Справа № 159/7143/19
Провадження № 1-кп/159/128/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002002 від 30.10.2019 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, раніше неодноразово судимого, останній раз 04.05.2018 року Ратнівським районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк три місяці, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку,

у вчиненні ним кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 04.05.2018 року Ратнівським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк три місяці, судимість за що не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нові корисливі умисні кримінальні правопорушення (злочини).
Так, ОСОБА_4 06 жовтня 2019 року, близько 11 год. 58 хв., перебуваючи у торговій залі магазину "Аврора", що по вул. Брестська, 5-а в м. Ковелі Волинської області, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу, з торгової полиці таємно викрав зарядний пристрій марки "POLYMER PZX POVER BANK 20000", вартістю 319,00 грн., чим заподіяв ФОП ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_4 28 жовтня 2019 року, близько 14 год. 50 хв., знаходячись у приміщенні "Шиномонтаж", що по вул. Сагайдачного в м. Ковелі Волинської області, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу, з шухляди столу таємно викрав грошові кошти в сумі 1000 грн., чим заподіяв ОСОБА_7 майнової шкоди на вказану суму.

Крім цього, він же 04 листопада 2019 року, близько 12 год. 26 хв., перебуваючи у торговій залі магазину "Аврора", що по вул. Брестська, 5-а в м. Ковелі Волинської області, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу, з торгової полиці таємно викрав зарядний пристрій марки "BOROFONE POVER BANK 15000", вартістю 234,00 грн., чим заподіяв ФОП ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму.

Крім цього, він же 04 листопада 2019 року, близько 15 год. 10 хв., з незачиненого автомобіля марки "Фіат Дукато", номерний знак НОМЕР_1 , що був припаркований поблизу магазину "Ритуал", що по вул. Незалежності, 154 в м. Ковелі Волинської області, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу, з переднього пасажирського сидіння вказаного автомобіля, таємно викрав чоловічу куртку, вартістю 612,50 грн., де знаходились грошові кошти в сумі 600 грн., пенсійне посвідчення та посвідчення ветерана праці на ім`я ОСОБА_8 , що не становлять собою матеріальної цінності, які належні ОСОБА_8 , чим заподіяв останньому майнової шкоди на загальну суму 1212,50 грн.

Окрім цього, він же 08 листопада 2019 року, близько 10 год. 00 хв., перебуваючи у торговельному кіоску, що по вул. Київська в м. Ковелі, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу, з торгової полиці таємно викрав приставку "Smart TV "Х-96", вартістю 1000 грн., чим заподіяв ОСОБА_9 майнової шкоди на вказану суму.

Окрім цього, ОСОБА_4 12 листопада 2019 року, близько 11 год. 31 хв., перебуваючи в приміщенні магазину "Еко-Маркет", що по вул. Брестська 7 в м. Ковелі Волинської області, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу, з торгової полиці таємно викрав дві пляшки алкогольного напою (коньяк) марки "Jatone since 1889", вартістю 173,99 грн. кожна, чим заподіяв ТзОВ "Торговий дім "АВАНТА" майнової шкоди на загальну суму 347,98 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у таємних викраденнях чужого майна (крадіжках), вчинених повторно, скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , маючи непогашену судимість за корисливий злочин, 03 грудня 2019 року, близько 18 год. 30 хв., перебуваючи у коридорному приміщенні автостанції Ковель, що по бульвару Л. Українки, 40 в м. Ковелі, повторно, з корисливих спонукань, зловживаючи довірою ОСОБА_10 , під приводом купівлі спиртних напоїв, не маючи наміру повертати, отримав від останнього грошові кошти в сумі 200 грн., якими незаконно заволодів та в подальшому витратив на власні потреби.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні таємних крадіжок визнав повністю. Суду показав, що дійсно за вказаних у обвинуваченні обставин вчинив ці крадіжки. Просив суворо не карати.

Зазначені в обвинуваченні обставини вчинення обвинуваченим таємних крадіжок ніким не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, який підтверджує їх існування. В зв`язку з цим, суд, за погодженням з учасниками судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, по епізодах таємного викрадення майна.

