПДР України за версією свідка ОСОБА_9 , а за версією ОСОБА_3 п. 12.3 ПДР України. В діях водія велосипеду вбачається невідповідність вимогам п. 10.1, 10.4 ПДР України за версією свідка ОСОБА_9 , а за версією ОСОБА_3 п. 11.3 ПДР України. Дії обох водіїв з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з ДТП.

За змістом кримінально-процесуального закону до предмета показань свідка належать обставини, що мають пряме чи опосередковане відношення до події кримінального правопорушення, форми вини, наслідків кримінального правопорушення, даних, що належать до показань інших свідків, експертів, їх висновків, понятих і інших учасників процесу, відомості про факти, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого та взаємовідносини свідка з ними і з потерпілим. Знання характеру цих взаємовідносин (нормальні, дружні, родинні, ворожі, неприязні, відсутні будь-які відносини, оскільки бачив (чув) вперше, тощо) дозволить дати правильну оцінку відповідних показань, висновків і процесуальних дій указаних осіб.

Суд вважає, що показання, надані свідком ОСОБА_9 є логічними, послідовними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи, встановленим судом.

Так, свідком підтверджено те, велосипедист почала змінювати напрямок руху вліво та відбулося зіткнення з мотоциклом. При цьому мотоцикл рухався по своїй смузі руху зі швидкістю близько 130 км/год, зовсім не гальмуючи та жодним чином не реагуючи на велосипедиста (не подавав жодних звукових сигналів).

Суд приймає до уваги та визнає належними та допустимими доказами протоколи огляду місця події та дорожньо-транспортної пригоди від 18.07.2017 р., оскільки такі огляди було проведено слідчим у чіткій відповідності із вимогами ст. 237 КПК України, без порушень та без застережень будь-кого із учасників такої процесуальної дії.

Доводи сторони захисту з приводу неналежності та недопустимості згаданих вище доказів не заслуговують на увагу.

Так, захисник у судових дебатах стверджував про порушення норм КПК України при складанні протоколів огляду місця події та дорожньо-транспортної пригоди від 18.07.2017 р., у яких зокрема немає відомостей про технічну фіксацію таких слідчих дій та не вказано на технічні прилади вимірювання та фіксації, а відповідно їх калібрування, повірку та сертифікацію.

Так, зі змісту самого протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.07.2017 року встановлено, що фіксація відповідної слідчої дії проводилася на фотоапарат марки «Хіаоmi», що не є порушенням КПК України.

Твердження захисника про відсутність такого технічного засобу в органу досудового розслідування жодними доказами не підтверджено, клопотань про витребування будь-яких доказів з цього приводу від сторони захисту заявлено не було.

Так само, спростовані твердження захисника з приводу відсутності підпису усіх учасників таких слідчих дій щодо роз`яснення їм їхніх прав та обов`язків, оскільки у згаданих вище протоколах такі підписи наявні на кожній із сторін вказаного протоколу.

Згідно статті 103 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися.
Твердження захисника про недопустимість доказів: протоколів огляду місця події та місця дорожньо-транспортної пригоди, схеми та фото таблиць до них є необґрунтованим. Вказані протоколи з додатками складені уповноваженою особою, відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 237 КПК України, схема та фото таблиця доповнюють зазначені протоколи, підтверджують викладені у ньому дані та повністю узгоджуються між собою. Самі слідчі дії відбулися за участі двох понятих, з участі спеціаліста, що відповідає приписам кримінального процесуального закону.
Вимог до технічних характеристик приладів, які використовуються при проведені слідчих дій законом не визначено.
Відтак, ті, на які вказує сторона захисту, суд вважає неістотними та такими, які не можуть спростувати усе, що викладене у процесуальних документах, якими зафіксовані такі слідчі дії. Більше того, порушення будь-яких фундаментальних прав або свобод когось із учасників таких слідчих дій, судом не встановлено.

Крім того, суд приймає до уваги та визнає належним та допустимим доказом висновок експерта №97 від 25 серпня 2017 р., яким встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала від вказаних в п. 1 множинних не сумісних з життям пошкоджень. За критерієм небезпеки для життя (такі, що спричинили смерть) виявлені ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Всі виявлені рани ( за виключенням рани на зовнішньо-бічній поверхні правого стегна) являються забійними, про що свідчать їх нерівні, кровопідтічні, неріномерно осаднені краї і заокруглені кінці.
Заслуговують на увагу і висновки експертів, зокрема: висновок № 549 від 14 серпня 2017, № 550 від 10 серпня 2017, № 551 від 15 серпня 2017 року, № 643 від 26 вересня 2017, № 79 від 14 лютого 2020.

Так, висновком експерта № 79 від 14 лютого 2020 року встановлено, що дії обох водіїв з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з ДТП. Відтак, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у настанні ДТП експертами не виключається, а поряд із діями потерпілої, є порушенням п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку із настанням такої події та її наслідків.

