Справа № 359/9103/20
Провадження № 1-кс/359/2230/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2020 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000047, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2020 року,

в с т а н о в и в :
Прокурор Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому зазначив, що Бориспільською місцевою прокуратурою Київської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000047 від 08.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.366 КК України, досудове розслідування в якому здійснюється слідчим відділом Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Бориспільського ВП ГУНП в Київській області надійшла інформація про те, що невстановлені службові особи Дударківської сільської ради підробили рішення сесії про видачу земельних ділянок своїм родичам.

Рішенням Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області №1051-21 VII від 25.05.2018 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,04 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :01:004:0053 по АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №232642889 від 16.11.2020, на даний час право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0053 зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області №1051-21 VII від 25.05.2018. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208.

Крім цього в ході допиту ОСОБА_6 встановлено, що посадовими особами Дударківської сільської ради замовлені та оплачені роботи щодо, ремонту та улаштування тротуарного покриття, благоустрою центральної частини села Дударків, які проходили в тому числі на території приватної земельної ділянки :01:004:0053, яка належить ОСОБА_5 .

Також ОСОБА_6 повідомляє, що будинок який знаходиться на вище вказаній території (на разі кафе «ТОЧКА») збудував він за усною домовленістю з ОСОБА_7 тобто головою Дударківської сільської ради, та по закінченню будівництва останній відмовився за нього платити.

Рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області №1051-21 VII від 25.05.2018 прийнято з порушенням вимог статей 116, 118, 186, 186-1 Земельного кодексу України.

Таким чином, підставою та метою, з якою прокурор звертається до суду з даним клопотанням є збереження речових доказів вказаної земельної ділянки.

З наведених вище обставин вбачається необхідність в накладенні арешту на вказану ділянку та встановлення заборони особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обтяжень) щодо такого нерухомого майна в установленому законом порядку.

Вказане унеможливить подальше відчуження земельної ділянки, а також зробить неможливим псування, зміну конфігурації, площі, зміну інших показників відповідної ділянки.

Крім того у зв`язку з наявною у слідства інформацією водовідведення до будинку підведено з порушенням законодавства.

В судовому засіданні прокурор Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали поданого клопотання, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.09.1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що з метою забезпечення збереження речового доказу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вище зазначених норм закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Так в поданому клопотанні прокурор зазначає, що Бориспільською місцевою прокуратурою Київської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000047 від 08.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Разом з тим, з копії витягу з ЄРДР № 0000047 від 08.05.2020 вбачається, що правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.364 КК України.

Підставою та метою, з якою прокурор звертається до суду з даним клопотанням є збереження речових доказів земельної ділянки площею 0,04 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :01:004:0053 по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 .

Матеріали клопотання не містять відомостей та доказів того, що речовий доказ у виді земельної ділянки може бути якимось чином зіпсований, знищений чи перетворений.

Про існування обставин, які підтверджують, що незастосування арешту призведе до перетворення, відчуження майна також не зазначив і прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні.

Зміст вимог клопотання про заборону власнику та іншим особам користуватися земельною ділянко суперечить меті поданого клопотання - збереження речового доказу, оскільки в останньому взагалі не вказано яким чином користування земельною ділянкою може вплинути на її псування, знищення чи перетворення.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч.1 ст.173 КПК України).

Обов`язок доведення необхідності застосування цього засобу забезпечення та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Суд вважає, що докази, які долучені слідчим до клопотання, не надають можливості здійснити такий висновок.

Так, згідно з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельна ділянка з кадастровим номером :01:004:0053 по АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна, прокурор також просив заборонити власнику та іншим особам користуватись та розпоряджатись земельною ділянкою з кадастровим номером :01:004:0053 по АДРЕСА_1 , а також будівлею, яка знаходиться на вказаній земельній ділянці.

Разом з тим, до клопотання не долученого жодного доказу того, що вказану будівлю визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не надано відомостей про власника вказаної будівлі, та взагалі не вказано яке відношення має вказана будівля до кримінального провадження.

В зв`язку із викладеним, у слідчого судді відсутні підстави для задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000047, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2020 року - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали суду складений 19.11.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1