По епізоду з потерпілим ОСОБА_10 обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що в той день, точної дати не пам`ятає, перебував в м. Ковелі на Привокзальній площі, де вживав спиртні напої разом з потерпілим ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_11 . Після чергового розпивання спиртних напоїв, останній запропонував ще випити спиртного і попросити гроші на спиртне в потерпілого. Перебуваючи в коридорі приміщення автостанції, він запропонував потерпілому ще випити, на що останній погодився, сам відкрив свого гаманця та добровільно передав йому в руки 200 грн. для придбання спиртних напоїв. Свідка в цей момент поряд з ними не було. Взявши ці гроші, він вийшов з автостанції та разом зі свідком пішов додому. Після цього, через деякий час потерпілий декілька разів телефонував до нього та питав, чи повернеться він, чи ні. Він три рази піднімав слухавку, а потім вже не піднімав та з грошима пішов додому. Категорично ствердив, що ні грошей, ні гаманця з рук потерпілого не виривав. Не заперечив, що заволодів грошима шахрайським шляхом. У вчиненому розкаюється, просив суворо його не карати.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні ним встановлених судом протиправних діянь щодо потерпілого ОСОБА_10 повністю доводиться зібраними та дослідженими в ході судового розгляду справи доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що в той день, точної дати не пам`ятає, в м. Ковелі на Привокзальній площі зустрів ОСОБА_12 , який був зі своїм знайомим. Вирішивши випити спиртного, він дав їм гроші на випивку. ОСОБА_13 зі своїм знайомим пішли по спиртне та невдовзі повернулись. Після розпивання принесеного спиртного, хтось запропонував ще випити спиртного. Він дав гроші, ті ж хлопці вдруге купили спиртне та принесли його разом із рештою коштів. Після цього він пішов в приміщення автостанції. В коридорі автостанції йому запропонували ще випити. Однак він сказав, що в нього залишились гроші лише на готель. При цьому він дістав свій гаманець, розкрив його та показав, що там було лише 300 грн. Чи давав він добровільно 200 грн. ОСОБА_14 , чи останній сам вихопив їх з гаманця, він не пам`ятає, оскільки був стані алкогольного сп`яніння. В подальшому він не наздоганяв ОСОБА_12 , а лише декілька разів телефонував до нього, однак той не відповідав. Просив не притягувати обвинуваченого до відповідальності за цим епізодом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показав, що в той день, точної дати не пам`ятає, він разом з ОСОБА_4 та потерпілим вживали спиртні напої в м. Ковелі на Привокзальній площі та біля автостанції. В якийсь час між обвинуваченим та потерпілим з невідомих причин почався скандал, однак він туди не втручався. Чи був гаманець в потерпілого він не бачив, як і не бачив, щоб ОСОБА_13 забирав в потерпілого гроші. Він з ОСОБА_15 пішов з автостанції, а потерпілий залишився там, їх не наздоганяв. Через деякий час потерпілий телефонував до ОСОБА_12 та говорив про якісь гроші та горілку. Після їх розмови ОСОБА_13 повідомив, що коли вони були в коридорі автостанції, то потерпілий дав гроші на горілку, однак йому байдуже, оскільки на нього заведена кримінальна справа.

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.12.2019 року, в цей день працівниками поліції прийнято усну заяву від ОСОБА_10 про те, що 03.12.2019 року, близько 18 год. 30 хв., візуально знайома особа на ім`я ОСОБА_16 відкрито заволодів грошовими коштами заявника в сумі 200 грн. в приміщенні автостанції Ковель. Згідно цієї ж заяви, ОСОБА_10 своїм власноручним підписом підтвердив те, що бачив особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, підозрює цю особу, а також те, що очевидців не було.

В ході пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, що зафіксовано відповідним протоколом від 03.12.2019 року, ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка заволоділа його грошима в коридорі автостанції.

Суд не вбачає підстав для визнання даного доказу недопустимим, на чому наголошував захисник, оскільки сам обвинувачений не заперечує свого перебування в коридорі автостанції разом з потерпілим і заволодіння грошовими коштами останнього.

На глибоке переконання суду, наведені вище докази у своїй сукупності доводять те, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми шахрайськими діями заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_10 .

Органом досудового розслідування вказані дії обвинуваченого по даному епізоду кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України як повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Зокрема, обвинуваченому висунуто у провину те, що він 03 грудня 2019 року, близько 18 год. 30 хв., перебуваючи у коридорному приміщенні автостанції Ковель, що по бульвару Л. Українки, 40 в м. Ковелі, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, повторно, з гаманця, якого потерпілий ОСОБА_10 утримував у руках розгорнутим, вихопив, чим відкрито викрав, грошові кошти в сумі 200 грн., спричинивши ОСОБА_10 майнової шкоди на вказану суму.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом. Змістом умислу грабіжника охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності - вони мають відкритий для потерпілого або інших осіб характер. При цьому винний ігнорує цю обставину. Психічне ставлення винного до завданої ним потерпілому значної шкоди може бути як умисним, так і необережним.

Доказів на підтвердження умислу обвинуваченого на відкрите викрадення належних потерпілому грошових коштів у ході судового розгляду не встановлено.

