Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/2196/18
У Х В А Л А

"26" листопада 2020 р. м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судового засідання № 1 в м. Біла Церква Київської області об`єднане кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002654 від 08.06.2018 та за № 0000956 від 14.02.2018 відносно:

ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

та ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6 ,

захисники-адвокати: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачені: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.
Об`єднане кримінальне провадження за Єдиним номером № 0002654 від 08.06.2018 та за № 0000956 від 14.02.2018 відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України та ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 187 КК України, а також ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України, перебуває в провадженні суду на стадії судового розгляду.
Відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, термін дії якого продовжений по 27.11.2020 включно, враховуючи, що до зазначеної дати розглянути справу не представляється можливим виникло питання про доцільність продовження запобіжного заходу обвинуваченому.
Таким чином, під час виконання вимог, передбачених ч. 3 ст. 331 КПК України, судом поставлено питання доцільності продовження запобіжних заходів відносно обвинуваченим.
Позиція сторін та інших учасників.
Так, прокурором заявлене клопотання про продовження строків запобіжного заходу терміном на 60 днів відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки встановлені в ході досудового слідства ризики не зменшились та продовжують існувати, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачені можуть переховуватися від суду, оскільки обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді десяти років позбавлення волі, що приведе до уникнення від кримінальної відповідальності, а також враховуючи наявність у останніх судимостей, свідчить про наявність ризику про продовження обвинуваченими вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також не завершення судового розгляду дає підстави вважати, що дані ризики не змінилися.
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважали, що питання про продовження запобіжного заходу відносно них може бути вирішено на розсуд суду.

Захисники адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали позиції обвинувачених та вважали, що клопотання може бути розглянуте на розсуд суду.

Обвинувачена ОСОБА_5 просила відмовити прокурору в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу відносно неї у вигляді тримання під вартою, просила змінити їй запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник - адвокат ОСОБА_7 підтримав позицію обвинуваченої ОСОБА_5 , також просив змінити останній запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки має на утриманні неповнолітню дитину, мати пенсійного віку та чоловіка, а також має місце реєстрації.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із вказаних питань.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
До спливу строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 закінчується 27.11.2020, розглянути справу по суті до вказаної дати не представляється можливим, тому виникло питання про доцільність продовження строків тримання під вартою обвинуваченим.

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Також, з положень ст. 199 КПК України випливає, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду вказаного питання суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу обвинуваченого та визначені у п. 1 п. 11 частини 1 вказаної статті.
В ході обговорення питання доцільності обрання запобіжного заходу, відносно обвинувачених, відповідно до обвинувального акту встановлено такі відомості: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Велика Вовнянка, Таращанського району, Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України. Раніше судимий: 08.04.2003 Таращанським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 03.08.2005 Таращанським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 162, ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі, 17.07.2017 Таращанським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, уродженка м. Біла Церква Київської області, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 ,обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Раніше судима: 27.02.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, уродженець с. Плесецьке Васильківського району, Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 ,обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Раніше судимий: 17.09.1996 Васильківським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 140, ст. 45 КК України ( в ред. 1960 року) до 1 року 6 місяці позбавлення волі умовно з іспитовим терміном 1 рік. 25.11.1996 Васильківським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 81, ст. 43 КК України ( в ред. 1960 року) до 3 років 6 місяці позбавлення волі. 19.02.2000 Васильківським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 1 7-140, 42, 43 КК України ( в ред. 1960 року) до 4 років позбавлення волі. 19.09.2003 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 31.10.2006 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, постановою Березанського міськрайонного суду Київської області від 21.10.208 на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково на невідбутий строк покарання 10 місяців 10 днів. 02.10.2012 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 6 років позбавлення волі, ухвалою Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2015 згідно ст. 82 КК України невідбуту частину покарання замінено на обмеження волі, ухвалою Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2016 невідбуту частину покарання замінено на 240 годин громадських робіт. 24.01.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Обвинувачені на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не мають спеціальних особливостей стану здоров`я, мають типові соціальні зв`язки для осіб їх віку та статусу, прийнятну репутацію.
Враховуючи характер інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, дані про його особу, а саме враховуючи, що останній раніше неодноразово судимий, на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення двох кримінальних правопорушень. Обвинувачений ОСОБА_3 не має міцних соціальних зв`язків, оскільки не зважаючи, що останній одружений, але немає утриманців, офіційно не працевлаштований та без місця реєстрації, дає підстави вважати суду, що обвинувачений має намір як переховуватися від суду так і продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки після неодноразового засудження, ОСОБА_3 не став на шлях виправлення та продовжив вчиняти нові корисні злочини, що свідчить про обґрунтованість ризиків заявлених прокурором, а саме п. 1 п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, суд враховує також характер інкримінованих кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , даних про їх особу, а саме враховуючи, що останні раніше неодноразово судимі, на шлях виправлення не стали та знов притягуються до кримінальної відповідальності за тяжкий, корисний злочин, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення долі до десяти років, а також враховуючи, що ОСОБА_4 розлучений, немає утриманців, офіційно не працевлаштований, без систематичного доходу, тобто не маючий міцних соціальних зв`язків, а також не зважаючи на те, що ОСОБА_5 на утриманні має неповнолітню дитину та одружена, обвинувачена, не має офіційного місця роботи, тобто відсутній систематичний дохід, є зв`язки з особами схильними до вчинення злочинів, суд вважає, що ризики та обставини відповідно до п. 1, п. 5 ст. 177, ст. 178 КПК України, які враховував суд при обранні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися, у світлі чого, з урахуванням наведених даних суд вважає, що обставини регламентовані п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177, п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України є дійсними.

