ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2571/20 Справа № 172/1373/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000342 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2020 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку сел. Васильківка Дніпропетровської області, громадянку України, маючу повну середню освіту, ученицю ПТУ-74, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 05.09.2019 року вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, який змінено ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06.12.2019 року в частині призначеного покарання за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки,
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.09.2019 року, та остаточно призначено покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РУШ» суму 199,20 грн. в якості відшкодування майнової шкоди заподіяної злочином.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні наступного.
Як зазначено у вироку суду, близько 17:30 год. 29.09.2019 року, ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні магазину «Єва № 173», що розташований за адресою: пров. Театральний, 2-Б, сел. Васильківка Дніпропетровської області, перебуваючи біля торгівельного прилавку з продукцією ТМ «MAYBELLINE», переглядала туші для вій. В цей час у неї раптово виник протиправний умисел на незаконне заволодіння чужим майном, а саме - тушшю для вій «MAYBELLINE» Лаш Сенсейшнл.
Переконавшись, що її дії є непомітними для оточуючих, вона повторно, шляхом вільного доступу, таємно сховала в рукав своєї куртки туш для вій, тим самим викрала вказану туш вартістю 246,00 грн., яка належить ТОВ «Руш», чим спричинила майнову шкоду на вказану суму.
В апеляційних скаргах:
- захисник обвинуваченої просить вказаний вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Захисник зазначає, що під час розгляду справи, в суді було встановлено, що нестачу туші працівники магазину «Єва» помітили лише ввечері 29.09.2019 року, наприкінці робочого дня, коли перераховували залишок. З часу крадіжки, який зазначений у вироку, до моменту виявлення факту нестачі товару минуло декілька годин. На його думку, протягом цього часу вищезазначена туш могла бути викрадена необмеженою кількістю людей. Вважає, що нестача речі могла бути взагалі не крадіжкою, а помилкою при підрахунку товару в кінці робочого дня. Співробітниками магазину інвентаризація товару, у зв`язку з даною подією, яка б могла достовірно встановити наявність або відсутність туші, не проводилась.
Також захисник зазначає, що свідок ОСОБА_10 , яка перебувала разом з обвинуваченою в магазині «Єва», даючи показання в суді першої інстанції, зазначила, що ОСОБА_11 в магазині нічого не брала, вийшовши з магазину в руках у неї нічого не було, і з приводу крадіжки туші їй нічого не відомо. Але її показання суд жодним чином не спростував.
Що стосується відеозапису подій перебування обвинуваченої в магазині, на думку захисника, в даному записі доступного для перегляду моменту крадіжки обвинуваченою туші не вбачається. На відео видно, як обвинувачена переглядає туш, а потім кладе її назад, а пхання товару в рукав обвинуваченою вважає сумнівним твердженням.
- прокурор просить вказаний вирок, в частині вирішення цивільного позову ТОВ «РУШ», скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок залишити без змін.
Прокурор зазначає, що ОСОБА_7 завдала матеріальної шкоди ТОВ РУШ у розмірі 246 грн., що підтверджується висновком експерта. Але суд, стягнув з обвинуваченої ОСОБА_7 199,20 грн. На думку прокурора, суд не навів мотиви та підстави ухвалення такого рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу сторони обвинувачення задовольнити, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченої залишити без задоволення, обвинувачену та її захисника, які кожен окремо підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника обвинуваченої та прокурора підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог не дотримався.
Висновок суду про доведеність вини особи, повинен ґрунтуватися на досліджених з дотриманням вимог закону та детально проаналізованих доказів по справі, належній їх оцінці, як кожного окремо доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про доведеність вини обвинуваченого в обсязі пред`явленого обвинувачення.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).
Відповідно до ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Доводи захисника обвинуваченої, що під час судового розгляду даного кримінального провадження не було оцінено зібрані докази з точки зору належності, допустимості та достатності, та суд прийшов до неправильних висновків, колегія суддів вважає таким, що заслуговують на увагу.
Суд визнав ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, проте, колегія суддів суддів вважає такий висновок передчасним та з вказаним висновком не погоджується, оскільки було допущено неповноту судового розгляду, належним чином не перевірені покази обвинуваченої та свідків, та не надано їм відповідну оцінку.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 91 КК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.
Як вбачається з наявних матеріалів, обвинувачена ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України не визнала, заперечувала, що крадіжку вона не скоювала.
Свідок ОСОБА_10 , що була в магазині поруч з нею, пояснювала, що ОСОБА_7 лише оглядала зазначену туш, та не засовувала її в рукав.
З відеозапису події також не вбачається, що ОСОБА_7 конкретно б засунула зазначену туш в рукав.
Але суд першої інстанції ретельно надані докази не перевірив, та зробив передчасний висновок про винуватість ОСОБА_7 у скоєнні крадіжки.
За таких обставин прийняте судом рішення не можна визнати законним.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо не вмотивування судового рішення в частині цивільного позову, колегія суддів вважає слушними з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК та п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд повинен вирішити питання, чи підлягає задоволенню цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.
Як видно із матеріалів кримінального провадження, ТОВ РУШ заявлено цивільний позов на суму 199,20 грн, що складає вартість викраденої туші для вій, яка була предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Проте, як вбачається із мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції приймаючи рішення про задоволення цивільного позову ТОВ РУШ, стягнув з ОСОБА_7 199,20 грн., відшкодування матеріальної шкоди. При цьому, суд не навів мотиви та підстави ухвалення такого рішення.
Колегія суддів зазначає, що згідно вимог ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є:
1) неповнота судового розгляду;
2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;
3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, неправильністю висновків суду, колегія суддів приходить до висновку про скасування даного, та призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Під час нового розгляду кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно з дотриманням вимог процесуального закону об`єктивно встановити обставини інкримінованого злочину, повно і всебічно дослідити зібрані докази, дати їм належну оцінку, перевірити доводи, викладені в апеляційних скаргах, як прокурора так і захисника, співставити їх з наявними у кримінальному провадженні доказами, яким дати належну юридичну оцінку з огляду на їх достовірність, допустимість та достатність, після чого ухвалити судове рішення, яке б ґрунтувалось на вимогах Закону.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 , - задовольнити частково.
Вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2020 року щодо ОСОБА_7 , - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4