Як слідує з показань потерпілого, останній не може впевнено ствердити, чи вихопив обвинувачений в нього гроші, і тим само відкрито заволодів ними, чи він передав ці гроші добровільно на придбання спиртних напоїв. Будь-яких беззаперечних, неспростовних доказів того, що обвинувачений саме вихопив гроші в потерпілого, стороною обвинувачення не надано.

Більше того, поведінка обвинуваченого після заволодіння його грошовими коштами, не свідчить про те, що обвинувачений вихопив ці кошти в потерпілого. Його телефонні дзвінки, які підтверджені і обвинуваченим і свідком, суть його розмови з обвинуваченим, свідчать про те, що потерпілий чекав на повернення обвинуваченого.

В той же час, зловживання довірою полягає у недобросовісному використанні довіри з боку потерпілого: для заволодіння чужим майном чи правом на нього винний використовує особливі довірчі стосунки, які склалися між ним та власником чи володільцем майна. Такі стосунки можуть виникати внаслідок особистого знайомства, родинних або дружніх зв`язків, рекомендацій інших осіб, зовнішньої обстановки, цивільно-правових або трудових відносин, соціального статусу винного чи інших осіб тощо.

В даному випадку, між обвинуваченим та потерпілим в ході спільного розпивання спиртних напоїв склались довірчі стосунки, які й використав обвинувачений для заволодіння грошових коштів потерпілого, не маючи наміру їх повертати, що не заперечується й самим обвинуваченим.

Таким чином умислу обвинуваченого на відкрите викрадення майна потерпілого не встановлено.

За встановлених судом обставин дії обвинуваченого підлягають перекваліфікації з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України з призначенням відповідного покарання.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчиненими повторно, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особу винного у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що ОСОБА_4 вчинено середньої тяжкості злочини, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України (ст. 12 КК України в редакції на момент вчинення злочинів). На час постановлення вироку такі злочини відносяться до нетяжких.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, часткове відшкодування заподіяної шкоди.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд відносить рецидив злочинів.

Крім цього, при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує також те, що ОСОБА_4 не вперше притягується до кримінальної відповідальності, в тому числі й за вчинення злочинів проти власності, має незняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, що характеризує його як особу, схильну до вчинення злочинів даної категорії, по місцю проживання та по місцю відбування попереднього покарання характеризується в цілому позитивно, на диспансерному обліку в психіатра не перебуває, проте перебуває на консультаційному спостереженні в наркологічному кабінеті.

Крім цього суд враховує відсутність будь-яких претензій потерпілих до обвинуваченого.

Враховуючи наведене в цілому та небезпеку ОСОБА_4 , як особи, для суспільства, суд прийшов до висновку, що його виправлення можливе лише в місцях позбавлення волі і про відсутність підстав для застосування щодо нього положень ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, чи положень ст. 69 КК України, яка передбачає призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Вирішуючи питання щодо виду та строку покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд прийшов до висновку, що для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів, необхідним і достатнім покаранням є покарання, запропоноване прокурором, у виді позбавлення волі в межах санкцій статей, що передбачають відповідальність за вчинення даних кримінальних правопорушень (злочинів).

Вирішуючи питання про призначення покарання за сукупністю злочинів, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, при визначенні остаточного покарання обирає принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Зважаючи на вид покарання, яке призначається судом та з огляду на вимоги ст. 377 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_4 , слід залишити без змін. Виняткових обставин для звільнення його з-під варти до набрання вироком законної сили судом не вбачається.

На підставі ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому строк його попереднього ув`язнення (з 05 грудня 2019 року до набрання вироком законної сили) до строку відбування покарання за даним вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільних позовів по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, пов`язані із залученням експертів для проведення судової товарознавчої експертизив сумі 785,05 грн., у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Арешт, накладений на майно ухвалами слідчого судді, підлягає скасуванню з подальшим вирішенням долі цього майна в порядку ст. 100 КПК України.

Долю решти речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

-за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 05 грудня 2019 року.

На підставі ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення (з 05 грудня 2019 року до набрання вироком законної сили) до строку відбування покарання за даним вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 залишити попередній - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню в сумі 785 (сімсот вісімдесят п`ять) гривень 05 копійок за проведення судової товарознавчої експертизи.

Арешт, накладений на майно (речові докази) відповідно до ухвал слідчих суддів Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.11.2019 року та від 29.11.2019 року, - скасувати.

Речові докази:

-чоловічу синю куртку, що передана на зберігання до камери схову речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути ОСОБА_8 ;
-приставку "Смарт ТV" X-96 чорного кольору, пульт до приставки чорного кольору, мережевий кабель чорного кольору, HD кабель чорного кольору, які передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 , - залишити у володінні останньої;

-пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 , посвідчення ветерана праці НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_8 , які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , - залишити у володінні останнього;
-DVD-R диски з відео матеріалами, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1