Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/612/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому Кіровоградської області кримінальне провадження № 0000438 від 09.08.2018 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 01 червня 2020 року.
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Нова Осота Олександрівського району Кіровоградської області, українець, громадянин України, освіта середня, який не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
05.04.2018 вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;
06.06.2018 вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 5100 гривень,

визнаний винуватим та засуджений до покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднано невідбутий строк покарання, призначений вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 05.04.2018 та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

До набрання вироком законної сили, застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалено ОСОБА_7 строк відбування покарання обчислювати з 01.06.2020, тобто з моменту проголошення вироку та взяття під варту.

Вирішено питання судових витрат та речових доказів по справі.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , щодо яких апеляційних скарг не надходило.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_10 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.

04.08.2018 приблизно о 02:00 год., ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 на автомобілі останнього марки «Маzdа Sроrt Коmbі», номерний знак НОМЕР_1 , поїхали до місця розташування домоволодіння АДРЕСА_2 де металевою фомкою, яку взяли з собою заздалегідь, зірвали навісний замок з дверей та проникли до приміщення гаражу домоволодіння АДРЕСА_2 де викрали металобрухт вагою 100 кг, вартість 1 кг якого, відповідно до довідки «ІТАКА-М», становить 6,10 грн., на загальну суму 610,00 грн.
У подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_7 завантажили викрадений ними металобрухт до автомобіля останнього та з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд.
Окрім того, 07.08.2018, приблизно о 14:00 год., ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_7 на автомобілі останнього марки «Маzdа Sроrt Коmbі», номерний знак НОМЕР_1 , поїхали до місця розташування домоволодіння АДРЕСА_2 де повторно, таємно викрав металобрухт вагою 100 кг, вартість 1 кг якого, відповідно до довідки «ІТАКА-М» становить 6,10 грн., тобто на загальну суму 610,00 грн.
У подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_7 завантажили викрадений металобрухт до автомобіля останнього та з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить пом`якшити покарання призначене вироком суду першої інстанції та призначити ОСОБА_7 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що під час досудового слідства та під час судового розгляду справи обвинуваченому ОСОБА_7 не було надано можливості відповідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України укласти угоду про примирення з потерпілою у кримінальному провадженні.
При цьому вказує, що потерпіла не має матеріальних претензій до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Згідно обставин кримінального провадження та обвинувального акта матеріальна шкода нікому не завдана.
Посилається на те, що зважування металолому проведено з порушенням кримінального процесуального закону, а ціна на металобрухт є необ`єктивною.
Заслухавши суддю - доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих правопорушень визнав, щиро розкаявся у вчиненому та просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, за обставин, встановлених вироком під час судового розгляду, є правильним, оскільки ґрунтується на об`єктивному, повному і всебічному досліджені доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та правильно оцінених судом.

На переконання колегії суддів, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України підтверджується дослідженими у суді належними та допустимими доказами, на підставі яких судом першої інстанції зроблено правильний висновок про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень за які його засуджено, а саме: показаннями допитаних у судовому засіданні обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та показаннями свідка ОСОБА_11 (т.2 а.к.п.133-135).
Окрім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, об`єктивно підтверджується наданими стороною обвинувачення належними і допустимими доказами, зокрема: витягом № 1 із Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження за № 0000438 (а.к.п.1); витягом № 2 із Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження за № 0000438 (а.к.п.1-2); рапортом слідчого СВ Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 від 09.08.2018 (а.к.п.8); заявою ОСОБА_12 від 06.08.2018 (а.к.п.9); даними протоколу огляду місця події від 06.08.2018 (а.к.п.10-11); даними протоколу огляду предметів від 08.08.2018 (а.к.п.15); даними протоколу огляду місця події від 10.08.2018, (а.к.п.18); інформацією начальника управління карного розшуку кримінальної поліції ГУНП в Кіровоградській області № 2727/19-18 від 20.08.2018 (а.к.п.25); довідкою ПП «Ітака-М», згідно якої вартість 1 т лому чорного металу ДСТУ 4121-2002 складає 6100 грн. (а.к.п. 30); даними відеозапису із камер відеоспостереження пункту прийому лому металів в смт. Олександрівка, згідно якого 07.08.2018 приблизно 18.10 год. ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_7 на автомобілі останнього марки «Маzdа Sроrt Коmbі», номерний знак НОМЕР_1 , привезли до металоприйомного пункту металобрухт, серед яких був і металевий столик і за що отримали грошові кошти.

Оцінивши наведені вище зібрані у кримінальному провадженні докази і доводи апеляційної скарги сторони захисту в їх сукупності, колегія суддів вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.
Доводи апеляційної скарги про те, що обвинуваченому ОСОБА_7 не було надано можливості відповідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України укласти угоду про примирення з потерпілою у кримінальному провадженні, є безпідставними, оскільки вказаного клопотання сторона під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції не заявляла. До того ж, потерпіла ОСОБА_12 , щодо покарання, вважає за неможливе виправлення обвинувачених без позбавлення волі (т.2 а.к.п.57).

Посилання сторони захисту на те, що потерпіла не має матеріальних претензій до обвинуваченого, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються заявою потерпілою ОСОБА_12 , згідно якої вина вказала, щомає до обвинувачених претензії матеріального характеру у розмірі заподіяних їй збитків згідно обвинувального акту, при цьому цивільний позов не заявляла (т.2 а.к.п.57).

Твердження апелянта про те, що матеріальна шкода нікому не завдана, спростовується обвинувальним актом, у якому вказано, що матеріальна шкода у кримінальному провадженні спричинена потерпілій ОСОБА_12 у розмірі 1220 грн (т.1 а.к.п.7).
Доводи апелянта про те, що ціна на металобрухт є необ`єктивною спростовуються довідкою ПП «Ітака-М», згідно якої вартість 1 т лому чорного металу ДСТУ 4121-2002 складає 6100 грн (а.к.п.30).

Положеннями ч. 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції в повній мірі врахував тяжкість вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, є злочинами середньої тяжкості та тяжкого злочину.

Згідно роз`яснень п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).

Обставини, що пом`якшують покарання, суд правильно визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд врахував, що ОСОБА_7 не одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, за місцем проживання компрометуючими матеріалами відносно нього сільська рада не володіє, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий (а.к.п.103-106, 108).

Відповідно до висновку органу пробації, ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб середній. Виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб).

Врахувавши тяжкість вчиненого, особу обвинуваченого, який не працює, раніше судимий, місцевий суд дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише у умовах ізоляції його від суспільства та правильно призначив обвинуваченому покарання в межах санкцій, встановлених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі, яке буде справедливим, необхідним та відповідатиме меті покарання та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Також, судом першої інстанції правильно враховано, що ОСОБА_7 надавалася можливість виправитися за вчинення попередніх злочинів без ізоляції від суспільства. Однак, обвинувачений належних висновків для себе не зробив і вчинив умисно повторно аналогічні кримінальні правопорушення під час іспитового строку, тому згідно ст. 71 КК України, суд частково приєднав до призначеного покарання за даним вироком, не відбутий строк покарання за вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 05.04.2018.

Будь яких інших доводів, щодо незаконності вироку суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.
Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону які б могли стати підставою для скасування або зміни вироку суду, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 01 червня 2020 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання її копії.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4