Справа № 136/1475/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2021 року м. Липовець

Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , представника особи, яка подала скаргу ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 05.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаною скаргою на постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 05.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, винесену 09.11.2020 заступником начальника Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області начальником СВ ОСОБА_5 , яку просив скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до СВ Липовецького ВП ГУНП у Вінницькій області для відновлення провадження та організації досудового розслідування.
Скарга мотивована тим, що вказана постанова є однобічною, винесена з мотивів заінтересованості особи, що її прийняла, з метою непритягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, тобто є незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне.
Так, слідчий ОСОБА_5 при розслідуванні кримінального провадження грубо нехтував вимоги КПК України, оскільки не дослідив всебічно та повно усі зібрані у справі докази та прийняв до уваги лише першочергові покази та документи, що були отримані в рамках даного кримінального провадження, водночас не дав оцінки доказам потерпілих та свідків, які були допитані в подальшому, висновкам експертизи, які були проведені пізніше, з яких встановлено застосування особами, які вчинили злочин предмету у вигляді твердого предмету, можливо кастету при нанесені побоїв.

В основу мотивувальної частини оскаржуваного рішення слідчий поклав висновки експерта, медичних працівників, до компетенції яких належить вирішення інших питань, а ніж ті що з`ясовували у потерпілих, зокрема чим їм було заподіяно тілесні ушкодження та чи мали місце погрози потерпілим.

Також, на думку потерпілого, є абсурдними та професійно некваліфікованими дії слідчого в частині посилання в постанові на те, що заява про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129, ч.4 ст.296 КК України написана через 25 днів з моменту події і лише після того, як у кримінальному провадження з`явився представник потерпілого, оскільки рішення в цій частині належним чином слідчим не вмотивоване.

Слідчий в оскаржуваному рішенні посилається на встановлені протиріччя між показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 при проведені слідчого експерименту, у той же час під час проведення одного із експериментів намагався ввести в оману свідка ОСОБА_9 намагаючись її заплутати щодо місцезнаходження ліхтаря, що на думку потерпілого, свідчить про заінтересованість слідчого ОСОБА_5 в результатах розслідування зазначеного провадження, яка виражається у надзвичайній його наполегливості щодо закриття із зазначенням любих абсурдних і непередбачених законом підстав.

Потерпілий вважає, що зібрані докази у даному кримінальному провадженні чіткі та гарантовані, покази трьох свідків-очевидців, які конкретно у ході досудового розслідування показують, як під час допиту так і під час слідчого експерименту, де, коли, як і за чиєю участю було побиття 05.04.2020 потерпілих, в результаті чого останні отримали тілесні ушкодження, а висновки судово-медичних експертиз, вказують, що тілесні ушкодження були спричиненні тупим, твердим предметом, отож винуватість підозрюваних, на думку потерпілого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України є доведеною.

Ураховуючи обставини проведеного слідчим ОСОБА_5 розслідування, потерпілий вважає, що в діях слідчого наявний склад злочину, передбаченого ст. 364 КК України, а саме зловживання службовим становищем.

При цьому, зазначає, що слідчий ОСОБА_5 однобічно та непрофесійно підійшов до питання кваліфікації вчиненого підозрюваними злочину, оскільки свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 підтвердили факт в частині вчинення злочину групою осіб, побиття, втрату свідомості потерпілим, перебування на землі, словесні висловлювання, спричинення ушкоджень металевим предметом, що є підтвердженням складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України. Однак, шляхом чергового перекручування та видумування слідчий ОСОБА_5 посилається лише на частину показів свідків, тобто там де вони висловили свою думку, що це міг бути кастет, відкидаючи безпідставно весь інший їх масив показів взагалі, після чого зазначає про неприйнятність їх показів повністю.

Крім того, слідчий у оскаржуваній постанові залишає поза увагою, що це міг бути інший тупий твердий предмет, на що вказує судово-медична експертиза, у тому числі спеціально пристосований або заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень.

Ураховуючи викладене, потерпілий вважає, що в оскаржуваному рішенні все базується на видумках та перекручуваннях, а в окремих випадках абсурдних висновках, отож оскаржуване рішення підлягає скасуванню, що стало підставою звернення потерпілого до суду із даною скаргою.

Ухвалою суду від 06.01.2021 було відкрито провадження за скаргою та витребувано матеріали кримінального провадження, в рамках якого подано скаргу.

