справа № 752/243/20
провадження №: 1-кс/752/2175/20
У Х В А Л А
03.03.2020 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в місті Києві клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000507, відомості щодо якого 10.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді перебуває вищезазначене клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт на майно, яке 27.02.2020 було вилучене під час обшуку, проведений старшим слідчим СУГУНП у м. Києві ОСОБА_5 .

В судове засідання сторони кримінального провадження не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали вказаного клопотання, слідчий суддя вважає необхідним залишити подане клопотання без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, Слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Зі змісту ч. 1 ст. 173 КПК України, Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Чинним кримінальним процесуальним законодавством визначений вичерпний перелік рішень слідчого судді за результатами розгляду клопотання про арешт майна, а питання про залишення без розгляду такого клопотання чинним кримінальним процесуальним законодавством не врегульовано, що свідчить про наявність прогалини в законодавстві, тому в силу дії засади законності воно має бути врегульоване та вирішене за правилами застосування аналогії кримінального процесуального закону.

Частиною 6 ст. 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України та ч. 1 ст. 26 КПК України однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні сторонами кримінального провадження своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом.

З огляду на зазначене, виходячи з принципів змагальності і диспозитивності кримінального процесу, визначених ст. ст. 7, 22, 26 КПК України, оскільки особа, яка подала вказане клопотання не з`явилась в судове засідання та не підтримує його вимоги, з якими звернулась, слідчий суддя вважає необхідним залишити вказане клопотання без розгляду.

Разом з тим, слід зазначити, що в подальшому не позбавляє права на повторне звернення із даним клопотанням до слідчого судді, в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст. 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000507, відомості щодо якого 10.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України, про арешт майна залишити без розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1