Справа № 273/469/20
Провадження № 1-кп/273/83/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка клопотання прокурора по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 186 КК України про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :
На розгляді Баранівського районного суду перебуває кримінальне провадження за фактом вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 злбочину передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку стримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, так як строк тримання обвинуваченого визначено до 29 вересня 2020 року, а ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не відпали і не зменшились.

Обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник - адвокат ОСОБА_7 щодо задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою заперечили, вважають, що відсутні підстави для тримання обвинуваченого під вартою, обвинувачений просить суд змінити запобіжний захід із тримання під вартою на інший більш мягкий, домашній арешт.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора.

Заслухавши думки прокурора, захисника та обвинуваченого, потерпілого, оцінивши досліджені на даний час у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні клопотання щодо дії обраного стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу суд, звертає увагу й на те, що прокурор протягом розгляду справи судом, подав тотожне за змістом клопотання про продовження строку запобіжного заходу, не навівши, при цьому, нових обставин, які б підтверджували доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вратою.

Таким чином, навіть якщо такі ризики містилися в першому клопотанні про продовження строку тримання під вартою, прокурор не обґрунтував у наступному клопотанні та не надав доказів, що такі ризики продовжують існувати та виправдовують доцільність тримання обвинувачених під вартою. До такого ж висновку прийшов ЄСПЛ у справі «Ткачов проти України».

Також ЄСПЛ у справі «Мамедова проти Росії» визнав недопустимим використання тих же самих узагальнених формул і стереотипних формулювань при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а існуючий ризик зі спливом часу істотно зменшується. Тому для задоволення клопотання про продовження терміну застосування запобіжного заходу необхідно чітко зазначити у судовому рішенні наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК. Однак нових ризиків чи підстав їх існування прокурор не наводить.

Також суд враховує, що клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно, в тому числі, містити посилання на ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Крім того, відповідно до п.1 ч.3 ст.199 КПК України, у клопотанні зазначається виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Зокрема, в обґрунтування ризику переховування, прокурор посилається на те, що з метою уникнення покарання ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки усвідомлює можливість засудження на певний строк.

Дане твердження повністю нівелює дослідженим судом довідки за місцем проживання, де обвинувачений має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживають , мати, брат, сестра та відчим, що може вказувати на достатньо міцні соціальні зв`язки.

Крім цього, суд приходить до висновку що тягар доведення обставин, що свідчать на користь тримання під вартою, завжди несе держава, будь-які обставини, щодо доведеності або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення, оскільки на боці захисту завжди діє презумпція свободи, сформульована в ст. 29 Конституції та ст. 5 Конвенції.

Також, суд враховує те, що підчас розгляду даного кримінального провадження сторона обвинувачення відмовилася оголошувати вступну промову з посиланням на докази підтвердження наведених нею обставин.

В обґрунтування ризику впливу на свідків та потерпілих прокурор посилається на те, що на даний час не допитані ні свідки, ні потерпілі.

Щодо обґрунтованості прокурором зазначеного ризику, суд вважає, що прокурором не надано доказів того, що ОСОБА_5 намагався здійснити чи здійснював такий вплив. Прокурор також не обґрунтував якою саме важливою інформацією щодо вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину, володіють потерпілі та свідки. Прокурор не позбавлений можливості ініціювати питання про застосування заходів безпеки щодо свідків чи потерпілих. А також, суд враховує, що потерпілий і один з свідків допитані в судовому засіданні.

Одночасно, суд вважає необгрунтованими твердження прокурора про те, що ОСОБА_5 перебуваючи в статусі обвинуваченого по кримінальному провадженні № 0000522 за ч. 3 ст. 185 КК України, вчинив новий злочин передбачений ч. 3 ст. 186 КК Уркаїни з огляду на те, що лиш після ухвалення судом вироку, який набрав законної сили особа вважається винуватою у вчиненні злочину.

Враховуючи вищевикладене та зазначені вимоги діючого законодавства, суд вважає, що прокурорами недостатньо доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1ст. 177 КПК України.

Тому, приймаючи до уваги тривалий час перебування обвинуваченого під вартою, нових ризиків чи підстав їх існування прокурор не наводить, і водночас враховуючи що у нього є міцні соціальних зв`язки в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, суд вбачає підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на домашній арешт у вечірній період часу.

При обранні виду запобіжного заходу, що має бути обраний обвинуваченому, суд враховує положення ст.ст. 176, 178 КПК України та, приймаючи до уваги наявність підстав, передбачених ст.ст. 180, 181, 182 КПК України, обирає обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту з встановленням обвинуваченому обов`язків, передбачених у ст. 194 КПК України.

Крім того суд вважає за необхідне роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Новоград-Волинському відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Житомирській області.

Згідно ст. 181 ч. 4 КПК України орган національної поліції зобов"язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому залишити без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 331, 369, 372, 176-183, 194, 199, 202 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без використання електронних засобів контролю до 24 листопада 2020 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за першою вимогою суду;

- не залишати місце постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , в період часу з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. ранку, без дозволу суду.

Обов`язки покладаються на обвинуваченого ОСОБА_5 до 24.11.2020.

Звільнити, негайно, обвинуваченого ОСОБА_5 з під варти із зали суду.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури та передати для виконання до Новоград-Волинському відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Житомирській області.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі ДУ „Житомирська УВП (№ 8)".

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з моменту вручення її копії до Житомирського апеляційного суду.

Суддя : ОСОБА_1