Справа № 463/7587/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1018/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ФГ ОСОБА_6 - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 19 серпня 2020 року,

встановила:
ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 19 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги представника ФГ ОСОБА_6 - ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування щодо невнесення відомостей про злочини до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням слідчого судді, представник ФГ ОСОБА_6 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст. ст. 1, 2, 55, 56, 214 КПК України і така на його думку не вмотивована.

У апеляційній скарзі ОСОБА_6 просив її розглядати без його участі, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити такий розгляд у його відсутності.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши наведені доводи, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

З огляду на те, що ухвала слідчого судді постановлена без участі скаржника та у матеріалах справи відсутні дані про отримання ним її копії, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому його слід поновити.

Встановлено, що 31 липня 2020 року ОСОБА_6 звернувся до ДБР із заявою про вчинення злочинів суддею господарського суду Львівської області ОСОБА_7 , передбачених ст. 364, 366, 375 КК України.

11 серпня 2020 року ОСОБА_6 отримав з Державного бюро розслідувань листа від 5 серпня 2020 року про скерування його заяви до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином, фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 1 ст. 364 КК України передбачена відповідальність за вчинення зловживання владою або службовим становищем, тобто умисного, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 КК України відповідальність настає за вчинення того самого діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

Таким чином, злочин, передбачений ст. 364 КК України є закінченим з моменту настання наслідків.

Суб`єктивна сторона службового зловживання характеризується умисною чи змішаною формою вини. При цьому діяння вчинюється лише з прямим умислом, а щодо наслідків вина може бути як у формі умислу, так і необережності.

Частиною 1 ст. 366 КК України передбачена кримінальна відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Внесення в офіційні документи неправдивих відомостей передбачає внесення у дійсний офіційний документ даних, що не відповідають дійсності повністю або частково (наприклад, внесення неправдивих відомостей у бухгалтерські книги).

Підроблення документів передбачає часткову чи повну заміну змісту дійсного документа.

Складання неправдивих документів - це внесення до документа, який зовні оформлено правильно, відомостей, що не відповідають дійсності повністю або частково (наприклад, запис у дійсний бланк, який має відтиск печатки і підпис, неправдивих відомостей про фактичне використання сировини та матеріалів).

Видача неправдивих документів - надання або випуск службовою особою документів, зміст яких повністю або частково не відповідає дійсності і які були складені цією ж або іншою службовою особою (наприклад, надання певним суб`єктам підприємницької діяльності завідомо фіктивних документів з метою приховування їх нечинної діяльності, або випуск фіктивних ліцензій, патентів з метою їх подальшого продажу тощо).

Частиною 1 ст. 375 КК України передбачена відповідальність за постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови.
Об`єктивна сторона злочину полягає у постановленні неправосудного судового акта, що припускає: а) його складання; б) підписання суддею (суддями); в) проголошення (доведення його змісту до відома учасників провадження).

Колегія суддів погоджується зі висновком слідчого суді, що у викладених заявником обставинах у заяві про вчинення злочину відсутні відомості, які б реально вказували про наявність у діях судді складу злочинів, передбачених ст. 364, 366, 375 КК України, а зміст його скарги зводиться лише до незгоди із рішенням судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали в апеляційному порядку, колегією суддів не встановлено, а тому оскаржувану ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 19 серпня 2020 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
поновити представнику ФГ ОСОБА_6 - ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 19 серпня 2020 року.

У задоволенні апеляційної скарги представника ФГ ОСОБА_6 - ОСОБА_6 відмовити.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 19 серпня 2020 року про відмову у задоволенні скарги представника ФГ ОСОБА_6 - ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування щодо невнесення відомостей про злочини до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4