Провадження №11-сс/991/59/21
Слідчий суддя: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 29 грудня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 29.12.2020 повернуто заявнику скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви (повідомлення) ОСОБА_6 про злочин від 28.12.2020.

На вказану ухвалу ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій стверджує, що ухвала постановлена за формальними висновками та припущеннями, слідчим суддею при дослідженні фактів, яке повинно здійснюватися під час досудового розслідування після внесення повідомлення в ЄРДР, постановлена ухвала з порушенням вимог КПК України без урахування фактичних обставин злочину та наданої інформації щодо бездіяльності НАБУ.

Посилається на такі обставини.

Слідчий суддя мотивуючи ухвалу вийшов за межі своїх повноважень, оскільки законом не передбачено слідчому судді робити висновки щодо наявності чи відсутності кримінального правопорушення особи, відносно якої подана заява з повідомленням про кримінальне правопорушення, поки не внесено відповідних відомостей до ЄРДР по повідомленню про кримінальне правопорушення.

Не дотримано вимог п. 8 розділу II Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298 про те, що відомості про декілька вчинених кримінальних правопорушень, зазначених в одній заяві, повідомленні або виявлених безпосередньо прокурором, слідчим, дізнавачем чи працівником іншого підрозділу, незалежно від часу їх учинення, наявності осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, вносяться до Реєстру за кожним правопорушенням окремо.

Слідчий суддя ВАКС всупереч наявності у повідомленні переліку статей КК України, що відповідно до ст. 216 КПК України підслідні НАБУ, піддає сумніву право заявника звернутись до НАБУ із заявою про правопорушення, а за бездіяльності слідства і до ВАКС, грубо порушуючи конституційне право ОСОБА_6 та ст. 55 КПК України.

Слідчий суддя порушив закріплене у ч. 1, ч. 2 ст. 55 Конституції України право на судовий захист, зокрема право на обґрунтоване судове рішення.

Слідчий суддя не врахував відомості зазначені у заяві, що прийняття постанов вказаними особами про зміну підслідності з перевищенням повноважень в порушення ст. 216 КПК України, будучи вже відведеними судом від проваджень фактично скасовуючи резолюції Генерального прокурора та з метою передачі справ під процесуальне керівництво особам дії яких розслідуються ДБР, забезпечення не виконання ухвал суду з порушенням вимог КПК України, саботаж слідства з не виконання ухвал суду при повній відсутності розслідування фактів, що становили формальний склад злочину, викрадення процесуальних документів з матеріалів справ, відмову у прийнятті показів у справі при порушенні прав потерпілого наданих ст. 55 та 56 КПК України, не реагування на докази, що здобуті потерпілим за допомогою контролюючих державних установ.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді як передчасну та упереджену; зобов`язати уповноважених службових осіб НАБУ, відповідно до ст. 214 КПК України та наказу від 30.06.2020 № 298 внести до ЄРДР відомості за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ст. 369-2 КК України про кримінальні правопорушення за кожним правопорушенням окремо згідно заяви та направити ОСОБА_6 витяг з ЄРДР.

Судом за власною ініціативою призначалось судове засідання в режимі відеоконференції з ОСОБА_7 у приміщенні Рівненського апеляційного суду, однак ОСОБА_6 та представник НАБУ в судове засідання не прибули. Оскільки учасники судового провадження належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомили, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, а тому апеляційна скарга розглядається без участі останніх.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не є обґрунтованою.

Матеріалами скарги встановлено такі обставини.

