Стр. 1 із 4
Справа №303/7966/20
Номер рядка стат. звіту - 239
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в особі головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні у залі суду клопотання про застосування до неповнолітніх примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.10.2020 року за № 0000963 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, учня 7 класу Баркасівської школи І-ІІІ ступенів,
та
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уроженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, учня 6 класу Баркасівської школи І-ІІІ ступенів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України

з участю : прокурора ОСОБА_5
неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_6 ,
законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
перекладача ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В :

До Мукачівського міськрайонного суду надійшло для розгляду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.10.2020 року за № 0000963 відносно неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України.
ОСОБА_3 15.10.2020 близько 16 години разом із ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , до якого відповідно до статті 498 КПК України не можуть застосовуватися примусові заходи виховного характеру, шляхом вільного доступу, через незачинену хвіртку воріт зайшли на територію кладовища по АДРЕСА_3 де проводили вільний час.

Стр. 2 із 4
Там у малолітнього ОСОБА_3 , який не досяг віку, із якого може наставати кримінальна відповідальність та не є суб`єктом будь-якого злочину, виник намір пошкодити надгробні плити заради розваги і тоді він закликав своїх малолітніх товаришів, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_10 пошкодити надгробні плити. Останні з ним погодились, після чого вони всі разом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, почали хаотично підходити до надгробних плит і умисно розгойдувати їх руками та штовхати ногами.
У результаті ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 пошкодили та повалили на землю надгробну плиту на могилі померлого Надар Йозефа та померлого Надар Золтана, які були родичами потерпілої ОСОБА_11 , надгробну плиту на могилі померлої ОСОБА_12 , яка була родичкою потерпілого ОСОБА_13 , надгробну плиту на могилі померлого ОСОБА_14 , який був родичем потерпілої ОСОБА_15 ,
Крім цього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 умисно, штовхаючи ногами, пошкодили 17 ваз для квітів, які були прикріплені на надгробних плитах та поскидали їх на землю, а саме: на могилі померлої ОСОБА_16 у кількості 2 штуки, Решетар Маргіти у кількості 2 штуки, Гребінь Івана у кількості 2 штуки, ОСОБА_17 у кількості 2 штуки, Ірзак Елізавети у кількості 2 штуки, Свіріда Арпада у кількості 2 штуки, Пан Ванлера у кількості 2 штуки, які є родичами потерпілої ОСОБА_15 ; 2 вази на могилі померлого ОСОБА_18 , який є родичем потерпілого ОСОБА_19 ; також одну вазу на могилі Надар Йозефа, який був родичем потерпілої ОСОБА_11 .
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання щодо застосування примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність, у вигляді застереження.
У судовому засіданні ОСОБА_3 вчиненому щиро розкаявся, розуміючи протиправність своїх дій, що були ним вчинені. Просить звільнити його від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру.
У судовому засіданні ОСОБА_4 вчиненому щиро розкаявся, розуміючи протиправність своїх дій, що були ним вчинені. Просить звільнити його від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру.
Законний представник малолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_6 в судовому засіданні просила застосувати до ОСОБА_3 примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження, пояснила, що буде здійснювати більший нагляд та приділяти більшу увагу у вихованні та розвитку сина.
Законний представник малолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_7 в судовому засіданні просила застосувати до ОСОБА_7 примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження, пояснила, що буде здійснювати більший нагляд та приділяти більшу увагу у вихованні та розвитку сина.
Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримала клопотання про застосування до її підзахисних, примусового заходу виховного характеру, передбаченого п.1 ч.2 ст.105 КК України.
Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, матеріальних та моральних претензій до обвинувачених не мають, цивільний позов заявляти не будуть.
Заслухавши пояснення неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не досягли віку кримінальної відповідальності, їх законних представників, захисника, враховуючи думку прокурора про задоволення клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до такого висновку.
У судовому засіданні є доведеним, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.297 КК України, - наруга над могилою, вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до вимог ст.22 Кримінального кодексу України, кримінальній відповідальності

Стр. 3 із 4
підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося 16 років, а в окремих випадках 14 років.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на час вчинення ними злочину 15.10.2020 року, не досягли віку 14 років, з настання яких застосовується кримінальна відповідальність.
Відповідно до вимог частини 2 статті 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
Відповідно до ст.498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.2 ст.500 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.
Згідно з вимогами ст.501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Згідно п.7 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» застереження (п.1 ч.2 ст.105 КК України), яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.
У судовому засіданні суд роз`яснив ОСОБА_3 наслідки його дій, шкоди, завданої охоронюваним законом правам потерпілих та оголошено осуд за ці дії, а також попереджено про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.
У судовому засіданні суд роз`яснив ОСОБА_4 наслідки його дій, шкоди, завданої охоронюваним законом правам потерпілих та оголошено осуд за ці дії, а також попереджено про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.
При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд враховує те, що ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.297 КК України, поведінку неповнолітнього після вчинення суспільно небезпечного діяння, а саме визнання своєї винуватості у повному обсязі та щире каяття, особу неповнолітнього, умови життя, виховання, його ставлення до вчиненого, разом з тим на момент скоєння умисного суспільно небезпечного діяння ОСОБА_3 виповнилось повних 11 років, тобто він не досяг віку, з якого можлива кримінальна відповідальність за вчинене діяння, а тому приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а до ОСОБА_3 необхідно застосувати примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження.
При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд враховує те, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.297 КК України, поведінку неповнолітнього після вчинення суспільно небезпечного діяння, а саме

Стр. 4 із 4
визнання своєї винуватості у повному обсязі та щире каяття, особу неповнолітнього, умови життя, виховання, його ставлення до вчиненого, разом з тим на момент скоєння умисного суспільно небезпечного діяння ОСОБА_4 виповнилось повних 12 років, тобто він не досяг віку, з якого можлива кримінальна відповідальність за вчинене діяння, а тому приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а до ОСОБА_4 необхідно застосувати примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження.
Оскільки підозрювані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є малолітніми, не мають самостійного заробітку, тому процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз необхідно віднести за рахунок держави.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити з додержанням вимог ст.100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 97, 105 КК України, ст.ст.369-372, 498, 500-501 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід виховного характеру у виді застереження з роз`ясненням судом ОСОБА_3 наслідків його дій та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.
Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусовий захід виховного характеру у виді застереження з роз`ясненням судом ОСОБА_4 наслідків його дій та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.
Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, віднести за рахунок держави.
Речові докази : флеш картка № 97003-Е19 АОО LF із відеозаписом слідчого експерименту, яка зберігається при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження ; три пари кросівок, які передані власникам на зберігання, повернутим відповідно власникам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 .
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1