справа № 462/6165/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові судовий розгляд у кримінальному провадженні №0002486 з розгляду обвинувального акта про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, який має на утриманні доньку, 2012 року народження, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого на АДРЕСА_1 та фактично проживаючого на АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє 04.08.2020 року Галицьким районним судом м.Львова за ч.1 ст.28 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.ч. 1, 4 ст.70 КК України на 4 роки 10 днів позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 07.08.2019 року приблизно о 11.38 год. на вул.І.Виговського, 75 у м. Львові, маючи умисел на повторне, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, наблизився до потерпілої ОСОБА_6 , після чого, не приховуючи свого злочинного наміру, різко зірвав з її шиї золотий ланцюжок з кулоном, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди в розмірі 15000 грн.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. При цьому, від давання показань відмовився. Зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому, розуміючи, що допустив велику помилку, зробив із цього належні висновки, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.
Відповідно до ч.3 ст.32 КК України вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Згідно примітки 1 ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Обвинувачений ОСОБА_7 04.08.2020 року був засуджений Галицький районним судом м.Львова за ч.1 ст.28 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.ч. 1, 4 ст.70 КК України, за вчинені 10.04.2019 року, 16.06.2019 року та 18.07.2019 року злочини, отже, в даному випадку має місце така кваліфікуюча ознака грабежу, як повторність, пов`язана із засудженням ОСОБА_5 за раніше вчинений злочин.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення та обставин його вчинення.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; відсутність відшкодування обвинуваченим заподіяної злочином майнової шкоди потерпілій; особу винного, який неодноразово судимий, в тому числі за вчинення кримінальних правопорушень проти власності (матеріали кримінального провадження, арк. 45, 46), розлучений, має малолітню доньку, 2012 року народження, офіційно непрацевлаштований, на обліку щодо узалежнень та в психоневрологічному диспансері не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк. 58, 59).
Виходячи з викладеного, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_6 , викладену в адресованій суду заяві від 11.09.2020 року, яка щодо виду і міри покарання покладається на розсуд суду (а.с. 15), суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_5 ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, з огляду на вчинення неодноразово корисливих кримінальних правопорушень, невідшкодування заподіяної злочином майнової шкоди, відсутність у справі сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і за переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 засуджений 04.08.2020 року Галицьким районним судом м.Львова ч.1 ст.28 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.ч. 1, 4 ст.70 КК України на 4 роки 10 днів позбавлення волі. Між тим, під час даного судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 винний в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення вказаного попереднього вироку.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень, суд призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
За таких обставин, остаточне покарання обвинуваченому слід обрати на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, враховуючи характер та співвідношення тяжкості діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень, - шляхом часткового складання призначених покарань.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 у зв`язку з відбуванням покарання у виді позбавлення волі за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 23.12.2019 року (кримінальне провадження № 0002263), з врахуванням якого в порядку ч.4 ст.70 КК України було призначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень вироком Галицького районного суду м.Львова від 04.08.2020 року, перебував в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» з часу набрання вироком від 23.12.2019 року законної сили, тобто з 23.01.2020 року, суд вважає, що строк відбуття покарання за даним вироком слід рахувати з 23.01.2020 року.

За наведеного, оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, тому на виконання вимог ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_5 слід зарахувати в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання у виді позбавлення волі відбуте частково за попереднім вироком Галицького районного суду м.Львова від 04.08.2020 року, яким в порядку ч.4 ст.70 КК України було призначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень з врахуванням вироку Сихівського районного суду м.Львова від 23.12.2019 року: з 23.01.2020 року, часу набрання вироком від 23.12.2019 року законної сили, до 15.06.2020 року, враховуючи, що ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 16.06.2020 року ОСОБА_5 тимчасово залишено в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» на час розгляду обвинувального акта цим судом, що є попереднім ув`язненням; з 04.09.2020 року, часу набрання вироком від 04.08.2020 року законної сили, до 28.09.2020 року, враховуючи, що ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 29.09.2020 року у даному провадженні ОСОБА_5 тимчасово залишено в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» на час розгляду даного обвинувального акта, що є попереднім ув`язненням.
Також на підставі ч.5 ст.72 КК України, згідно якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті, слід зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі: з 21.08.2019 року до 22.01.2020 року, коли він перебував під вартою у кримінальному провадженні № 0002263 по обвинуваченню за ч.2 ст.186 КК України; з 16.06.2020 року до 03.09.2020 року, коли він відповідно до ухвали Галицького районного суду м.Львова від 16.06.2020 року був залишений в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» на час розгляду цим судом обвинувального акту; з 29.09.2020 року (початок тимчасового залишення засудженого у слідчому ізоляторі у зв`язку з розглядом даної справи в суді) до дня набрання даним вироком законної сили.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Галицького районного суду м.Львова від 04 серпня 2020 року, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі, зарахувавши у вищезазначений строк покарання, що відбуте частково за вироком Галицького районного суду м.Львова від 04 серпня 2020 року, з 23 січня 2020 року до 15 червня 2020 року та з 04 вересня 2020 року до 28 вересня 2020 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 21 серпня 2019 року до 22 січня 2020 року, з 16 червня 2020 року до 03 вересня 2020 року та з 29 вересня 2020 року до дня набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 23 січня 2020 року.

Відповідно до ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 29 вересня 2020 року ОСОБА_5 тимчасово залишається у в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)» до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1