Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

29 липня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 травня 2020 року у кримінальному провадженні 0000279 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 12 серпня 2019 року) відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить оскаржувану ухвалу скасувати. Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повернути прокурору або винести нове рішення та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Згідно оскаржуваної ухвали, продовжено дію обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, до 16 липня 2020 року включно.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає ухвалу суду незаконною та не обгрунтованою, оскільки, на її думку, вона прийнята з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що суд не прийняв до уваги доводи захисту про те, що прокурором у клопотанні викладено лише твердження, що вказані ризики не зменшились, без викладу обставин та, більше того, без посилання на докази, хоча подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 не є виправданим, оскільки ризики за час перебування ОСОБА_4 під вартою повністю відпали з обставин викладених нижче.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому зазначив в ухвалі, що судове провадження не завершено до спливу строку тримання під вартою та визначені ст.177 КПК України ризики, котрі були підставами для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час розгляду кримінального провадження не відпали, а тому відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора та предстаника потерпілої щодо залишення ухвали суду без змін, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом першої інстанції вірно враховано те, що у кримінальному провадженні наявні обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, які виправдовують застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились. Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно врахував тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, дані про особу обвинуваченого, його вік, задовільний стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а саме, що він проживає разом зі своїми батьками, розлучений, має малолітнього сина, не працюючий, приймав безпосередню участь в антитерористичній операції та операції об`єднаних сил, за місцем проживання характеризується позитивно.

Крім того, стороною захисту не доведено той факт, що ризики, які існували в кримінальному провадженні, відпали.

Разом з тим, доказів на спростування висновків суду першої інстанції матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Що стосувається доводів апеляційної скарги про повернення прокурору його клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , то колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити вирок або ухвалу без змін; 2) змінити вирок або ухвалу; 3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; 4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; 5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; 6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника про повернення клопотання виходять за межі повноважень суду апеляційної інстанції, визначених кримінальним процесуальним кодексом, а тому не підлягають до задоволення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

На підставі наведеногого, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 травня 2020 року про продовження строку тримання під вартою, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3