ОСОБА_6 подав до Центрального управління Національного антикорупційного бюро України заяву (повідомлення) про кримінальне правопорушення № 1-28/12/20-зкп від 28.12.2020 про вчинення правопорушень, що мають ознаки складу злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ст. 369-2 КК України з посиланням на вчинення таких діянь у період з 2017 по 2020 роки посадовими особами Національної поліції, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , посадовими особами державної виконавчої служби ОСОБА_16 , відповідальною особою «Філії ТОВ Ідеал Груп» ОСОБА_17 , прокурорами ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_25 та іншими, неідентифікованими на даний час особами, що завдало заявнику матеріальної та моральної шкоди в особливо великих розмірах та шкоди здоров`ю, поєднаної із втручанням у приватне життя заявника. (а.с. 14-16)

29.12.2020 ОСОБА_6 звернувся зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань до слідчого судді Вищого антикорупційного суду (вх. № ЕП-11632/20-Вх від 29.12.2020), посилаючись на те, що відповідальними особами НАБУ, уповноваженими на внесення відомостей до ЄРДР, не внесено відповідні відомості, зазначені ОСОБА_6 в заяві (повідомленні) про кримінальне правопорушення. Просив суд, зокрема, зобов`язати уповноважених службових осіб НАБУ згідно з ст. 214 КПК України внести до ЄРДР відомості за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ст. 369-2 КК України про кримінальні правопорушення, за кожним правопорушенням окремо відповідно до п. 8 розділу ІІ Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затверджених наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298 згідно його заяви; зобов`язати уповноважену особу НАБУ направити ОСОБА_6 витяги з ЄРДР, повідомити про початок та закінчення досудового розслідування. (а.с. 1-3)

Слідчий суддя, постановляючи ухвалу про повернення скарги ОСОБА_6 , виходив з того, що заявником не наведено жодних доказів про підсудність скарги Вищому антикорупційному суду, а тому, оскільки слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, скарга не підлягає розгляду у Вищому антикорупційному суді.

Висновки слідчого судді достатньо мотивовані та відповідають встановленим обставинам, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Так, твердження в апеляційній скарзі про те, що слідчий суддя, мотивуючи ухвалу вийшов за межі своїх повноважень, оскільки законом не передбачено слідчому судді робити висновки щодо наявності чи відсутності кримінального правопорушення особи, відносно якої подана заява з повідомленням про кримінальне правопорушення, поки не внесено відповідних відомостей до ЄРДР по повідомленню про кримінальне правопорушення не ґрунтується на положеннях КПК України та не відповідає встановленим обставинам.

Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті (ч. 2 ст. 33-1 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

Відсутність умов, передбачених пунктами 1 - 3 частини п`ятої статті 216 КПК України виключає предметну підсудність Вищого антикорупційного суду та виключає здійснення судового контролю слідчими суддями Вищого антикорупційного суду за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів.

ОСОБА_6 у заяві (повідомленні) про кримінальне правопорушення вказав осіб, які на його думку вчинили правопорушення - посадові особи Національної поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , посадові особи державної виконавчої служби - ОСОБА_29 , відповідальна особа «Філії ТОВ Ідеал Груп» ОСОБА_17 , прокурори ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_30 , прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_25 та інші, неідентифіковані на даний час особи.

Слідчий суддя дав оцінку вказаному посиланню заявника та правильно встановив, що посадові особи Національної поліції, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не належать до посадових осіб, згідно вимог п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, що відповідальна особа «Філії ТОВ Ідеал Груп» ОСОБА_17 та посадова особа державної виконавчої служби ОСОБА_29 , як суб`єкти кримінальних правопорушень не відповідають вимогам, передбаченим пп. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, що прокурори: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 не є прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України «Про прокуратуру», тобто не підпадають під вимоги п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, та, що в заяві (повідомленні) відсутнє посилання корупційне правопорушення, вчинене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_25 .

При цьому з оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя, мотивуючи ухвалу, не виходив за межі своїх повноважень, оскільки не робив висновків щодо наявності чи відсутності події або складу правопорушення, а лише вирішував питання щодо предметної підсудності кримінальних правопорушень, щодо яких подана заява (повідомлення) про кримінальне правопорушення.

У зв`язку з викладеним вищевказане твердження в апеляційній скарзі визнається колегією суддів безпідставним.

