печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2019 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся зі скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, в якій оскаржує бездіяльність слідчого, яка полягає у неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000123 від 22.01.2019 року.

В обґрунтування доводів скарги, особа, що подала скаргу посилається на те, що 21.03.2019 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва №757/13300/19-к від 11.03.2019 року проведено обшук в квартирі, належній ОСОБА_4 на праві власності за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого прокурором ОСОБА_5 були вилучені речі, які на даний момент не повернуті, та арешт на які накладено не було, а тому мають, на думку заявника статус тимчасово вилученого та підлягають поверненню.

В засідання особа, яка звернулася із скаргою не з`явився, про дату час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Прокурор про дату, час та місце розгляду провадження повідомлявся належним чином в установленому законом порядку, проте, в засідання не з`явився.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за скаргою та надані сторонами матеріали, приходить до наступного висновку.

Так, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000123 від 22.01.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст.209, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст.307, ч. 2 ст. 364 КК України.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 статті 303 КПК України визначено: на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до положень ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 КПК України; у разі скасування арешту.

Так, сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

У судовому засіданні встановлено, що вилучене майно (банківські картки, планшет, мобільний телефон, коробки від мобільного телефону), на поверненні якого наполягає володілець, підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/13300/19-к від 11.03.2019 року, на підставі якої працівниками органу досудового розслідування проведено слідчу дію обшук (банківські картки, мобільні телефони, планшети, стартові пакети операторів мобільного зв`язку, SIM-картки та інші пристрої зв`язку).

Відтак, вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даної скарги за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ОСОБА_4 , обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_4 та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, доводи скарги фактичними даними не обґрунтовані та слідчому судді достатніх доказів обставин, на які посилається особа, яка звернулась зі скаргою не надані, тому, слідчий суддя дійшов до висновку, що правові підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000123 від 22.01.2018 року, відсутні.

Керуючись ст.ст. 167-169, 303, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1