У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000816

за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 та керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2020 року у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бурханівка Снігурівського району Миколаївської області, який тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

-обвинуваченого за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2020 року ОСОБА_7 засуджений:

-за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

-за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Ухвалено початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_7 з 08.03.2020. Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 до набрання вироком чинності залишено без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання з 08.03.2020 до набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Прокурор просить вирок скасувати в частині призначення ОСОБА_7 покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 187 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, за ч. 2 ст. 186 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Захисник просить вирок змінити та призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає, що вирок суду є незаконнім та підлягає скасуванню в частині призначення покарання з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Також вважає, що судом першої інстанції не повно досліджено дані, що характеризують особу обвинуваченого. Зазначив, що при призначенні покарання ОСОБА_7 суд, хоча формально й зазначив, але належним чином не врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та їх обставини, не об`єктивно оцінив відомості про особу обвинуваченого. Просить врахувати, що ОСОБА_7 характеризується негативно, стійких соціальних зв`язків не має, будучи працездатною особою ніде не працював, заходів до працевлаштування не вживав, не має офіційних джерел існування, а задля незаконного збагачення вчинив тяжкі корисливі злочини, з 2017 року перебуває на наркологічному обліку. На переконання апелянта, належним чином суд не врахував обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Захисник зазначив, що злочинного корисливого умислу, направленого на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 , у обвинуваченого ОСОБА_7 не було, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. На думку сторони захисту, дії ОСОБА_7 безпідставно двічі кваліфіковані по різним статтям КК України в залежності від об`єктів посягання, а це, на переконання апелянта, не відповідає вимогам закону. За одне і те саме кримінальне правопорушення ОСОБА_7 притягується до кримінальної відповідальності по двом статтям КК України, а умисел був один.

Просить врахувати, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у психіатра не перебуває.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

08.03.2020 в період часу з 00:15 по 00:45, більш точного часу не встановлено, у ОСОБА_7 , який перебував у кв. АДРЕСА_2 , виник злочинний корисливий умисел, направлений на напад з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у вищевказаному місці у зазначений час, використовуючи розкладний ніж, із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , що полягає у нанесенні тілесних ушкоджень у вигляді сліпих непроникаючих колото-різаних ран щоки, підщелепної ділянки зліва, заднє-бокової поверхні шиї справа, тім`яної ділянки справа, вимагав майно останнього, а саме: мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 8A, вартістю 3000 грн.
Крім того, 08.03.2020 в період часу з 00:15 по 00:45, більш точного часу не встановлено, у ОСОБА_7 , який перебував у квартирі АДРЕСА_2 , виник злочинний корисливий умисел, направлений на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у вищевказаному місці у зазначений час, усвідомлюючи, що його дії явні як для потерпілого, так і для свідка ОСОБА_10 , відкрито, повторно, викрав майно потерпілого ОСОБА_9 , а саме: грошові кошти у сумі 1000 грн.

Після чого ОСОБА_7 , утримуючи відкрито викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 1000 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним:

- в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), і в цій частині дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 187 КК України;

- у відкритому викраденні чужого майна (грабежу), вчиненому повторно, та його дії в цій частині кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, захисника та прокурора на підтримку поданих апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу захисника та заперечував проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, суд встановив таке.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Проте, зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Суд першої інстанції, визнавши доведеним висунуте ОСОБА_7 органами досудового розслідування, обвинувачення у вчинені розбійного нападу, а також у вчиненні грабежу, повторно, послався на вчинення зазначених злочинів одночасно 08.03.2020 в період часу з 00:15 по 00:45 в кв. АДРЕСА_2 , по відношенню до одного і того ж потерпілого ОСОБА_9 .

Суд першої інстанції визнав доведеним, що ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, спочатку використовуючи розкладний ріж, із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, вчинив розбійний напад на потерпілого ОСОБА_9 , що полягає у нанесенні тілесних ушкоджень, вимагаючи майно - мобільний телефон, а також, одночасно, діючи з корисливих мотивів, відкрито, повторно (з огляду на вчинення розбійного нападу), заволодів майном потерпілого ОСОБА_9 - грошовими коштами в сумі 1000 грн, вчинивши грабіж.

Суд першої інстанції окремо кваліфікував дії ОСОБА_7 як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), а також як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Отже, суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_7 винним за ч. 1 ст. 187 та ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, зазначених у обвинувальному акті, не звернув увагу на те, що обвинувачення сформульовано таким чином, що фактичні дані щодо обставини злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , не дає повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу не дає можливості зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив, мета і наслідки вчиненого.

Проте, з формулювання обвинувачення, визнаного судом першої інстанції доведеним, не можливо визначитись з кваліфікацією дій обвинуваченого.

Відсутність належного формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, унеможливлює якісний захист від висунутого обвинувачення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Суд вважає, що з огляду на встановлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, судове рішення не можна вважати законним, обґрунтованим та вмотивованим. З огляду на те, що в даному кримінальному провадженні встановлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Тому, подані захисником та прокурором апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, оскільки містять вимогу про скасування вироку.

У зв`язку із скасуванням вироку з процесуальних підстав, судом апеляційної інстанції не перевіряються інші доводи апеляційної скарги. Але ж, під час нового розгляду належить ретельно перевірити усі доводи, наведені в апеляційних скаргах, дати на них вичерпну відповідь і ухвалити законне, обґрунтоване та мотивоване рішення, навівши докладні мотиви його ухвалення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 та керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжити до 26 березня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_11 -Губарєва