Також колегія суддів вважає необґрунтованим посилання в апеляційній скарзі на те, що не дотримано вимог п. 8 розділу II Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298 про те, що відомості про декілька вчинених кримінальних правопорушень, зазначених в одній заяві, повідомленні або виявлених безпосередньо прокурором, слідчим, дізнавачем чи працівником іншого підрозділу, незалежно від часу їх учинення, наявності осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, вносяться до Реєстру за кожним правопорушенням окремо, та, що слідчий суддя ВАКС всупереч наявності у повідомленні переліку статей КК України, що відповідно до ст. 216 КПК України підслідні НАБУ, піддає сумніву право заявника звернутись до НАБУ із заявою про правопорушення, а за бездіяльності слідства і до ВАКС, грубо порушуючи конституційне право ОСОБА_6 та ст. 55 КПК України.

Відповідно до п. 8 глави 2 розділу 2 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298 відомості про декілька вчинених кримінальних правопорушень, зазначених в одній заяві, повідомленні або виявлених безпосередньо прокурором, слідчим, дізнавачем чи працівником іншого підрозділу, незалежно від часу їх учинення, наявності осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, вносяться до Реєстру за кожним правопорушенням окремо.

Однак з оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчим суддею не вирішувалось питання щодо правильності чи не правильності окремого чи не окремого внесення до Реєстру відомостей про декілька вчинених кримінальних правопорушень, зазначених в одній заяві.

Згідно з ч. 5 ст. 216 КПК України детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-2, 366-3, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов:

1) кримінальне правопорушення вчинено:

Президентом України, повноваження якого припинено, народним депутатом України, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, членом Ради Національного банку України, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України;

державним службовцем, посада якого належить до категорії "А";

депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради міст Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад;

суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України "Про прокуратуру";

особою вищого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, органів та підрозділів цивільного захисту, вищого складу Національної поліції, посадовою особою митної служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника митної служби III рангу і вище, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової служби III рангу і вище;

військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України;

керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків;

2) розмір предмета кримінального правопорушення або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків);

3) кримінальне правопорушення, передбачене статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.

З наведеного слідує, що предметом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях, який здійснює слідчий суддя Вищого антикорупційного суду, є не будь-яке провадження щодо кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-2, 366-3, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, а лише кримінальне провадження, в якому наявні умови, передбачені пунктами 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.

У зв`язку з викладеним відсутні підстави вважати, що порушується конституційне право ОСОБА_6 та ст. 55 КПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що слідчий суддя порушив закріплене у ч. 1, ч. 2 ст. 55 Конституції України право на судовий захист, зокрема право на обґрунтоване судове рішення є голослівним.

Так, відповідно до положень ч. 1 та ч. 3 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

З цих положень закону слідує, що обґрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.

Слідчим суддею правильно встановлено фактичні обставини та надано правильну оцінку посиланням скарги ОСОБА_6 , а тому оскільки вищевказане посилання апеляційної скарги фактично зводиться до незгоди з висновками слідчого судді та таких не спростовує, колегія суддів вважає, що відсутнє порушення положень ст. 370 КПК України.

Також колегія суддів вважає безпідставним твердження в апеляційній скарзі, що слідчий суддя не врахував відомості зазначені у заяві, що прийняття постанов вказаними особами про зміну підслідності з перевищенням повноважень в порушення ст. 216 КПК України, будучи вже відведеними судом від проваджень фактично скасовуючи резолюції Генерального прокурора та з метою передачі справ під процесуальне керівництво особам дії яких розслідуються ДБР, забезпечення не виконання ухвал суду з порушенням вимог КПК України, саботаж слідства з не виконання ухвал суду при повній відсутності розслідування фактів, що становили формальний склад злочину, викрадення процесуальних документів з матеріалів справ, відмову у прийнятті показів у справі при порушенні прав потерпілого, наданих ст. 55 та 56 КПК України, не реагування на докази, що здобуті потерпілим за допомогою контролюючих державних установ, оскільки зазначені обставини не свідчать про наявність умов, передбачених пунктами 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України та не стосуються питання предметної підсудності скарги.

Відповідно п.1 та п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею ухвалено рішення, яке відповідає вимогам КПК України, а тому ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 376, 392, 404, 407, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 29 грудня 2020 року про повернення скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви (повідомлення) ОСОБА_6 про злочин, залишити без змін.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді:
ОСОБА_3

ОСОБА_4