Провадження №1-кс/369/2243/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача сектору дізнання Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000069 від 06.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся дізнавач сектору дізнання Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000069 від 06.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

В поданому клопотанні дізнавач сектору дізнання Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 просив накласти арешт на автомобіль марки «Ford Sierra» д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, 1990 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, реєстраційний номер № НОМЕР_3 на автомобіль марки «Ford Sierra» д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_4 від 18.03.2000 року на ім`я ОСОБА_4 ; ключі від автомобіля «Ford Sierra» чорного кольору, з написом НОМЕР_5 .

Вивчивши клопотання та долучені до нього копії документів, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

В даному випадку до суду з клопотанням звернувся дізнавач сектору дізнання Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 , що не є уповноваженою особою, яка має право звернутися з даним клопотанням до суду.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, дізнавач сектору дізнання Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 , звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, слід зазначити, що клопотання про накладення арешту, містить лише копії матеріалів кримінального провадження, доданих до клопотання, не завірені у передбачений Законом спосіб, у зв`язку із чим не можуть бути підставою для жодних висновків щодо обставин викладених у клопотанні.

На підставі вищевикладених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання дізнавача сектору дізнання Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000069 від 06.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України не підлягає задоволенню, оскільки заявником не доведено необхідності арешту майна.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-173, 309 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000069 від 06.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1