УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві

клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року у кримінальному провадженні №0000081 від 20 листопада 2019 року,

ВСТАНОВИВ :

31 серпня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року у кримінальному провадженні №0000081 від 20 листопада 2019 року, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_4 та накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на поточному рахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_1 // НОМЕР_2 , відкритому у АТ «Імексбанк», МФО 328384, за адресою: м. Одеса, пр.-т. Гагаріна, 12-А, із забороною видаткових операцій та/або інше їх використання. Зазначає, що вказаний арешт накладено в рамках кримінального провадження №0000273 від 09 квітня 2015 року, яке в подальшому було об`єднано з кримінальним провадженням №0000081 від 20 листопада 2019 року, підслідність в якому визначено за Головним слідчим управлінням Служби безпеки України.

Вказує, що арешт на грошові кошти ОСОБА_3 було накладено необґрунтовано, оскільки вона немає відношення до кримінального провадження №0000081 від 20 листопада 2019 року, не є підозрюваною, за час проведення досудового розслідування не було встановлено факту заподіяння шкоди, яка у подальшому була підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а тому не наведено жодних даних, які б свідчили про те, що арештоване майно набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, чи є доходом від нього, або є таким, на яке було спрямоване кримінальне правопорушення.

Таким чином, на думку ОСОБА_3 потреба в такому заході забезпечення кримінального провадження як арешт, відпала.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час повідомлялася завчасно та належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила.

Уповноважений слідчий Головного слідчого управління СБ України в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду повідомлялася належним чином, причин неявки слідчому судді повідомлено не було, а тому враховуючи передбачені ч.2 ст. 174 КПК України строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності слідчого.

Слідчий суддя вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з матеріалів клопотання, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000081 від 20 листопада 2019 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_4 та накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на поточному рахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_1 // НОМЕР_2 , відкритому у АТ «Імексбанк», МФО 328384, за адресою: м. Одеса, пр.-т. Гагаріна, 12-А, із забороною видаткових операцій та/або інше їх використання.

Разом з тим, заявником при зверненні до слідчого судді з зазначеним клопотанням не долучено належним чином завіреної копії ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року, на підставі якої було накладено арешт на вищезазначений рахунок. Не надано такої копії ухвали слідчого судді і в судовому засіданні, що позбавляє слідчого суддю можливості перевірити факт накладення арешту на майно, підстави та мету застосування такого арешту, перелік майна та заборони, які накладені на таке майно.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що заявником у клопотанні не доведено, а слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно вказане в клопотанні, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження або арешт накладено необґрунтовано, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року у кримінальному провадженні №0000081 від 20 листопада 2019 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя ОСОБА_1