Дата документу 14.12.2020 Справа № 937/8242/20
ЗапоріЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/1254/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 937/8242/20Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

захисника-адвоката ОСОБА_7 (дистанційно),

підозрюваного ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EASYCON, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 листопада 2020 року,
в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 листопада 2020 року частково задоволено клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Мелітополі ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 06 січня 2020 року включно.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки: не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово; прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілим по кримінальному провадженню; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Згідно зі змістом судового рішення, до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_9 , погоджене начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_10 за матеріалами кримінального провадження № 0000094 від 30.10.2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .
Клопотання обґрунтоване тим, що Першим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000094 від 30.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Херсонській області № 25 о/с від 29.01.2019 ОСОБА_8 призначено на посаду слідчого слідчого відділення Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі - слідчий СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області).
Відповідно до ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-XII від 23.12.1993 (із змінами) ОСОБА_8 , займаючи посаду слідчого СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області, є службовою особою правоохоронного органу - Національної поліції, та має відповідні права та виконує обов`язки, визначені Законом України «Про Національну поліцію» (із змінами).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 (із змінами), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Таким чином, слідчий СВ Херсонського ВГІ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 на момент вчинення кримінального правопорушення здійснював функції представника влади та відповідно до примітки ч.1 ст.364 КК України був службовою особою органу Національної поліції України, яка займає відповідальне становище.
Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сфері охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави (п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про Національну поліцію»).
Таким чином, нехтуючи нормами чинного законодавства, слідчий СВ Херсонського ВГІ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 , являючись працівником правоохоронного органу, службовою особою, яка займає відповідальне становище, відповідно до примітки 2 до ст. 368 КК України будучи наділеним владними повноваженнями в межах своєї компетенції, вчинив тяжкий корупційний злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин.
27.03.2020 року за заявою ОСОБА_11 , яка надійшла до СВ Херсонського ВГІ ГУНП в Херсонській області внесено до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.190 КК України та зареєстроване кримінальне провадження № 0001121, про те. що невстановлені особи, шахрайським шляхом, заволоділи квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_12 .
Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснює слідчий СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 .
01.04.2020 року слідчим суддею Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_13 за клопотанням слідчого СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 винесено ухвалу у кримінальному провадженні № 0001121, якою накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . шляхом заборони розпорядження нею та її відчуження.
02.10.2020 року потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_12 звернувся із заявою до слідчого Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 з проханням закрити кримінальне провадження та вирішити питання щодо скасування арешту, накладеного на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
13.10.2020 року потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_12 звернувся із заявою до слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_13 з проханням скасувати арешт, накладений на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
З метою одержання як службовою особою правоохоронного органу, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, у слідчого СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 виник злочинний умисел на вимаганням неправомірної вигоди від ОСОБА_11 та подальшої її одержання від останнього за не створення перешкод під час здійснення судового розгляду заяви про зняття арешту з нерухомого майна в рамках кримінального провадження № 0001121, що виразиться у прибутті у судове засідання, наданні матеріалів кримінального провадження та не заперечення проти задоволення заяви ОСОБА_12 щодо скасування арешту на майно.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_8 у судові засідання не з`являвся, матеріали кримінального провадження не надавав, у зв`язку з чим відкладались судові засідання та не приймалось рішення по заяві ОСОБА_12 щодо скасування арешту з нерухомого майна.
26.10.2020 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_8 , діючи умисно, перебуваючи у м. Херсоні, зустрівся з ОСОБА_11 , під час розмови з яким висловив йому вимогу щодо надання йому неправомірної вигоди за те, щоб він з`явився в судове засідання та надав матеріали кримінального провадження № 0001121 для вирішення питання щодо зняття арешту з нерухомого майна за заявою ОСОБА_12 .
27.10.2020 року ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел направлений на вимагання та отримання неправомірної вигоди, зателефонував ОСОБА_11 та повідомив йому про необхідність надання йому неправомірної вигоди у розмірі 3000 доларів США та у разі сплати вказаних грошових коштів він прибуде у судове засідання, надасть матеріали кримінального провадження та не заперечуватиме проти задоволення заяви ОСОБА_12 щодо скасування арешту на майно. ОСОБА_11 , усвідомлюючи владні повноваження та службове становище слідчого ОСОБА_8 , розуміючи, що жодним іншим чином не зможе вплинути на слідчого, щоб останній з`явився до суду та надав матеріали кримінального провадження задля вирішення питання слідчим суддею щодо зняття арешту на майно, був вимушений погодитися на його протиправні вимоги щодо надання неправомірної вигоди, а саме передачі йому грошових коштів у розмірі 3000 доларів США або грошових коштів у іншій валюті в еквівалентній сумі.
В подальшому, ОСОБА_8 , 05.11.2020 року приблизно о 16 год. 00 хв.. перебуваючи біля приміщення дитячого садку № 9 за адресою: м. Херсон, проспект Кутузова. буд. 6. Діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою реалізації свого злочинного умислу, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, одержав від ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 85500 гривень, що еквівалентно 3000 доларів США, у якості неправомірної вигоди за прибуття ним у судове засідання, надання матеріалів кримінального провадження, не заперечення проти задоволення заяви ОСОБА_12 щодо скасування арешту на майно та прийняття рішення щодо закриття вказаного кримінального провадження.
Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, тобто у одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Наданий час виникла необхідність у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, визначені ст.177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду.