Наведені висновки експертиз проведені висококваліфікованими експертами, належним чином аргументовані, ґрунтуються на ретельному дослідженні, зроблені на підставі діючого законодавства, містять відповіді на усі поставлені питання, висновки обґрунтовані дослідницькою частиною, фактичні дані викладені у висновках відносяться до справи і мають доказове значення. Тому дані висновки суд покладає в основу прийнятого рішення. Підстав недовіряти висновкам експертиз в суду немає.

Протоколи проведення слідчих експериментів із обвинуваченим ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_9 суд також визнає належними та допустимими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки такі слідчі дії проведення уповноваженою на те особою та у відповідності до норм ст. 240 КПК України.

Так, суд звертає увагу, що слідчий експеримент із обвинуваченим ОСОБА_3 був проведений у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , який також своїм підписом у протоколі слідчого експерименту підтвердив законність та обґрунтованість такої слідчої дії. Будь-яких зауважень з приводу неповноти чи неточностей від будь-яких учасників слідчого експерименту не надходило у тому числі і від захисника.

Усі доводи захисника з приводу неналежності та недопустимості протоколів слідчих експериментів, суд вважає надуманими та такими, які спрямовані на уникнення покарання обвинуваченим за вчинений ним злочин.

Крім цього, сторона захисту у судових дебатах наполягала на неповноті як досудового розслідування кримінального провадження так і його судового розгляду. Разом з тим, до суду ні обвинуваченим, ні його захисником не подано жодного клопотання, яке би було спрямовано на проведення додаткових слідчих дій, що сприяло би повноті розгляду такого кримінального провадження.

Так само судом не встановлено та у судовому засіданні не доведено жодними доказами того, що, стороною захисту подавалися до органу досудового розслідування будь-які клопотання про неповноту такого розслідування, чи до суду протягом тривалого розгляду такого кримінального провадження в суді, що підтверджує голослівність та надуманість твердження захисника про таку неповноту та незаконність.

Більше того, судом при розгляді кримінального провадження за клопотанням сторони захисту була призначена експертиза, у задоволенні будь-яких інших клопотань відмовлено не було, адже такі не заявлялись.

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відтак, оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що причиною настання дорожньо-транспортної пригоди був лише несподіваний різкий маневр потерпілої ОСОБА_8 вліво, оскільки, крім показань обвинуваченого, вони будь-якими іншими доказами не підтверджені, та є на думку суду, способом захисту останнього від пред`явленого обвинувачення задля можливості уникнення покарання за вчинення інкримінованого злочину. Такі показання обвинуваченого не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються наведеними вище доказами по справі, зокрема, показаннями свідка ОСОБА_9 , який, хоча і підтвердив те, що велосипедист ( ОСОБА_8 ) у момент ДТП здійснювала маневр ліворуч, однак не підтвердив те, що такий маневр нею було зроблено різко, хоча вказав на те, що швидкість мотоцикліста ( ОСОБА_3 ) була дуже великою (близько 135 ккм/год) і останній жодним чином не реагував на зміну обстановки (руху велосипедиста), тобто не гальмував та не подавав жодних звукових сигналів.

Крім того, судово-атотехнічною експертизою № 79 від 14 лютого 2020 року проаналізовано дії водія мотоцикла та велосипеда при обох варіантах розвитку події (при допустимій швидкості руху мотоцикліста та при перевищенні такої швидкості) та надано висновок про те, що у будь-якому випадку дії водія мотоцикла не відповідають вимогам п. 12.3 ПДР, так як при виявлені перешкоди водій мотоцикла не вжив заходів до зменшення швидкості до повної зупинки, які знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з подією.

Той факт, що внаслідок грубого порушення Правил потерпіла створила небезпеку для дорожнього руху, не викликає сумніву. Однак, незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій зобов`язаний був виконати вимогу пункту 12.3 Правил і негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Таким чином, той факт, що небезпеку для руху, а саме повороту велосипедиста вліво, не звільняє водія від виконання вимог зазначеного пункту Правил.

Визначальним за даних обставин суд вважає той факт, що в даній дорожній ситуації ОСОБА_3 , з моменту виникнення небезпеки для руху, повинен був діяти відповідно до вимог п.2.3. «б» та п.12.3. Правил дорожнього руху України - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати за її зміною, а також у момент виникнення небезпеки для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Натомість, водієм ОСОБА_3 в момент, коли він об`єктивно був спроможний виявити небезпеку для продовження ним руху, не було завчасно застосовано екстрене гальмування, в той час як виходячи з висновку автотехнічної експертизи № 79 від 14 лютого 2020 року, здійснивши його саме з моменту виникнення такої небезпеки, останній мав би технічну можливість запобігти наїзду на велосипедиста.

