ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/97/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" січня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002546 за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд вказаного кримінального провадження.
Судом у судовому засіданні поставлено на обговорення питання щодо запобіжного заходу, обраного відносно обвинувачених, строк дії якого спливає.
Прокурор, думку якого підтримал представник потерпілого ОСОБА_6 , вважав за необхідне продовжити термін дії запобіжного заходу обвинуваченим, посилаючись на те, що підстави для зміни міри запобіжного заходу відсутні, а ризики, встановлені раніше, продовжують існувати та не зменшились, а тому більш м`які запобіжні заходи будуть неефективними.
Захисники ОСОБА_7 , думку якої підтримав обвинувачений ОСОБА_10 , у вирішенні вказаного питання покладалась на розсуд суду.
Захисник ОСОБА_8 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_12 , категорично заперечив проти продовження строків тримання під вартою. Вказував на те, що обвинувачення не обґрунтовано доказами, а також звертав увагу на міцні соціальні зв`язки обвинуваченого. Просив врахувати тривалий час позбавлення обвинуваченого волі за відсутності обвинувального вироку. Вважав, що достатнім є застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Захисник ОСОБА_9 , думку якої підтримав обвинувачений ОСОБА_11 , крім доводів, зазначених адвокатом ОСОБА_8 , звертала увагу на те, що сама по собі тяжкість інкримінованих злочинів не може бути підставою для тримання особи під вартою, при цьому прокурором не доведено існування заявлених ризиків.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винності обвинувачених в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях, в даному конкретному випадку підозра останніх у вчиненні тяжких злочинів, два з яких відносяться до категорії особливо тяжких, є небезпідставною, про що свідчить спрямування обвинувального акту до суду, а покарання за злочин, передбачений п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, в тому числі передбачено у вигляді довічного позбавлення волі.
Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Як вбачається з матеріалів провадження під час досудового розслідування відповідно до ухвал слідчих суддів до обвинувачених застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, який неодноразово продовжувався в ході судового слідства.

Розглядаючи тривалість періоду затримання не абстрактно, а оцінюючи в даному конкретному випадку відповідно до особливостей такого затримання (W проти Швейцарії, Штегмюллер проти Австрії, Вемгофф проти Німеччини, Панченко проти Росії, Бекчиєв проти Молдови), суд вважає, що в даному випадку є обов`язкова умова - condition sine qua non правомірності затримання, а саме обґрунтована підозра, що обвинувачені вчинили злочини.

Згідно характеризуючих матеріалів обвинувачені на момент затримання офіційно не працювали, джерела їх доходів не встановлені.

Також, суд приймає до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати, зокрема судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.
Дані про наявність певних соціальних зв`язків не можуть бути безумовними підставами для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки самі по собі не свідчать про відсутність наведених ризиків, а наявність міцних дружніх та родинних стосунків в даному випадку свідчить про підвищений ризик переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню.
На даний час судове провадження триває, що свідчить про наявність ризику перешкодити виконанню завдань кримінального провадження.

Відомості, які би свідчили про неможливість тримання обвинувачених під вартою, зокрема за станом здоров`я, в матеріалах провадження відсутні.

З огляду на наведене суд вважає, що в даному випадку жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене суд вважає, що тримання під вартою в даному випадку не перевищує розумного строку та не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки по справі існує справжній суспільний інтерес, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість підстав для застосування запобіжного заходу, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у частині другій статті 29 Конституції України, суд прийшов до висновку про доцільність продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинувачених, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, з наведенням відповідних мотивів прийнятого рішення.
Крім того, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КК України, суд не визначає розміру застави.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 25 березня 2021 року включно.

Ухвалу може бути оскаржено протягом 5 днів з моменту її проголошення до Київського апеляційного суду.

Головуючий суддя

Судді