Справа № 151/186/20
Провадження № 1-кп/151/28/20
В И Р О К
іменем України

21 липня 2020 р.

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Чечельник Вінницької області кримінальне провадження №0000018 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2020 року про обвинувачення :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Демівка, Чечельницького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна загальна середня, одруженого, працездатного, який не працює і не навчається, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.126 КК України, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Макіївка, Донецької області, жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта базова загальна середня, одруженого, працездатного, який не працює і не навчається, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.126 КК України, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Макіївка, Донецької області, жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта базова загальна середня, не одруженого, працездатного, який не працює і не навчається, раніше судимого :

27.06.2009 року Чечельницьким районним судом Вінницької області по ч. 2 ст. 307 КК України на 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України;

16.11.2011 року Чечельницьким районним судом Вінницької області по ч.1 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі;

02.07.2014 року звільнений умовно достроково на 2 роки 8 місяців 2 дня;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

05.02.2020 року близько 20 години 55 хвилин ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в кафе "Куманець", що розташоване в с. Берізки-Чечельницькі, по вул. Шевченка, Чечельницького району Вінницької області, в ході раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою завдання фізичного болю Балановському, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність, з метою завдання фізичного болю, під час того як ОСОБА_11 лежав на землі на підлозі в кафе, взяли за ноги і потягнули лежачого на спині на вулицю, не спричинивши тілесних ушкоджень. Під час того як ОСОБА_7 тягли з приміщення кафе на вулицю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, протиправно правою ногою наніс ОСОБА_7 два удари по голові, а саме по волосяній частині, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді саднини та забійної рани на волосяній частині голови, які відповідно до висновку експерта №21/3 від 11.02.2020 року, за ступенем важкості тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких ткани, синців та саднин відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я, а ушкодження у вигляді забійної рани на волосяній частині голови відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
Дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати по ч.2 ст.126 КК України, як умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб.

Дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати по ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.126 КК України, визнав повністю з підстав викладених у обвинувальному акті, та пояснив, що 05 лютого він із ОСОБА_12 і ОСОБА_13 приїхали в кафе біля 15-16 години, пізніше туди приїхав ОСОБА_11 . Підійшов ОСОБА_10 і сказав ОСОБА_11 вийти на двір поговорити, але той відмовився і він підійшов до них і сказав, що необхідно ОСОБА_7 вивести на вулицю і набити. Підійшли із ОСОБА_13 до ОСОБА_7 , який стояв біля барної стійки, де ОСОБА_10 смикнув його за куртку і ОСОБА_11 впав на землю наче втратив свідомість, хоча на його думку він прикидався. Шнир узяв напій алкогольний ( ОСОБА_14 ) і виляв на Балановського, після чого взяли його за ноги із ОСОБА_13 і потягнули на вулицю. Через поріг перетягнули на двір по двох сходинах. Коли тягнули ОСОБА_12 бив ногами ззаді по голові, а ОСОБА_11 чіплявся руками за двері. На вулиці взяли за ноги і руки і кинули в багажник автомобіля, при цьому від`їхали метрів двадцять і він вискочив із багажника і втік. Під час цього він був у свідомості. Цивільний позов визнає частково.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.126 КК України, визнав повністю з підстав викладених у обвинувальному акті, підтвердив покази ОСОБА_4 . Цивільний позов визнає частково.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, визнав повністю з підстав викладених у обвинувальному акті, та пояснив, що він із ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , який приходиться йому братом, сиділи у кафе пили, сильно п`яним він не був, оскільки випили тільки три чи чотири пляшки. Прийшов ОСОБА_11 до барної стойки, почалася потасовка, а він стояв з боку. Балановський упав на бік. Шнир узяв його просто за "барки" і ОСОБА_11 упав на підлогу і просто лежав, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 взяли за ноги і потягнули ОСОБА_7 на вулицю. Коли його тягнули, він декілька раз ногою "штовхав" по голові. Він стояв коло бару, дивиться, що ОСОБА_11 побіг у парк, він за ним, пробігли метрів тридцять і він вернувся. Вину визнає так як штовхав його в бік. Цивільний позов визнає частково.

