У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.11.2020 Справа №607/20212/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся ОСОБА_3 з клопотанням про скасування арешту майна автомобіля марки Mercedes Benz д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_3 , арешт на автомобіль було накладено ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 листопада 2020 року у кримінальному провадженні № 0002194 від 01.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Виходячи з ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Заявник у клопотанні вказав, що на даний час з транспортним засобом проведено усі необхідні експертизи, відтак, потреба у подальшому відпала. З урахуванням викладеного, заявник просив суд скасувати накладений арешт на зазначений транспортний засіб, повернути його власнику в користування.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити. Прокурор ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив, вказав на необхідності подальшого арешту зазначеного автомобіля.

Дослідивши доводи клопотання та долучені до нього матеріали, беручи до уваги пояснення сторін, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Вирішуючи питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.
Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, в умовах реалізації учасниками кримінального провадження конституційного принципу змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею вставлені фактичні дані для висновку про відсутність у провадженні обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи майном та обумовлювали арешт її майна.

Абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зважаючи на обставини кримінального провадження, із врахуванням наданих прокурором пояснень щодо необхідності у подальшому застосуванні до вказаного автомобіля заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, беручи до уваги відсутність належних доказів щодо всіх проведених у кримінальному провадженні необхідних експертиз, наявність обтяження може в подальшому утруднити реалізацію права вільно користуватися та володіти належним йому майном, однак потреба в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна із зазначеним транспортним засобом не відпала, слідчий суддя приходить до переконання щодо можливості передачі вилученого в рамках кримінального провадження майна автомобіль марки Mercedes Benz д.н.з. НОМЕР_1 власнику ОСОБА_3 .
Таким чином, клопотання підлягає частковому задоволенню, застосований відповідно до ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 листопада 2020 року захід забезпечення кримінального провадження залишенню без змін, а вилучене в рамках кримінального провадження майно автомобіль марки Mercedes Benz д.н.з. НОМЕР_1 передачі на зберігання власнику ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Передати автомобіль марки Mercedes Benz д.н.з. НОМЕР_1 на зберігання власнику ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні інших вимог клопотання відмовити.

Копію даної ухвали надіслати на адресу СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області (м. Тернопіль, бул. Шевченка 10); власнику майна ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ).

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1