ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2670/20 Справа № 202/2224/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001925, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянин України, офіційно не працевлаштований, має середню освіту, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-20.09.2013 року вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст.125 КК України, до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт;
-18.03.2014 року вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч.1 ст.121, ч.1 ст.71 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 10 днів. 07.12.2015 року звільнений з Жовтоводської ВК №26 у зв`язку із відбуттям строку покарання;
-07.09.2018 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 03 вересня 2020 року включно.
Суд першої інстанції враховував, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.
В апеляції
- обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та замінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
В обґрунтування зазначив, що кримінальне провадження відносно нього сфабриковане. Також вказує, що суд не взяв до уваги його соціальні зв`язки, прописку, наявність цивільної дружини інваліда ІІІ групи, а також наявність неповнолітнього сина.
Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_5 , прокурора, який заперечував проти апеляції обвинуваченого, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Судом першої інстанції були враховані обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, які на даний час не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які не зменшились та у сукупності з іншими встановленими обставинами, як наявність декількох судимостей, обвинувачення у вчиненні злочину під час відбування покарання з випробуванням.
Колегія судді зважає на те, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до шести років, раніше неодноразово судимий за злочини проти життя та здоров`я особи, а також проти власності, що свідчить про відсутність стримуючих факторів від вчинення нових злочинів, переховування від суду, впливу на потерпілих та свідків.
Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Ствердження обвинуваченого ОСОБА_5 щодо наявності цивільної дружини інваліда ІІІ групи та неповнолітнього сина, колегія суддів вважає такими, що не є само по собі достатньо переконливими фактами які б переважали визначенні ризики чи зменшили б їх існування.
Посилання обвинуваченого на те, що кримінальне провадження відносно нього сфабриковане, зводиться до вирішення питань доведеності чи недоведеності його вини, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і в даному провадженні ці питання не розглядаються.
З огляду на викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4