Справа № 751/1487/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/518/20
Категорія - ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 13 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291, за апеляційними скаргами заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 квітня 2020 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, без зареєстрованого та фактичного місця проживання, раніше судимого:

- 30 травня 2017 року Деснянським районним судом міста Чернігова за ч.1 ст.185, ст.162 КК України до штрафу у розмірі 1190 гривень;

- 26 жовтня 2018 року Новозаводським районним судом м.Чернігова за ч.2 ст.186 КК України до 240 годин громадських робіт, який вироком Чернігівського апеляційного суду від 10 квітня 2020 року скасований в частині призначеного покарання засуджений за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання повністю приєднано невідбуте покарання на вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 травня 2017 року у виді штрафу в сумі 1190 гривень і остаточно за сукупністю вироків призначено покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин та штрафу в розмірі 1190 гривень, який ухвалено виконувати самостійно;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 квітня 2020 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Чернігівського апеляційного суду від 10 квітня 2020 року, остаточно визначено ОСОБА_8 до відбування покарання у вигляді 4 років 10 днів позбавлення волі та штрафу в розмірі 1190 гривень, який виконувати самостійно.

Не погоджуючись з вироком суду були подані апеляційні скарги в яких:

- заступник прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 просить змінити вирок суду та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Чернігівського апеляційного суду від 10 квітня 2020 року. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_8 вчинив злочин до постановлення Чернігівським апеляційним судом вироку від 10 квітня 2020 року, а тому при призначенні остаточного покарання положення, передбачені ст. 71 КК України, не можуть бути застосовані;

- обвинувачений ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду щодо нього та ухвалити рішення, яким його виправдати. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що він не скоював інкримінований злочин, а показання свідка ОСОБА_10 не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки якщо він намагався б заволодіти майном, то замість них взяв би щось цінне, а не дитячу білизну. Обвинувачений пояснює, що виявленні на упаковці його відбитки були залишені ним коли він на лайку продавця взяв упаковку білизни, щоб її подратувати, а потім поклав на місце.

Суд першої інстанції встановив, що 13 січня 2020 року близько 16 години 10 хвилин ОСОБА_8 перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_1 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, намагався заволодіти коштами з каси магазину в сумі 321 гривня, дитячою спідньою білизною у кількості 17 одиниць на суму 255 гривень, а всього намагався відкрито заволодіти майном на загальну суму 576 гривень, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_11 , але з причин, що не залежали від волі ОСОБА_8 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

До початку судового розгляду прокурор ОСОБА_9 від своєї апеляційної скарги відмовився.

У зв`язку із відмовою прокурора від своєї апеляційної скарги, колегією суддів розглядається лише апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 , подана прокурором апеляційна скарга не підлягає розгляду, а апеляційне провадження в цій частині підлягає закриттю.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які висловилися на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України судом першої інстанцій зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК наведено докладні мотиви.

За матеріалами провадження місцевим судом ретельно перевірено доводи сторони захисту щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 . Зазначені в судовому рішенні мотиви про визнання цих доводів безпідставними, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідивши і проаналізувавши показання:

- обвинуваченого ОСОБА_8 , який вину у вчиненні кримінального правопорушення фактично не визнав та пояснив, що 13 січня 2020 року був напідпитку і зайшов до магазину «пощедрувати», бо не вистачало 5 гривень на пляшку. Був вдягнений у балаклаву, яку взяв у знайомого та котра була підгорнута. Коли зайшов, то привітав із святом і помітив, що продавчиня агресивно налаштована, сказала щоб вийшов, тоді він натягнув балаклаву, підняв пальці вгору, бажав її налякати, однак, остання повідомила, що викличе поліцію. З метою її розлютити, він з прилавку вхопив перше, що було під рукою, а після слів «Зараз викличу поліцію», білизну кинув на прилавок і спокійно вийшов з магазину та пішов;

- свідка ОСОБА_13 , згідно пояснень якої 13 січня 2020 року обвинувачений, який товаришує з її сином, прийшов до них додому, але вона його вигнала, запідозривши, що останній пішов за пляшкою, а потім повернеться, вона пішла за ним. Бачила, як ОСОБА_8 виходив із магазину «Трикотаж», за обвинуваченим із магазину «Трикотаж» виходила продавчиня, яка начебто щось казала, підійшовши до обвинуваченого почала на нього лаятись, а він пішов до наступного магазину. Доповнила, що ввесь час в її квартирі ОСОБА_14 був у балаклаві, коли його лаяла біля магазину «Трикотаж» він також її смикав;

- свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що 13 січня 2020 року близько 16 години в магазині «Трикотаж» в балаклаві і капюшоні зайшов невідомий чоловік, руки якого були в кишенях, підійшов навпроти і сказав «Давай деньги», на це сказала, що грошей немає, однак останній сказавши «Возьму это» схопив рукою багато білизни намагався її заховати під куртку, яка була розстебнута до грудей, але частина білизни впала додолу, не піднімаючи її він жбурнув решту на прилавок та пішов до виходу, натягнувши капюшон. Вона замкнула двері, бо дуже налякалась, через двері бачила, як він емоційно розмовляв із жінкою. Зазначила, що щедрівок і жартів з боку обвинуваченого не було, а була лише вимога надати гроші.

