Справа180/2347/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000600 від 05.11.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Марганці Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, не працює, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14.03.2019 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді ста двадцяти годин суспільно корисних робіт.
15.04.2019 року ОСОБА_3 викликано до Томаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області, оскільки надійшла на виконання постанова Марганецького міського суду та цього ж дня ОСОБА_3 був поставлений на облік, де де йому було роз`яснено про порядок та умови відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, необхідності сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених об`єктах, відпрацювати встановлений судом строк суспільно корисних робіт, які він під особистий підпис зобов`язався виконувати та попереджено, що у разі ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, він може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП, а в разі злісного ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт до кримінальної відповідальності за ст. 389-2 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 , 15.04.2019, будучи належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, під особистий підпис отримав направлення до КП «Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади міста Марганця» для відбування адміністративного стягнення. Однак, для відпрацювання суспільно корисних робіт не з`явився без поважних на те причин. Надалі, постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26.07.2019 року за ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП та ОСОБА_3 призначено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком сім діб, яке відбув у встановленому законодавством порядку.
Обвинувачений ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що відповідно до ст. 325-1 КУпАП та розділу ХІ-ХУ Порядку повинен дотримуватися встановленого законодавством умов та порядку відбування покарання, діючи з прямим умислом, передбачаючи наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, з метою ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, після притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП, продовжив ухилятись від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, що виразилось у не прибутті до місця виконання адміністративного стягнення та не відпрацюванні жодної години суспільно корисних робіт, які йому були призначені постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14.03.2019 року, чим злісно ухилився від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились у злісному ухиленні від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, кваліфіковано за ст. 389-2 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення, розкаявся у вчиненому.
Зважаючи на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого суд приходить до висновку про винність обвинуваченого у вчиненні злочину.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 389-2 КК України, тобто - злісне ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.
Суд враховує, що ОСОБА_3 , раніше не судимий, на обліку в лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого - судом не встановлені.
Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових злочинів.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особи винного та враховуючи обставини, що пом`якшують його покарання, беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і запобігання вчинення обвинуваченим нових злочинів буде покарання у виді 1 року позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання строком на 1 рік на підставі ст. 75 КК України із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Керуючись ст.ст. 50,63, 65-67, 389-2 КК України, ст.ст. 337, 349, 368, 373-374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України. Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1