Справа №487/9199/19
Провадження №1-кс/487/6061/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2020 Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000898 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

08.10.2020 року ОСОБА_5 звернулась до суду із клопотанням про часткове скасування арешту майна накладеного ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 31.10.2019 року. Зокрема просила часткове скасувати арешт на майно вилучене в ході обшуку проведеного 24.10.2019 року за адресою: земельна ділянка АДРЕСА_1 , а саме: тканини у рулонах у кількості 224 штуки.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що арешт на майно накладено необґрунтовано. Крім того на теперішній час потреба у накладенні арешту відпала, жодних обґрунтованих підстав для подальшого утримання майна не має.

Представник заявниці ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, клопотання підтримує.

Прокурор, слідчий у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання. Прокурор зазначив, що заявниця ОСОБА_5 була присутня при проведенні обшуку за адресою: земельна ділянка АДРЕСА_1 . При вилученні тканин у рулонах заявницею не були надані належні документи підтверджуючі право власності на зазначено майно. З заявами про повернення майна заявниця ОСОБА_5 до ДБР не зверталась.

Заслухавши слідчого, прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що в провадженні ТУ ДБР перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000898 від 04.07.2017 року за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

24.10.2019 року на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси, в рамках розгляду згаданого кримінального провадження проведено обшук за адресою: земельна ділянка АДРЕСА_1 .

Зазначене нежитлове приміщення ОСОБА_5 орендувала у ТОВ «Сигма Транс», що підтверджується Договором аренди №10 від 01.09.2019 року.

В ході проведеного обшуку були вилучені речі та майно, зокрема тканини у рулонах в кількості 224 шт.

Зазначені тканини були придбані заявницею ОСОБА_5 у ТОВ «Еко Стандарт Плюс» що підтверджується накладною №131 від 10.09.2019 року, тобто ОСОБА_5 є власником вилученого майна.

31.10.2019 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси було накладено арешт на вилучене в ході обшуку майно, зокрема на тканини у рулонах в кількості 224 шт.

Відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частинами першою, другою та четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідноіз ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснення. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадку та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу відсвавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

На час вирішення клопотання про часткове скасування арешту на майно, досудове розслідування, в межах якого було накладено арешт на тканини, триває. Разом з цим за час досудового розслідування не було проведено жодних слідчих (процесуальних) дій з метою встановлення використання вилучених тканин як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт ( в частині арешту на тканини у рулонах) відпала потреба і з метою недопущення порушення прав власника майна, заявлене клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_5 про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000898 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України задовольнити.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 31.10.2019 року на майно вилучене в ході обшуку, проведеного 24.10.2019 року за адресою: земельна ділянка АДРЕСА_1 , а саме: тканини у рулонах у кількості 224 штуки, та повернути його власнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1