Дата документу 10.11.2020 Справа № 316/323/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/1198/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 316/323/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 27 травня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 27 травня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу.

Задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26 липня 2020 року включно.

Згідно зі змістом судового рішення, у провадженні Василівського районного суду Запорізької області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, а саме: вимагання, тобто вимоги передачі чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства, заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, або з пошкодженням чи знищенням майна, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_11 заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, посилаючись на те, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 29 травня 2020 року, обвинувачений ОСОБА_8 скоїв злочин проти власності, який відноситься до особливо тяжких злочинів. ОСОБА_8 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та послідуючого покарання, знаходячись на свободі, зможе вплинути на потерпілого ОСОБА_12 і вчинить відносно нього кримінальне правопорушення.

Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід, суд першої інстанції прийшов до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам і підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_9 вказує на незаконність ухвали суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що ризик переховування від суду не існує, оскільки судом в ухвалі не наведені докази, а тому і не має законних підстав вважати, що обвинувачений раніше переховувався чи буде переховуватися від суду. Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення ОСОБА_8 не збирається і протилежному немає юридичних фактів. Ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні не існує, оскільки потерпілий та всі свідки на теперішній час допитані в суді. Покази свої вони не змінювали. Належних, допустимих та достатніх доказів такого впливу сторона обвинувачення не надала. А тому немає законних підстав вважати, що обвинувачений має намір тиснути на учасників кримінального провадження.

Разом з цим, прокурор в судовому засіданні не навів жодного належного доказу про наявність ризиків і про те, що більш м`якший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177КПК України.

На підставі викладеного, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово із застосуванням електронного засобу контролю.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; захисника-адвоката ОСОБА_13 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження; вислухавши доводи сторін, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна.

Колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а також на дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працевлаштований, законне джерело доходів відсутнє, міцних соціальних зв`язків не має.

На думку колегії суддів, вищезазначені обставини дають достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, що виправдовує необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи захисника про необхідність зміни запобіжного заходу та застосування до нього цілодобового домашнього арешту, є безґрунтовними.

Саме продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав та інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З огляду на вищевикладене, твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та можливість застосування до нього цілодобового домашнього арешту, є непереконливими.

Посилання захисника на відсутність заявлених ризиків є неспроможними, оскільки існування цих ризиків неодноразово перевірялось, у тому числі і під час обрання обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, і під час його продовження, та які на теперішній час хоча і дещо зменшилися, але не перестали існувати до тієї межі, яка викликає необхідність пом`якшення обраного запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( "Летельє проти Франції").

На думку колегії суддів, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що зазначені ризики у сукупності свідчать про неможливість запобігання ним шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою, а також про те, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою буде невиправданим і не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, суд першої інстанції при продовженні строку тримання під вартою обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в цілому обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст.197, 199 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , даних про особу обвинуваченого, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, продовжив строк тримання його під вартою, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали суду, при апеляційному розгляді, не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_14 залишити без задоволення.

Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 27 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу, задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26 липня 2020 року включно, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4