Справа № 375/1074/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2021 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження № 0000136, внесеному 09.04.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Рокитне, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Рокитнянського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом визнано доведеним, що 11.03.2020 приблизно о 15.00 год. ОСОБА_3 у власних справах прийшов до свого знайомого ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де відчинивши хвіртку, ОСОБА_3 зайшов до вказаного подвір`я та почав кликати ОСОБА_5 , але останній не виходив, оскільки був відсутній за місцем свого проживання.

Перебуваючи на подвір`ї, з ліва від входу, ОСОБА_3 помітив бензопилу марки «Вектор В» БПВ-0116 червоного кольору. В цей час у нього виник злочинний умисел на вчинення її крадіжки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до даної бензопили та доводячи свій злочинний умисел до кінця, таємно від оточуючих, здійснив викрадення бензопили марки «Вектор В» БПВ-0116 червоного кольору, що належить ОСОБА_5 . Після цього викрадену ним за вказаних обставин бензопилу він виніс до свого місця проживання та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 майнової шкоди у розмірі 950 грн. 82 коп.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального проступку, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема ОСОБА_3 показав, що він 11.03.2020 приблизно о 15.00 год. прийшов у гості до свого знайомого ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відчинивши хвіртку, зайшов до подвір`я та почав кликати ОСОБА_5 , але останній не виходив, тоді ОСОБА_3 перебуваючи за вищевказаною адресою, на подвір`ї, з ліва від входу, помітив бензопилу марки «Вектор В» БПВ-0116 червоного кольору, яку вирішив викрасти та виніс бензопилу з зазначеного подвір`я до себе додому. Також зазначив, що вказану бензопилу повернув потерпілому. В скоєному розкаювався, просив суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку) просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього кримінального проступку, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, зазначив, що моральних та матеріальних претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не буде, щодо міри покарання покладався на розсуд суду.
Так, у порядку ст. 325 КПК України, вирішено питання про можливість розгляду провадження без потерпілого, так як з урахуванням думки учасників судового провадження, є можливим за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, у світлі норм ст. 91 цього ж Кодексу, а претензій майнового характеру він не має.
Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, керуючись вимогами статей 65 - 67 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Так, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є визнання вини. Факт відшкодування обвинуваченим ОСОБА_3 завданої шкоди потерпілому шляхом повернення викраденого майна, суд не враховує, як добровільне відшкодування обвинуваченим шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального проступку, оскільки відшкодування шкоди потерпілому, обвинуваченим ОСОБА_3 здійснено після того, як були внесені відомості в ЄРДР, тобто після втручання правоохоронних органів, що не може бути враховане, як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого, так дії обвинуваченого суд кваліфікував за ч. 1 ст. 185 КК України, згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має місце реєстрації та місце проживання, офіційно не працевлаштований, неодружений, а також відсутність на утриманні членів сім`ї, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (проступку), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 у виді штрафу, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, яке можливе без ізоляції обвинуваченого від суспільства та попередження нових злочинів.
З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства.
Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді громадських робіт є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Таким чином, суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.
Отже, встановлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні. Цивільний позов по справі не заявлений.
Доля речових доказів по справі підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376КПК України, суд,
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009) та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ по справі, а саме бензопилу марки «Вектор В» БПВ-0116 червоного кольору, повернути потерпілому ОСОБА_5 , як власнику майна.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1