ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1875/20 Справа № 192/2065/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження № 0000536 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, працюючого різноробочим заводу «Полімердеталь», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 23 липня 2019 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_7 , залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Вирішено долю речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.
Близько 19 години 11 серпня 2018 року, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом з потерпілою ОСОБА_10 , знаходився за місцем їх сумісного проживання: у будинку АДРЕСА_1 , де між ними виникла сварка. Під час сварки, ОСОБА_7 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачуючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_10 не менше 12 ударів кулаком правої руки по голові та обличчю, один удар кулаком правої руки по потилиці, від якого вона впала на підлогу на лівий бік. Продовжуючи вчиняти злочин, обвинувачений ОСОБА_7 перевернув потерпілу ОСОБА_10 на спину та наніс їй не менш 6 ударів правою ногою, взутою в туфель, по лівій половині грудної клітини у нижніх відділах, спричинивши їй таким чином тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців в обох параорбітальних областях, закритої травми грудної клітини з поперечним переломом 8-го ребра ліворуч зі зміщенням уламків, підшкірної емфіземи лівої половини грудної клітини, лівостороннього пневмотораксу, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
В апеляційних скаргах:
- обвинувачений просить вказаний вирок скасувати та пом`якшити покарання.
Зазначає, що у вироку не має жодного слова про стан його здоров`я.
Вважає, що потерпіла давала неправдиві покази відносно нього, оскільки на це спонукала її сестра, з якою в нього неприязні відносини.
- прокурор просить вказаний вирок скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також за причин істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців та виключити з вступної частини вироку посилання на те, що ОСОБА_7 працює різноробочим заводу «Полімердеталь» та зазначити, що він не працює.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Зазначає, що відповідно до матеріалів справи відсутні будь-які відомості, що підтверджують працевлаштування ОСОБА_7 різноробочим заводу «Полімердеталь».
На його думку, судом під час прийняття рішення про призначення покарання ОСОБА_7 у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі за ч. 1 ст. 121 КК України, не було враховано, що останній не має офіційного місця роботи, міцних соціальних зв`язків, зловживає спиртними напоями, вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи, що у сукупності з конкретними фактичними обставинами даного кримінального провадження свідчить про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, хоча і призначеного з ізоляцією від суспільства в умовах здійснення за ним контролю.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та просили задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційних скарг.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Доводи обвинуваченого, що до скоєного його спровокувала сестра потерпілої, є безпідставними та спростовані:
- поясненнями потерпілої ОСОБА_10 про те, що близько 19 години 11 серпня 2018 року, вона, разом зі своїм співмешканцем - ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, знаходилась за місцем їх сумісного проживання: у буд. АДРЕСА_1 . Після того як вона відмовилася вживати з ОСОБА_7 спиртні напої та знаходилась у своїй кімнаті, обвинувачений зайшов до кімнати та став наносити їй удари кулаком правої руки в область голови та обличчя, завдавши близько 12 ударів, після чого вона намагалася утікти на кухню, однак ОСОБА_7 наздогнав її та наніс їй удар кулаком у потилицю, від якого вона впала на підлогу, на лівий бік. Після цього обвинувачений ОСОБА_7 перевернув її на спину та наніс не менше 6 ударів ногою в ліву половину грудної клітини, від чого вона втратила свідомість, спричинивши їй таким чином тяжкі тілесні ушкодження;
- поясненнями свідка ОСОБА_11 встановлено, що ввечері 11 серпня 2018 року, вона не змогла дозвонитися по телефону до своєї сестри - потерпілої ОСОБА_10 , після чого наступного дня, тобто 12 серпня 2018 року, зранку, поїхала за місцем проживання сестри: у буд. АДРЕСА_1 . Приїхавши за вказаною адресою, де потерпіла проживає разом з обвинуваченим ОСОБА_7 , вона побачила ОСОБА_10 , у якої були тілесні ушкодження, при цьому сестра їй пояснила, що її в черговий раз побив ОСОБА_7 . Після цього вона перевезла потерпілу до себе додому, куди були викликані «швидка допомога» та працівники поліції. Крім того, свідок ОСОБА_11 пояснила, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше теж неодноразово бив потерпілу ОСОБА_10 , завдаючи їй тілесні ушкодження;
- поясненнями свідка ОСОБА_12 встановлено, що вранці 12 серпня 2018 року, у складі бригади «швидкої допомоги» вона виїхала на виклик за місцем проживання ОСОБА_11 , де знаходилась потерпіла ОСОБА_10 , у якої нею були виявлені тілесні ушкодження. Під час спілкування з потерпілою ОСОБА_10 , остання пояснила їй, що тілесні ушкодження їй спричинив її чоловік, після чого ОСОБА_10 була шпиталізована. Крім того, зазначений свідок спростувала посилання обвинуваченого ОСОБА_7 в тій частині, що потерпіла ОСОБА_10 перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння, пояснивши суду, що характерного запаху від потерпілої під час спілкування з нею вона не чула.
Отже, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини скоєного, та правильно кваліфіковано як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Що стосується доводів прокурора щодо скасування вироку, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також за причин істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, то колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується посередньо.
Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ст. 66 КК України, судом першої інстанції не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом першої інстанції враховано вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Тому, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 покарання за скоєне у виді 5 років 6 місяців реального позбавлення волі.
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України. Призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Що стосується вимог апеляційної скарги прокурора про необхідність виключення з вступної частини вироку посилання на те, що ОСОБА_7 працює різноробочим заводу «Полімердеталь», та вимог апеляційної скарги обвинуваченого, що у вироку не має жодного слова про стан його здоров`я, колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, остільки зазначення місця роботи обвинуваченого та не зазначення стану його здоров`я не вплинуло на висновки суду про подію злочину, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, не позначилось на правильності кваліфікації суспільно небезпечного діяння, та на справедливості обраного обвинуваченому виду та розміру покарання.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є обґрунтованим, вмотивованим та законним і не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора та скасування або зміни вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 .
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк, з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4