Справа № 643/1235/21
Провадження № 1-кс/643/512/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.01.2021 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові погоджене прокурором клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001786 від 17.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

встановив:
З представлених суду матеріалів вбачається, що СВ Московського ВП ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом повідомлення ОСОБА_4 неправдивих відомостей «ПАТ «ОТП Банк» (правонаступником у зобов`язанні якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») і отримання кредиту на суму 4000000 грн, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Орган досудового розслідування вважає, що є підстави для задоволення клопотання про накладення арешту на нежитлові приміщення 1-го поверху №1, 2., 3, 21-25 площею 326,6 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «Б-1», нежитлові приміщення 1-го поверху №4-20 площею 216, 8 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 , належних на праві приватної власності ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження та розпоряджатися нею, тому що майно може бути відчужене та є речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме, предметом скоєного злочину, що набуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також те, що необхідно виключити можливість протиправно розпорядитись вказаним об`єктом нерухомості, тому просить накласти арешт на вказане майно, клопотання просить розглянути без виклику власника майна.

Разом із клопотанням слідчий подав заяву, в якій клопотання підтримав, просив розглянути за його відсутністю.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та додані до нього документи, встановив наступне: згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи вказану норму закону та те, що повідомлення підозрюваного, його захисника та інших власників майна про розгляд судом клопотання про арешт майна може призвести до його відчуження, суд розглянув клопотання без їх повідомлення.
На підставі доданих до клопотання цивільно-правових договорів, судових рішень, витягу з реєстру речових прав встановлено, що 13.12.2007 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір на суму 400000,00 доларів США на придбання нерухомого майна з кінцевим терміном погашення до 12.12.2017. З метою забезпечення кредитних зобов`язань ОСОБА_4 та Банк уклали договір іпотеки, предметом якого є нежитлова будівля літ. «Б-1» площею 334,4 м.кв., що знаходиться по АДРЕСА_1 .
29.04.2010 між банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22.06.2010 позов «ОТП Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі 3288305 грн. Під час виконання вказаного судового рішення, а саме спільного виїзду співробітника ПАТ «ОТП Банк» з державним виконавцем за місцезнаходження заставного нерухомого майна по АДРЕСА_3 , з метою його опису встановлено, що за вказаною адресою проведена реконструкція: змінена адреса і власник. На наданий час нежитлові приміщення 1-го поверху №1, 2., 3, 21-25 площею 326,6 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «Б-1», нежитлові приміщення 1-го поверху №4-20 площею 216,8 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «Б-1» знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , належать на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

На підтвердження доводів клопотання, слідчим надано копії цивільно-правових договорів, рішення суду, що набрало законної сили, інформацію з Державного реєстру речових прав, копію постанови державного виконавця. Зазначені документи вказують на вибуття права власності на нежитлові будівлі внаслідок укладення цивільно-правових договорів, тому їх не можна вважати беззаперечними доказами вчинення кримінального правопорушення.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені 17.03.2017, в наданих матеріалах відсутні документи, які б вказували на проведення слідчих дій протягом 2018-2020 років, жодна з осіб, ймовірно причетна до злочину, не допитана.

Кримінальне провадження відкрито за фактом отримання кредиту внаслідок шахрайських дій, а саме повідомлення неправдивих відомостей, проте жодного доказу який би давав підстави для такого висновку слідчим до клопотання не додано.

Арешт майна, відповідно до ст. 131 КПК України, є одним з заходів забезпечення кримінального провадження.

Частина 3 ст. 132 КПК України, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, крім іншого, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

З погляду на невідповідність обставин, які стали підставою для початку кримінального провадження, обставинам, які покладені в обґрунтування клопотання, враховуючи тривалість досудового розслідування та не застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження на його початку, беручи до уваги констатування слідчим факту укладення цивільно-правових угод та постановлення судових рішень як ознак кримінального правопорушення за відсутності інших доказів вчинення злочину слідчий суддя вважає, що підстав для обмеження права та свобод особи, у власності якої на теперішній час перебуває спірне майно та яка фактично є їх добросовісним набувачем даного майна, не має.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що відсутні підстави для арешту майна, тому клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -

постановив:
Клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001786 від 17.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1