Крім визнання обвинуваченими своєї вини, пред`явлене їм обвинувачення повністю доводиться такими дослідженими в судовому засіданні доказами:

Так потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він з ОСОБА_15 приїхали у кафе. До них підійшов ОСОБА_9 і сказав, що він звідце живим не вийде, почали сперечатися, підійшов ОСОБА_10 взяв його за барки і він відчув удар по голові кулаком з боку і втратив свідомість. Коли почали його тягнути, він почав приходити до тями і відчув удари по голові і знову втратив свідомість, побачив лише, що його тягнули ОСОБА_10 і ОСОБА_9 . Коли тягнули, ОСОБА_9 кричав бийте лише в голову, потім знову втратив свідомість і почав вистрибувати із машини так як здавалось, що машина стояла, але вона рухалась. Почав тікати, то вони знову всі догнали і почали бити, він тільки лице прикрив руками. Потім відійшли і про щось говорили, чи він живий, побачив, що коло нього забор і зрозумів, що це шанс залишитися живим, добіг до забору і перестрибнув.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що вони приїхали удвох із ОСОБА_17 в кафе в с. Берізки, там були хлопці ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_12 , ОСОБА_11 з ними привітався, він взяв кофе, а потерпілий йому сказав, щоб не ліз і просив зачекати його біля зупинки, а коли стояв на вулиці то побачив, що тягли ОСОБА_7 за руки і кинули його в багажник автомобіля. Десь через п`ятдесят метрів автомобіль зупинився, ОСОБА_17 втік з багажника і побіг в парк, потім ОСОБА_17 подзвонив і він поїхав його шукати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що вони відпочивали ще з двома хлопцями в кафе, грали в карти, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_12 сиділи за іншим столиком пили, з усіх трьох знає тільки ОСОБА_9 і то не особисто. Бачив, що потерпілий хитався і впав, але чи його били він не бачив, а бачив як його вже виволікали на вулицю за ноги, коли вийшов на двір, то нікого із них уже не було, самої бійки не бачив і зразу городом пішов додому.

Згідно висновку експерта № 21/3 від 11.02.2020 року у гр. ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин та синця на його тілі, саднини та забійної рани на волосяній частині голови, саднин на тулубі, верхніх та нижніх кінцівках, синців на лівому плечі та лівому стегні. Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок неодноразової дії тупих твердих предметів, в тому числі і предметів з обмеженою, можливо продовгуватою контактуючою поверхнею. Ділянка переривчастого садніння на задньо-лівій поверхні груді могла утворитися внаслідок сковзання по поверхні з нерівною шорсткою поверхнею. За ступенем важкості тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, синців та саднин відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я, а ушкодження у вигляді забійної рани на волосяній частині голови відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд виходить з вимог ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, ОСОБА_6 який згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особи винних, позитивні характеристики з місця проживання, те що на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебувають, до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 притягуються вперше, конкретні обставини справи, обставину, що пом`якшує покарання визнання вини і щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відповідно до ст.67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При визначенні виду та міри покарання суд також приймає до уваги досудову доповідь, Чечельницького районного сектору з питань пробації філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області, згідно з якою обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не становлять високої небезпеки для суспільства, а тому вважають за можливе виправлення обвинувачених без позбавлення або обмеження волі на певний строк.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 126 КК України, з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_6 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, оскільки саме такі покарання, на думку суду, є справедливими, а також необхідними і достатніми для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Потерпілим ОСОБА_7 подано до суду цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно завданої моральної шкоди в розмірі 60000 гривень завданої кримінальним правопорушенням. Зазначені позовні вимоги цивільний позивач ОСОБА_7 обґрунтував тим, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень йому було завдано моральну шкоду, обвинувачені не надавали жодної допомоги на лікування, не цікавилися його станом здоров`я, не попросили вибачення за скоєне, що в свою чергу вплинуло на його психологічний та моральний стан, що позбавило його можливості реалізовувати його повсякденні плани, бажання та призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Вищевказані обставини позначилися на загальному психолохічному стані.

При визначені розміру компенсації за завдану моральну шкоду, суд враховує обставини її завдання, ступінь вини відповідача у її завданні, його відношення до вчиненого та розуміння негативних наслідків для потерпілого, характер моральних страждань позивача, термін впродовж якого така шкода спричинялась.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 9 даної постанови з наступними змінами та доповненнями розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань яких зазнав позивач, зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, але при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене суд вважає, що відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_7 , виходячи із засад розумності та справедливості, суд враховує обставини справи, характер вчиненого діяння ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зокрема, що їх дії носили умисний характер та були спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, який внаслідок таких дій отримав тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, синців та саднин, забійної рани на волосяній частині голови, доведеність вини у вчиненому, а тому цивільний позов підлягає до задоволення частково.

Речових доказів та процесуальних витрат у провадженні немає.

Керуючись ст.ст.12, 13, 61, 76, 77, 81, ЦПК України, 15,16, 22, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст.349, 369-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.126 КК України і призначити покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.126 КК України і призначити покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , картка платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , картка платника податків НОМЕР_2 , 5000 (п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , картка платника податків НОМЕР_3 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , картка платника податків НОМЕР_2 , 4000 (чотири тисячі) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , картка платника податків НОМЕР_4 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , картка платника податків НОМЕР_2 , 3000 (три тисячі) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Чечельницький районний суд Вінницької області протягом 30 (тридцяти) діб з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченим.

Суддя ОСОБА_1