Задовольняючи клопотання слідчого частково та обираючи підозрюваному ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення (злочину), у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , особи підозрюваного, його віку, стану здоров`я, характеристики з місця роботи відсутні підстави для застосування підозрюваному ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна. В обґрунтування доводів зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, в якому він підозрюється, з огляду на вірогідність незаконного впливу на свідків кримінального правопорушення, спростовує висновки суду про відсутність ризиків та можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_8 , працював упродовж двох років на посаді слідчого та обізнаний про методи і форми роботи правоохоронних органів, має стійкі професійні та особисті зв`язки з іншими працівниками, з особами керівної ланки у різних правоохоронних органах, працівниками органів державної влади, у т.ч. за місцями проживання свідків у кримінальному провадженні, має доступ та навички роботи по службі до інформаційних баз даних та володіє даними про місце проживання свідків у справі, як працівник поліції має доступ до спеціальних засобів та володіє спеціальними прийомами боротьби та навиками застосування спеціальних засобів. Вказані обставини свідчать про те що, підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, для уникнення від кримінальної відповідальності, може використати свої повноваження та зв`язки для незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а саме свідка ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , понятих, які приймали участь у слідчих діях у даному кримінальному провадженні та інших учасників кримінального провадження, а також на працівників Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області, зокрема перешкоджати їх прибуттю до органу досудового розслідування або до суду, іншим чином вплинути на свідків, своїх колег та знайомих по службі.
Враховуючи вищевказані обставини, ОСОБА_8 також може знищити, приховати або спотворити документи, речі, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні; перешкодити кримінальному провадженню іншим способом. ОСОБА_8 особисто або через колег по службі матиме прямий або ж опосередкований доступ до письмових матеріалів, які є предметом або зберегли сліди кримінального правопорушення. Також ОСОБА_8 може вжити заходів щодо знищення матеріалів, які перебувають у володінні суду, зокрема матеріалів справи щодо розгляду клопотання про зняття арешту з майна ОСОБА_12 .
Окрім цього, ОСОБА_8 , володіючи навиками розслідування кримінальних правопорушень, може вжити заходів особисто або через знайомих щодо знищення відеозаписів подій з камер відеоспостереження в адміністративній будівлі Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області.
Наявний також ризик того, що ОСОБА_8 вчинить інше кримінальне правопорушення, оскільки розроблена схема отримання неправомірної вигоди та систематичний характер дій ОСОБА_8 під час вчинення кримінального правопорушення свідчать про наявність ризику повторного вчинення кримінального правопорушення шляхом отримання неправомірної вигоди.
Крім того, слідчим суддею при постановлені оскаржуваної ухвали контроль за виконанням умов домашнього арешту покладено на слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_9 . При цьому не враховано, що місцем знаходження вказаного органу досудового розслідування є м. Мелітополь Запорізької області, та розташоване на відстані понад 200 км від місця відбування домашнього арешту ОСОБА_8 , що унеможливлює здійснення ефектнішого контролю за виконанням умов домашнього арешту.
На підставі викладеного, просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора на підтримання апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника із запереченнями проти доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За положеннями ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримані, оскільки вирішуючи це питання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя належно дослідив обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, та ніким з учасників не оспорюються, а тому не перевіряються апеляційним судом.

Перевіряючи доведеність заявлених в клопотанні слідчого ризиків, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є працівником правоохоронних органів, а тому є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п.2, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, під час розгляду клопотання, слідчий суддя також врахував, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким проживає разом з матір`ю, яка є інвалідом III групи та потребує постійного догляду, відсутність інших осіб, які можуть доглядати за ОСОБА_15 , має міцні соціальні зв`язки, за місцем роботи характеризується позитивно, та дійшов висновку, що сукупність зазначених обставин істотно зменшують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та з метою запобігання вказаних ризиків можливо застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

На переконання колегії суддів, такий висновок відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Колегія суддів, з урахуванням даних щодо особи підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є працівником правоохоронного органу, хоча і погоджується з ймовірною можливістю існування ризиків, передбачених п.п.2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливістю знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, але при цьому погоджується і з тим, що під час розгляду клопотання, та під час апеляційного розгляду провадження, стороною обвинувачення не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам.

За наведених обставин, доводи прокурора в апеляції на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами доданими до клопотання.

Сама по собі тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, та тяжкість можливого покарання, як на це посилається прокурор в апеляції, не є виключними і достатніми обставинами для підтвердження неможливості застосування до ОСОБА_8 при вказаних обставинах більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурором ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні апеляційного суду не наведено досить переконливих фактів, що спростовують недостатність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для запобігання визначеним судом ризикам.

Таким чином, часткове задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і застосування до нього більш м`якого альтернативного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, відповідає вимогам вищевказаних норм закону, і, зокрема, правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду у справі «Харченко проти України», та є дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки, вказуючи про наявність ризиків, слідчий не навів будь-яких достатньо переконливих доводів підтверджених хоча б мінімальними фактами щодо їх існування.

Апеляційний суд приймає до уваги, про що неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх висновках, що сама лише по собі тяжкість інкримінованих підозрюваному злочинів не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що цілодобовий домашній арешт є занадто м`яким для підозрюваного, оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту також обмежує свободу особи та змушує підозрюваного відчувати на собі певний тягар заборон.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного, обставини та характер інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність на даній стадії обґрунтованої підозри та існуючих ризиків, передбачених п.п.2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчим суддею законно та обґрунтовано прийнято рішення про часткове задоволення клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків.

Крім того, матеріали провадження не містять відомостей, що підозрюваний після застосування запобіжного заходу порушував його умови. Навпаки, після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, умов вказаного запобіжного заходу не порушував і дотримувався покладених на нього обов`язків, прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження. Доказів протилежного суду апеляційної інстанції прокурором не надано. Отже вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 листопада 2020 року, якою частково задоволено клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Мелітополі ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 06 січня 2020 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4