КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2.,

суддів - ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

секретаря - ОСОБА_5.,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6.,

підозрюваного (в режимі ВКЗ із

ДУ «Київський слідчий ізолятор» -ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_7.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000286 від 23.03.2020 року, за апеляційною скаргою захисників підозрюваного ОСОБА_1 - ОСОБА_7. та ОСОБА_10., на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19.02.2021 року, включно, із визначенням застави у розмірі 1 051 000, 00 гривень, -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю м. Києва, українцю, громадянину України, не одруженому, непрацюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1, проживаючому за адресою: АДРЕСА_2, раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Слідчим управлінням Головного управління національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000286 від 23.03.2020 року,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України.

22 грудня 2020 року ОСОБА_1 затримано в порядку ст.208 КПК України.

23 грудня 2020 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України.

24 грудня 2020 року старший слідчий СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8. за погодженням з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9., звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави, мотивуючи клопотання тим, що є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, а також існуванням ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що застосування більш м'яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, аніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_1

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2020 року клопотання слідчого задоволено, до підозрюваного ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.02.2021 року, включно, із визначенням застави у розмірі 1 051 000, 00 гривень. Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя послався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також даних про особу підозрюваного та доведеність неможливості застосувати до підозрюваного більш м'якого запобіжного заходу.

На вказану ухвалу слідчого судді захисники підозрюваного ОСОБА_1 - ОСОБА_7. та ОСОБА_10., подали апеляційну скаргу, в якій не погоджуються з ухвалою, вважають її необґрунтованою та невмотивованою через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Слідчим суддею не досліджено, які саме ризики існували на момент розгляду клопотання і чим підтверджувався реальний характер цих ризиків, а також що вони потребують вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, адже з боку підозрюваного відсутні будь-які протиправні дії спрямовані на руйнування доказової бази сторони обвинувачення. Також, зазначають, що вручене повідомлення про підозру в жодному випадку не вирішує наперед питання визнання особи винуватою у вчинені кримінального правопорушення, а тому вважають, що у даному випадку відсутні будь-які підстави для тримання особи під вартою. Окрім цього, під час розгляду клопотання слідчий суддя вийшла за його межі та визначила розмір застави, що становить 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тоді як сторона обвинувачення просила призначити 300 розмірів. Тому, просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисників підозрюваного, ухвалу слідчого судді просив залишити без змін, як законну та обґрунтовану;

- підозрюваного та його захисника ОСОБА_7., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити у повному обсязі;

- ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов'язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров'я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_1 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про причетність ОСОБА_1 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, що підтверджується зібраними доказами та вказує на наявність обґрунтованої підозри, а також про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто про існування обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.

Зважаючи на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема на п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об'єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_1 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Отже, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень інкримінованих ОСОБА_1 та даних про його особу, є підстави вважати, що жоден більш м'який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя обґрунтовано застосував до ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисників підозрюваного щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також дані, які характеризують особу підозрюваного, його вік, сімейний, майновий стан та стан здоров'я, його репутацію, наявність судимостей та інше. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_1

Крім того, слідчим суддею обґрунтовано взято до уваги те, що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні злочинів, серед яких і особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п.3 ст.5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. П.80. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховувано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України»: «Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов'язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

Отже, доводи сторони захисту щодо непомірного розміру застави, також є непереконливими та нічим не підтвердженими, а слідчим суддею вірно та аргументовано, виходячи з тяжкості злочинів та обставин їх вчинення, враховуючи кількість епізодів злочинної діяльності та роль ОСОБА_1 в інкримінованих злочинах, а також беручи до уваги дані щодо особи підозрюваного в їх сукупності, визначено заставу в порядку, встановленому ч.3 ст.183 КПК України, у розмірі 1 051 000, 00 гривень.

Таким чином, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19.02.2021 року, включно, із визначенням застави у розмірі 1 051 000, 00 гривень, є законною і обґрунтованою, а тому, підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги захисників підозрюваного не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_1 - ОСОБА_7. та ОСОБА_10., залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_1, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19.02.2021 року, включно, із визначенням застави у розмірі 1 051 000, 00 гривень, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4