У судовому засіданні потерпілий скаргу підтримав, просив суд її задовольнити. Суду додатково пояснив, що незаконність постанови про закриття кримінального провадження від 09.11.2020 винесеної заступником начальника Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області начальником СВ ОСОБА_5 , на його думку, полягає у відкиданні показів свідків, яких за їх клопотанням було допитано, а також в упередженому ставленні зі сторони слідчого ОСОБА_5 до них як потерпілих та їх представника ОСОБА_4 . Своє право на відведення від розслідування даного кримінального провадження слідчого ОСОБА_5 у порядку визначеному законодавством не реалізував, утім ними подавались скарги до ГУ НП у Вінницькій області та прокуратури області щодо неналежного проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Також показав, що він на час вчинення події ладен був достовірно усвідомлювати та відрізняти чим заподіювались їм тілесні ушкодження (руки, ноги, предмети). Чому не вказав про наявність предмета, яким заподіювались тілесні ушкодження при повідомленні про вчинене кримінальне правопорушення 05.04.2020, а виявив намір подати ще одну заяву про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.129, ч.4 ст.296 КК України по збігу 25 днів не зміг суду надати об`єктивні покази.
Представник потерпілого в судовому засіданні скаргу підтримав з підстав наведених у ній, просив суд її задовольнити. Звернув увагу слідчого судді на некомпетентність слідчого, його упереджене ставлення до нього як представника та окремо до потерпілих при розслідуванні даного кримінального провадження.
Слідчий ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, отож його відсутність, в силу приписів ст..306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення потерпілого, його представника, вивчивши та дослідивши матеріали додані до скарги, матеріали кримінального провадження, що були надані на виконання ухвали суду від 06.01.2021, встановив, що 05.04.2020 за повідомленням ОСОБА_3 відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 про те, що 05.04.2020 біля 02:00 години ночі в смт. Турбів по вул.. Миру відбулась бійка в результаті якої ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження.
Згідно з рапортом чергового Липовецького ВП ОСОБА_10 за повідомленням гр.. ОСОБА_11 було зафіксовано побиття 05.04.2020 біля 02:00 години ночі в АДРЕСА_1 невідомими особами ОСОБА_3 та ОСОБА_12 .
У ході досудового розслідування 27.04.2020 постановою слідчого ОСОБА_13 було змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч.1 ст.125 КК України на ч.2 ст.296 КК України, про що внесено відповідні відомості до ЄРДР.
13.05.2020 на підставі ухвали слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області (справа №136/644/20) за скаргами потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_12 було внесено відомості до ЄРДР за №0000113 та №0000112 за їх заявами від 30.04.2020 за фактом вчинення хуліганства зі сторони ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 за правовою кваліфікацією, передбаченою.1 ст.129, ч.4 ст.296 КК України, яке було об`єднане в одне кримінальне провадження та присвоєно єдиний №0000087.
За наслідками проведеного розслідування 09.11.2020 постановою начальника СВ Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 було винесено постанови про закриття кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за №0000087, про кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.129, ч.4 ст.296 КК України, у зв`язку із відсутністю складу вказаних кримінальних правопорушень.
Згідно повідомлення Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури від 06.01.2021 на розгляд Липовецького районного суду направлено 31.12.2020 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 05.04.2020, про обвинувачення ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296 КК України.
Потерпілий не погодившись із рішенням слідчого від 09.11.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000087, про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України, звернувся до суду із даною скаргою.
Згідно ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування підлягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Приписами ст..93 КПК України, визначено порядок збирання доказів у тому числі потерпілим, порядок ініціювання потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій, тощо.
Перевіривши оскаржувану потерпілим постанову про закриття кримінального провадження від 09.11.2020, слідчий суддя встановила, що в даному випадку слідчий дотримався вимог ст.ст.91-94 КПК України стосовно обов`язку доказування певних обставин, збирання доказів та їх оцінки за своїм внутрішнім переконанням, оскаржувана постанова відповідає вимогам ст.110 КПК України щодо змісту процесуального рішення, містить зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування з посиланням на отримані під час досудового розслідування докази, у тому числі надано аналіз як першочергово отриманим показам та доказам, так і здобутим у ході досудового розслідування (допит свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , допит медичних працівників, проведення експертиз та слідчих експерементів) яким надано належну правову оцінку в розрізі правової кваліфікації, передбаченої ч.4 ст.296 КК України, виконано доручення, які надавались прокурором та слідчим у ході досудового розслідування, у постанові послідовно наведено процесуальні рішення та дії, які були здійснені в ході досудового розслідування, що спростовує доводи потерпілого наведені ним у скарзі.
Слідчий суддя вважає, що висновок про встановлення відсутності складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України зроблений слідчим на підставі повного та всебічного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінено кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та які виключали провадження у справі і обумовлювали її закриття.
Слідчий суддя вважає, що доводи потерпілого та його представника щодо упередженого ставлення до них слідчого ОСОБА_5 , його некомпетентність, не є підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови, оскільки право на відвід слідчого мало бути реалізоване ними в інший спосіб та порядку визначеному КПК України, а не шляхом оскарження постанови про закриття кримінального провадження.
При цьому, слідчим суддею встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 05.04.2020, про обвинувачення ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України спрямовано на розгляд суду.
Зважаючи на викладене, слідчий суддя не вбачає правових підстав для задоволення скарги.
Керуючись ст. 24, 306, 307, 310, 372 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 05.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали складено та оголошено учасникам судового провадження о 10:00 годині 11.01.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1