Встановлені судом обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, також підтверджується даними, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- протоколі огляду місця події від 13 січня 2020 року з ілюстративними таблицями до нього, згідно якого було проведено огляд ділянки місцевості, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та з дозволу ФОП ОСОБА_11 огляд одноповерхового магазину «Трикотаж та нижня білизна», вилучено сліди рук з дверної рами та ручки, 17 штук дитячої спідньої білизни;

- постановах про визнання речовим доказом від 14 січня 2020 року, згідно яких речовими доказами визнано 17 предметів дитячої спідньої білизни білого кольору (труси), які передано на зберігання ОСОБА_10 та шапку-балаклаву чорного кольору і кросівки чорного кольору «Colambia», які передані на зберігання до камери речових доказів ЧВП ГУНП в Чернігівській області;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 січня 2020 року відповідно до якого ОСОБА_10 за загальними рисами обличчя, формою губ, очей, зачіскою впізнала ОСОБА_8 , який 13 січня 2020 року зайшов до магазину «Трикотаж», погрожуючи вимагав кошти;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 січня 2020 року відповідно до якого ОСОБА_10 за загальними рисами обличчя, формою губ, носу, очей впізнала ОСОБА_8 , який 13 січня 2020 року близько 16 години в приміщенні магазину «Трикотаж» здійснив відкрите заволодіння майном;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 15 січня 2020 року та ілюстративними таблицями до нього відповідно до якого ОСОБА_10 показала, як 13 січня 2020 року близько 16 години до приміщення магазину, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , зайшов невідомий чоловік, який з вітрини схопив дитячу спідню білизну в кількості 17 штук, а вона підійшла до стіни, щоб постукати у сусідній магазин та покликати на допомогу. Показала, як незнайомий чоловік після цього викинув дитячу білизну та вийшов з магазину;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 січня 2020 року, згідно якого ОСОБА_13 за загальними рисами обличчя, формою губ, носу, брів впізнала ОСОБА_8 , який 13 січня 2020 року близько 16 години приходив до неї додому в квартиру АДРЕСА_2 та який в подальшому пішов до магазину «Трикотаж» по АДРЕСА_1 ;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 15 січня 2020 року та ілюстративними таблицями до нього відповідно до якого ОСОБА_13 показала як 13 січня 2020 року знайомий її сина на ім`я ОСОБА_15 коли вона вийшла з під`їзду свого будинку пішов в напрямку магазинів поблизу її мешкання. Показала, що хлопець декілька хвилин перебував у магазині «Трикотаж», після чого вийшов та пішов в напрямку вулиці І.Мазепи, зайшов в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який знаходиться поруч;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 27 лютого 2020 року та ілюстративними таблицями відповідно до нього ОСОБА_10 показала як 13 січня 2020 року близько 16 години, коли перебувала на робочому місці сиділа на стільчику в кутку кімнати за прилавком, зайшов невідомий чоловік у балаклаві на голові, зупинився навпроти і тримаючи руку в кишені сказав «Давай деньги». Показала, що оскільки була налякана, бо не знала, що в нього в кишені, сказала, що грошей немає, він розвернувся, направився вдовж прилавку і дивлячись на дитячу білизну сказав «Возьму это» і схопивши рукою багато білизни намагався її заховати під куртку, але вона впала додолу, не піднімаючи її він швидко пішов до виходу, перед яким зняв маску.

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 , отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції щодо його непричетності до інкримінованого кримінального правопорушення колегія суддів вважає такими, що не узгоджуються з фактичними обставинами справи і розцінює їх намагання обвинуваченого уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення з огляду на наступне.

В ході досудового розслідування свідок ОСОБА_10 прямо вказав на ОСОБА_8 , як на особу, що вимагала грошові кошти та намагалася відкрито викрасти білизну. Крім того, встановлені обставини були підтверджені свідком в ході проведення слідчих експериментів за її участі та в ході судового розгляду в суді першої інстанції.

Крім того, колегія суддів враховує, що безпосередній свідок досліджуваних подій, ОСОБА_10 , раніше не була знайома з обвинуваченим, що також підтвердив останній, а тому у суду відсутні будь-які сумніви щодо правдивості її показань.

Тобто, враховуючи вищевикладену сукупність безсумнівних доказів вини ОСОБА_8 , колегія суддів визнає неспроможною версію обвинуваченого, що він вхопив білизну з метою подратувати продавця.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо наявності відеозапису подій в магазині, який може підтвердити його показання, колегія суддів не може визнати обґрунтованими, з огляду на те, що суду апеляційної інстанції не було надано жодних доказів відносно ініціювання стороною захисту проведення процесуальних дій щодо перевірки існування такого відеозапису.

Давши належну оцінку зібраним у справі та дослідженим у судовому засіданні доказам у їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його вік, сімейний та матеріальний стан, стан його здоров`я, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції інкримінованої статті.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання у визначеному розмірі є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи викладене, вирок суду є законний, обґрунтований і справедливий, а тому скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 закрити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 квітня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4