Справа № 485/968/20
Провадження №1-в/485/77/20
Ухвала
іменем України

19 серпня 2020 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду №1 м.Снігурівка у режимі відеоконференції з ДУ "Снігурівська виправна колонія (№5)" клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про звільнення від відбування покарання за хворобою,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника установи виконання покарання ОСОБА_5 ,

представника медичної комісії ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

встановив:

29 липня 2020 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , в якому він просить звільнити його від відбування покарання, посилаючись на наявність у нього захворювань.

У судовому засіданні засуджений просив звільнити його від відбування покарання за станом здоров`я. Пояснив суду, що унього ВІЛ-інфекція, ІІІ клінічна стадія, тяжка імунодепресія, також туберкульоз. Тяжка задишка, важко ходити.

Представник Снігурівської виправної колонії (№5) характеризував засудженого посередньо, оскільки на шлях виправлення він не стає, заохочень та стягнень не має. На виробництві установи та у віділенні не працевлаштований через власні переконання та за станом здоров`я.

Представник медичної комісії пояснив, що на теперішній час діагноз засудженого ОСОБА_3 не набув важкого перебігу, динаміка лікування є позитивною, зазначене захворювання не перешкоджає подальшому відбуттю покарання в умовах колонії. Однак в судових дебатах клопотання підтримав.

Прокурор вважав клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки засуджений на шлях виправлення не став, хвороба не перешкоджає йому відбувати покарання.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, особової справи засудженого, суд приходить до наступного.

Стаття 152 КВК України визначає, що підставами звільнення від відбування покарання є хвороба засудженого.

В силу ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 засуджений вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 14 лютого 2018 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Початок строку - 22 травня 2018 року, кінець строку - 22 червня 2021 року.

У зв`язку із захворюванням на туберкульоз легень 09 липня 2019 року ОСОБА_3 прибув до державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5)".
Станом на 19.08.2020 року відбутий строк складає: 2 роки 02 місяці 28 днів, невідбутий строк: 10 місяців 03 дні.

У розділі 6 Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 р. №1348/5/572 визначений порядок підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою, згідно якого медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в установах виконання покарань, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього Порядку.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8, факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

Як слідує з висновку лікарсько-консультативної комісії щодо встановлення наявності підстав для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою від 17 серпня 2020 року у ОСОБА_3 діагностовано: ВІЛ - інфекція, ІІІ клінічна стадія, тяжка імуносупресія (СД4 від 08.12.2019 року(3км/мкл) - 1,3 %; ВН від 30.06.2020 року (Not det)). Полірезистентний туберкульоз (30.09.2019) правої легені (інфільтративний). Деструкція - МБТ - Мазок Культура - (02.09.19) Резистентність І + (RE) ІІ+(Cm)Гістологія 0 Категорія 4 (ВДТБ) Когорта 3 (2019). Рецедивуючий кандидоз ротової порожнини. ВІЛ- асоційована енцефалопатія, змішаного ґенезу (ВІЛ асоційована + токсична). Хронічний гепатит, стадія мінімальної активності. Міокардичний кардіосклероз, з частими над шлунковими екстрасистолами.

За наслідком розгляду комісія вирішила, що на даний час стан хворого середньої тяжкості та не набув підстав для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою. При погіршенні стану хворого, буде повторно представлений на комісію ЛКК.
Вказаний висновок про діагноз хворого складений уповноваженим органом комісійно за результатами обстеження засудженого та дослідження медичної документації про наявні захворювання.
Крім цього, лікар установи в судовому засіданні підтвердив, що на даний час хвороба засудженого не перешкоджає подальшому відбуванню покарання, дальше утримання в місцях позбавлення волі не загрожує його життю.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

ОСОБА_3 відбуває покарання за злочин середньої тяжкості (на час призначення покарання). Раніше неодноразово судимий. Всі злочини вчинені засудженим проти власності.

Згідно характеристики на засудженого, складеної 11.08.2020 року в.о. начальника відділення №3 соціально-психологічної служби, засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання характеризується посередньо. На виробництві установи та у відділенні не працевлаштований через власні переконання та за станом здоров`я, хоча відповідно до медичної довідки начальника Снігурівської спеціалізованої туберкульозної лікарні №5 від 15.06.2020 року, ОСОБА_3 згідно рішення лікарсько-консультативної комісії признаний працездатним та може бути працевлаштований за його згодою. До виконання робіт із благоустрою установи не залучається через власні переконання.

Засуджений ОСОБА_3 стягнень та заохочень не має. 26.09.2018 року мав стягнення у виді догани за перешкодження проведенню обшуку, на даний час стягнення погашено.

Від призначеного лікування не ухилявся. Засуджений вважається таким, що не став на шлях виправлення.

Таким чином, оскільки, хвороба, на яку страждає засуджений ОСОБА_3 не входить до Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, дана хвороба не перешкоджає подальшому відбуванню покарання, дальше утримання в місцях позбавлення волі не загрожує його життю, засуджений на шлях виправлення не став, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні його заяви про звільнення від відбування покарання за хворобою.
Керуючись ст.84 КК України, ст.ст.376, 537,539 КПК України, суд,-

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_3 у задоволенні заяви про звільнення від відбування покарання за хворобою.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд, засудженим з моменту вручення копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1