Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/101/2020 Справа № 641/2766/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова знаходиться вказане кримінальне провадження.
До канцелярії суду за допомогою електронної пошти прокурором ОСОБА_9 було подано клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , посилаючись на те, що о 02 год. 56 хв. 13.06.2018 року ОСОБА_8 , знаходячись біля дверей під`їзду будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи за попередньою змовою в групі з невстановленою особою, підійшов до вищевказаних дверей під`їзду та шляхом вільного доступу викрутив руками одну з дверних ручок «ValentiGrip P25.R.7», світла бронза 21, що були розміщені на цих дверях та які належать потерпілому ОСОБА_10 та разом з невстановленою особою, яка у цей час знаходилась поруч з ОСОБА_8 та спостерігав за його, вони відійшли від цих дверей, де ОСОБА_8 поклав викручену ручку у пакет невстановленій особі, яка прийшла разом з ним. Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою в групі з невстановленою особою, ОСОБА_8 знову повернувся до вищезазначених дверей під`їзду та викрутив з неї ще три таких самих ручки, одну з яких він спочатку заховав у лівий карман своєї кофти, а дві інших взяв у руки, після чого вони разом із спільником дійшли до рогу будинку, де ОСОБА_8 поклав ще три викрадені ним дверні ручки йому у пакет. Після чого, ОСОБА_8 разом з невстановленим чоловіком з місця скоєння злочину зникли, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_11 матеріальний збиток, згідно з висновком судової товарознавчої експертизи на суму 1790,38 грн.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Прокурора вказав про наявність ризиків, які передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначив, що обвинувачений ОСОБА_8 в період іспитового строку вчинив новий злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України в зв`язку з чим йому 23.07.2018 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а в подальшому засуджено за вчинення вказаного злочину вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.10.2018 року та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі. Також, вказав, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, не має постійного джерела прибутку та раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, та оскільки на теперішній час не досліджено всі докази по вказаному кримінальному провадженню, а строк відбуття покарання закінчується, а тому існує необхідність обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтримали вищевказане клопотання.
Крім того, у судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про надання начальнику слідчого відділу Слобідського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області підполковнику поліції ОСОБА_12 , тимчасовий доступ до форми 1 на ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який 12.11.2007 отримував паспорт серії НОМЕР_1 у Зміївському РВ ГУМВС України в Харківській області, яка зберігається у Зміївському районному відділі Державної міграційної служби України в Харківській області, розташованому за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Гагаріна, 23 та можливість вилучення її завіреної копії. В обґрунтування вказаного клопотання вказала, що оскільки особу потерпілого ОСОБА_13 на теперішній час не можливо встановити, у зв`язку з відсутністю у нього документів, що посвідчують його особу, та без його участі судовий розгляд провести неможливо, тому з метою встановлення особи потерпілого ОСОБА_13 необхідно надати тимчасовий доступ до вищевказаних аліментів.
У судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 , заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , посилаючись на наявність ризиків, які передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначила, що у даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_7 раніше був обраний запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, однак обвинувачений на виклики суду не з`являвся, у зв`язку з чим у відношенні нього був обраний запобіжний захід у вигляд і тримання під вартою, та лише такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід заперечувала.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.07.2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 05.09.2020 року.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 .
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_5 проти клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 заперечував, та просив застосувати щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час. З приводу клопотання прокурора про надання тимчасового доступу не заперечував.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника, та просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_6 проти клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 заперечували, та просили обрати ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час. З приводу клопотання прокурора про надання тимчасового доступу покладалися на розсуд суду.
Прокурор ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проти клопотань захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про обрання їм запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час заперечували.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження в рамках заявлених клопотань, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Тримання під вартою може бути виправданим в тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для обрання запобіжного заходу, суд виходить з того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні нетяжкого правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років, не має постійного місця роботи, не одружений, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, стан його здоров`я є стабільним, в цілому задовільним, та не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, про що свідчать надана до суду інформація від Філії державної установи "Центр охорони здоров`я Державної Кримінально-виконавчої служби України" у Харківській та Луганській областях, у зв`язку з чим суд вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого до нього слід застосувати запобіжний захід, та вважає обґрунтованим існування ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Щодо ризику передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України суд приходить до висновку, що прокурором не надано доказів на підтвердження його існування, тобто клопотання в цій частині не обґрунтовано, та задоволенню не підлягає.
Судом враховано аргументи, які наводилися обвинуваченим та його захисником у своїх клопотаннях, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 , а тому є необхідним обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для продовження обраного запобіжного заходу, суд виходить з того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого кримінального правопорушення, при цьому стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, які були встановлені судом при обранні міри запобіжного заходу до суду не надано, та враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену судимості обвинувачуються у вчиненні двох злочинів, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим суд вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого його слід утримувати під вартою, оскільки ризики, на які посилається прокурор, є обґрунтованими, та на даний час існують ризики вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення та можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків.
Судом враховано аргументи, які наводяться обвинуваченим ОСОБА_7 і його захисником на його користь, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому є необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.
Разом з тим, виходячи з принципів, закріплених в ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, суд, обираючи ОСОБА_8 запобіжний захід та продовжуючи ОСОБА_7 раніше обраний запобіжний захід, вважає за необхідне періодично, але не рідше, ніж раз на два місяці переглядати питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою.
З приводу клопотання прокурора про надання тимчасового доступу до речей і документів, суд зазначає наступне.
Як зазначено у ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходиться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії, та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Статтею 160 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
Клопотання, яке надійшло до суду, відповідає вимогам КПК України.
Таким чином, вищезазначені обставини дають суду підстави для висновку про наявність, передбачених ст.132, ч.5 ст.163 та ч.6 ст.163 КПК України підстав для задоволення клопотання прокурора та надання начальнику слідчого відділу Слобідського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області підполковнику поліції ОСОБА_12 , тимчасовий доступ до форми 1 на ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який 12.11.2007 отримував паспорт серії НОМЕР_1 у Зміївському РВ ГУМВС України в Харківській області, яка зберігається у Зміївському районному відділі Державної міграційної служби України в Харківській області, розташованому за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Гагаріна, 23 та можливість вилучення її завіреної копії.
Керуючись ст. ст. 49, 46, 54, 314-316, 369 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити без зміни - у вигляді тримання під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу до 25 вересня 2020 року включно.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу - залишити без задоволення.
Клопотання прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.
Застосувати запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 25 вересня 2020 року включно.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у виглялі домашнього арешту - залишити без задоволення.
Клопотання прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до речей та документів задовольнити.
Надати начальнику слідчого відділу Слобідського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області підполковнику поліції ОСОБА_12 , тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні Зміївського районного відділу Державної міграційної служби України в Харківській області, розташованому за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Гагаріна, 23, а саме до форми 1 на ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який 12.11.2007 року отримував паспорт серії НОМЕР_1 у Зміївському РВ ГУМВС України в Харківській області, з можливістю вилучення завіреної належним чином її копії.
Встановити строк дії цієї ухвали в частині надання тимчасового доступу до документів в один місяць, тобто до 28 серпня 2020 року.
Роз`яснити Зміївському районному відділу Державної міграційної служби України в Харківській області, що у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями КПК України з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.
Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду на протязі семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому ухвали суду.

Суддя- ОСОБА_1