Справа № 991/7828/20
Провадження № 1-кс/991/8046/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
21.09.2020 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ), яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою від № 38 від 05.09.2020.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 22.09.2020 скаргу ОСОБА_3 було призначено до розгляду.
І. Вимоги скарги.
У скарзі ОСОБА_3 зазначає, що він направив до Директора НАБУ заяву/повідомлення про кримінальні правопорушення № 38 від 05.09.2020, яка була отримана Директором НАБУ 07.09.2020. Заявник стверджує, що Директор НАБУ мав протягом 24 годин внести відповідні відомості до ЄРДР (тобто до 08.09.2020) та через 24 години з моменту внесення таких відомостей (тобто до 09.09.2020) надати йому витяг з ЄРДР, який поштою мав надійти йому не пізніше 14.09.2020. Станом на 16.09.2020 витяг ОСОБА_3 не було надіслано.
ОСОБА_3 стверджує, що його заява оформлена у відповідності з вимогами законодавства, а ст. 214 КПК України забороняє як Директору (уповноваженим посадовим особам), так і слідчому судді Вищого антикорупційного суду проводити дослідження відомостей заяви до внесення останніх до ЄРДР, саме тому просить зобов`язати Директора (уповноважених посадових осіб) НАБУ виконати вимоги ст. 214 КПК України (внести відомості до ЄРДР, надіслати витяг з ЄРДР та вчинити інші дії), при отриманні заяви/повідомлення про кримінальні правопорушення до Директора НАБУ № 38 від 05.09.2020.

ІІ. Судовий розгляд.
ОСОБА_3 підтримав доводи скарги та просив задовольнити її.
Представник НАБУ був належним чином повідомлений про розгляд скарги, однак у судове засідання не з`явився та до початку судового засідання не надіслав письмові пояснення по суті скарги.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

ІІІ. Оцінка та висновки слідчого судді.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у скарзі з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Отже бездіяльність, передбачена п.1.ч.1 ст. 303 КПК України, наявна у випадку, якщо:
1) заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення були отримані належним суб`єктом (слідчим, дізнавачем, прокурором);
2) така заява чи повідомлення містять відомості про кримінальне правопорушення;
3) відомості, які містяться у заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення, не були внесені до ЄРДР протягом встановленого строку (24 годин відповідно до вимог КПК України).
З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до НАБУ із заявою про вчинення кримінального правопорушення 05.09.2020.
У ч. 5 ст. 216 КПК України зазначено, що детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов: 1) злочин вчинено визначеним законом суб`єктом (в тому числі, суддею); 2) розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків); 3) злочин, передбачений статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.
У своїй заяві від 05.09.2020 ОСОБА_3 зазначає про можливе вчинення суддею Конституційного Суду України (далі КСУ) кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 375 КК України.
Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК України, за версією ОСОБА_3 , було вчинено суддею КСУ, слідчий суддя робить висновок, що таке кримінальне правопорушення потенційно підслідне детективам НАБУ.
Представником не було надано жодних відомостей, які б спростовували факт звернення ОСОБА_3 до НАБУ з відповідною заявою 05.09.2020.
Таким чином, слідчий суддя встановив факт звернення із заявою до належного суб`єкта (НАБУ) та факт невнесення відомостей, які містились у цій заяві до ЄРДР.
У п. 36 постанови від 30.01.2019 (справа № 818/1526/18, провадження № 11-1263апп18) Велика Палата ВС вказала, що у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей до ЄРДР слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Саме тому для встановлення факту бездіяльності детективів НАБУ необхідно з`ясувати чи містить заява ОСОБА_3 № 38 від 05.09.2020 відомості про зазначені ним кримінальні правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.
Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України).
Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У заяві від 05.09.2020 ОСОБА_3 вказав про вчинення суддею КСУ ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 375 КК України. Заявник вважає, що суддею, який був головуючим у справі, було прийнято рішення № 7-р/2020 від 11.06.2020 (справа № 1-305/2019(7162/19) щодо неконституційності ст. 375 КК України, в умовах конфлікту інтересів, у зв`язку з чим, у рішенні було наведено обставини, які не відповідають дійсності. ОСОБА_3 вважає, що суддею було постановлено завідомо неправосудне рішення, адже він був зацікавлений у тому, щоб усунути можливість притягнення судді до відповідальності за винесення завідомо неправосудного рішення.
Проаналізувавши доводи ОСОБА_3 слідчий суддя встановив, що у заяві від 05.09.2020 не були вказані відомості, які б містили ознаки кримінального правопорушення. Так, заявник повідомив про факт розгляду КСУ конституційного подання щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 375 КК України. Головуючим під час розгляду цього клопотання був суддя ОСОБА_4 , однак рішення приймалось колегіально суддями КСУ. Враховуючи, що дане конституційне подання стосувалось питання конституційності положень, якими було передбачено відповідальність безпосередньо для суддів, заявник вважає, що прийняття такого рішення суддями є кримінальним правопорушенням, а тому у таких діях судді КСУ заявник вбачає ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 375 КК України.
Заявник розцінює як злочинні дії розгляд конституційного подання, вбачає в цьому конфлікт інтересів та корупційний злочин, однак не вказує у чому полягає кримінальний характер таких дій. Всі дії, описані ОСОБА_3 , були вчинені суддею КСУ у межах наданих йому законом повноважень, а тому такі дії були виконані у зв`язку з реалізацією функцій цієї державної інституції, як наслідок не суперечать закону. Крім того, рішення приймалось не одноособово суддею ОСОБА_4 , а колегіально разом з іншими суддями КСУ.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У своїй постанові від 16.05.2019 Верховний Суд у складі колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».
Отже ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.
Зважаючи на те, що ОСОБА_3 , у заяві № 38 від 05.09.2020 не вказав конкретні факти, які б могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, що стало підставою для невнесення відомостей до ЄРДР, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.
Рішенням Конституційного Суду України № 4-р(ІІ)/2020 від 17.06.2019 (у справі № 3-180/2018(1644/18) положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення було визнано такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), у зв`язку з чим ці положення втратили чинність з дня ухвалення такого рішення.
Керуючись ст. ст. 24, 214, 303, 306, 307 КПК України слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні скарги на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 № 38 від 05.09.2020.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду (01601, м. Київ, пров. Хрестовий, 4).
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1