Крім цього відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд приходить до висновку, що ризики та обставини відповідно до п. 1, п. 5 ст. 177, ст. 178 КПК України, які враховував суд при обранні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися, а саме ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких та тяжких злочинів (ст. 12 КК України в редакції Законів № 4025-VI від 15.11.2011, № 2617- VIІІ від 22.11.2018), за вчинення яких передбачено позбавлення волі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком на десять років, усі докази передбачені ст. 84 КПК України з боку обвинувачення, захисту та потерпілих, у цей час судом не дослідженні, у світлі чого, з урахуванням наведених даних суд вважає, що обставини регламентовані п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177, п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України є дійсними. При цьому, вони обумовлені у світлі, як вказаних відомостей, так і факторів пов`язаних з характером вказаної особи, їх моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій він піддається до кримінальної відповідальності, з огляду на що об`єктивний спостерігач вважає, що у даному конкретному випадку, обставини визначені ст. 177 КПК України щодо ризиків є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються наявними матеріалами, як і інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 вказаного Кодексу.
Обставини регламентовані ст. 178 КПК України, у світлі даних про обвинувачених, у поєднанні з характером висунутого обвинувачення та проведеним комплексом досліджених, у цій справі, доказів, та тих, які тільки мають бути в ньому вчинені, самі по собі, навіть, при їх дійсній наявності, не можуть бути такими, що вказують на відсутність передумови визначеної п. 3 ч. 1 ст. 194 зазначеного Кодексу, у цій ситуації, так як є доведеною наявність обставин визначених ст. 177 КПК України.
Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст. 331 КПК України.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
Стосовно питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом обрання іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів з характером вказаних осіб, їх моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій вони піддаються до кримінальної відповідальності, з огляду на те, що об`єктивний спостерігач вважає, що, у даному конкретному випадку, обставини визначені ст. 177 КПК України щодо ризиків є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються наявними матеріалами, як і інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 вказаного Кодексу, вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам.
Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують, а строк утримання обвинуваченого під вартою не виходить за межі визначені КПК України та є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході судового розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 даного Кодексу, тобто тривалість строку утримання під вартою відповідає критерію розумності.
Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає необхідним продовжити щодо обвинувачених винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.

З огляду на що, суд вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі визначеними ст. ст. 177, 178, 183, 199, 331 КПК України, запобіжний захід у вигляді утримання під вартою вважати продовженим у межах строків визначеним КПК України.
Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 131-132, 176, 178, 183, 193, 194, 196, 331, 369-372, 376 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В :

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України продовжити на 60 днів по 24.01.2021 включно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України продовжити на 60 днів по 24.01.2021 включно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України продовжити на 60 днів по 24.01.2021 включно.

Відкласти судовий розгляд по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, на 12.01.2021 о 14.00 год.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити начальнику Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена обвинуваченим до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1