Суд не може погодитися з доводом сторони захисту про те, що протиправність дій потерпілого велосипедиста виключає винуватість обвинуваченого. Той факт, що внаслідок грубого порушення Правил потерпіла створила небезпеку для дорожнього руху, не викликає сумніву. Однак, незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій зобов`язаний був виконати вимогу пункту 12.3 Правил і негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Таким чином, той факт, що небезпеку для руху, а саме різкий маневр велосипедиста на проїзній частині дороги, створено внаслідок власної протиправної поведінки потерпілої, не звільняє водія від виконання вимог зазначеного пункту Правил.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та прийшов до висновку, та вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_3 , як особою, яка керує транспортним засобом керуючи мотоциклом марки «Honda CBR 1100XX», р.н. НОМЕР_1 , 18 липня 2017 року близько 11 години 00 хвилин по вул. Харчука зі сторони вул. Гребеннікова у сторону вул. Куйбишева у м. Новий Буг Миколаївської області, грубого порушення вимог п.п. 2.3 «б», 12.1, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 , тим самим, заподівши останній тілесні ушкодження, які призвели до її смерті, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Відтак, судом враховується, що згідно матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 та досудової доповіді, останній зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , по місцю проживання характеризується позитивно, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не знаходиться, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні не встановлено.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину у стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Таким чином, беручи до уваги усе вище викладене, при призначенні покарання ОСОБА_3 , дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, проте вчиненим із необережності, фактичні обставини справи, зокрема дії потерпілої, яка фактично створила небезпечну ситуацію, проте це не звільняє водія від дотримання та виконання вимог ПДР за даних умов, тяжкість заподіяних злочином наслідків (смерть людини), спосіб вчинення злочину, форму вини, обстановку вчинення злочину, особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його стан здоров`я, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину у стані наркотичного сп`яніння, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної межі санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене порушення з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст. 65 КК та є справедливим щодо досягнення мети покарання, виходячи з вимог ст. 50 КК, а також відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Крім цього, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд не знаходить підстав для призначення йому покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України. При цьому, судом враховується та обставина, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , при скоєнні необережного злочину, призвели до незворотних наслідків у виді смерті людини, останній не визнав своєї винуватості у зазначеному діянні, не розкаявся у вчиненому, не відшкодував потерпілому шкоди, а тому, з урахування вимог ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами, пом`якшення обвинуваченому покарання негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху України.

Крім цього, судом встановлено із пояснень представника потерпілого та було визнано як захисником так і обвинуваченим те, що ОСОБА_3 за час розгляду справи в суді на шлях виправлення не став та знову вчинив порушення ПДР, а саме керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що притягався до адміністративної відповідальності, був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, проте на якого не було накладено стягнення у зв`язку із закінчення строків накладення такого стягнення.

Підстав для виправдання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Ухвалюючи рішення за цивільним позовом потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, суд дійшов до такого висновку.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Відповідно до ст..1 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» поховання - це діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого (далі тіла); забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих (далі померлих); надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності.
Відповідно до ст..2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий звернувся до ОСОБА_3 з цивільним позовом в межах кримінального провадження, яким просить стягнути із ОСОБА_3 в його користь матеріальну шкоду в розмірі 47005 гривень та 150000 гривень моральної шкоди.

На обґрунтування спричинених матеріальних збитків в розмірі 47005 гривень позивач посилається на: накладну № 174 від 19.07.2017 року на суму 13605 гривень (оплата ритуальних послуг на поховання); накладну № 130 від 20.07.2017 року на суму 6750 гривень (оплата поминального обіду); товарний чек № 47 від 12.09.2017 року на суму 26650 гривень (оплата за виготовлення надгробного пам`ятника).

Відтак у цій частині суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у сумі 47005 гривень.
Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

На обґрунтування позовних вимог щодо моральної шкоди позивач зазначає, що в результаті злочинних дій втратив рідну людину, а саме матір.

Так, судом встановлено, що потерпілий (цивільний позивач) ОСОБА_5 дійсно являється сином покійної ОСОБА_8 , а отже має право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю його матері.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, зокрема, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий звернувся до ОСОБА_3 з позовною вимогою про стягнення із останнього в його користь моральної шкоди в розмірі 150000 гривень.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає до стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого, суд враховує незворотність наслідків, що настали для потерпілого - непоправна втрата матері, в результаті чого останній зазнав величезних душевних страждань, які йому доводиться до теперішнього часу переживати, докладаючи додаткових зусиль для відновлення життєвих відносин та законного покарання особи, винуватої у смерті його матері.
Судом також враховується, що немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Враховуючи викладене, а також вимоги принципів розумності та справедливості, аналізуючи обставини вчинення злочину, суд погоджується із оцінкою такої шкоди в розмірі 150000 гривень.
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.
Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту підлягає скасуванню.

На підставі ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Процесуальні витрати по справі стягнути із ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 02 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати із часу приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати, за проведення судових експертиз у кримінальному провадженні, у розмірі 7422,00 гривень.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 47005 (сорока семи тисяч п`яти) гривень.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 150000 (ста п`ятдесяти тисяч) гривень.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2017 року у даному кримінальному провадженні на: мотоцикл марки «Honda CBR 1100XX», р.н. НОМЕР_1 , та велосипед марки «Ardis Либідь», скасувати.
Речові докази: мотоцикл марки «Honda CBR 1100XX», р.н. НОМЕР_1 , та велосипед марки «Ardis Либідь», які передано на зберігання до Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області, повернути законним володільцям.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1