Справа № 524/5427/20
Провадження № 1-кп/524/455/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2

учасники судового провадження (до суду не викликались на підставі ч.2 ст.381 КПК України):
прокурор ОСОБА_3

захисник ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000288 від 04.08.2020 за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покровськ, Зінківського району, Полтавської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, працюючого ТОВ "КОМПАНІЯ ІНТЕР-ЛІС", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.
У березні 2020 року ОСОБА_5 , точної дати та часу досудовим слідством не встановлено, перебував на законних підставах в кладовому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , де в останнього винник прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме крадіжку кутошліфувальної машини марки «Einhell Bavaria BWS 230-3» чорно жовтого кольору.
Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, переконавшись, що його дії залишаться не поміченими для інших, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу до кладового приміщення заволодів кутошліфувальною машиною марки «Einhell Bavaria BWS 230-3», яка належить потерпілій ОСОБА_6 , після чого розпорядився викраденим на власний розсуд.
Сума матеріального збитку заподіяного потерпілій ОСОБА_6 складає 736,33 грн.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України як кримінальний проступок, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Зазначені обставини встановлені органом досудового розслідування і викладені в обвинувальному акті, який затверджено прокурором, який звернувся до суду з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку, не оспорюються обвинуваченим, про що ним подана відповідна заява за участю захисника.
Обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. Потерпіла ОСОБА_6 , також не заперечує щодо розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку, що вбачається з її письмової заяви.
Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.
Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Відповідно до ч. 4. ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.
Таким чином, дослідивши зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення - проступку за ч.1 ст. 185 КК України повністю доведена.
Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини, ст.62 Конституції України і норм КПК України кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного правопорушення повністю доведена.
Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права».
Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд згідно ст. 66 КК України визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого , судом відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, працює на ТОВ "КОМПАНІЯ ІНТЕР-ЛІС", на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває .
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Кримінальний проступок вчинено обвинуваченим у березні 2020 року. На час вчинення проступку санкцією ч.1 ст. 185 КК передбачалося покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Призначаючи покарання, суд керується ч. 2 ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
З урахуванням викладеного вище , суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , попередження нових кримінальних правопорушень, йому має бути призначене необхідне й достатнє покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене .
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 .
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 302, 369-370, 373-374, 381-382 КПК України, суд,
УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. ( п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) .
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витраті в кримінальному провадженні №0000288 від 04.08.2020 року пов`язані із проведенням по справі судової-товарознавчої експертизи №984/Кр від 07.08.2020 року в розмірі 653 грн. 80 коп.
Речові докази: кутошліфувальну машину марки «Einhell Bavaria BWS 230-3» чорно жовтого кольору, яка знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , залишити останній за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з отримання копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1