Єдиний унікальний номер судової справи 201/8507/20
Номер провадження 1-кс/201/3252/2020
УХВАЛА
Іменем України

14 вересня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 07.07.2020 року Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження № 0002984, внесеного до ЄРДР від 15.11.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в порядку ст. 303 КПК України, в якій просив суд визнати незаконною та скасувати постанову слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 07.07.2020 року про закриття кримінального провадження № 000298, зобов`язати керівника органу досудового розслідування поновити досудове розслідування, із одночасним внесенням до ЄРДР відповідних відомостей щодо правової кваліфікації за ст. 14, ч. 2 ст. 194, 195, 364, 365 КК України, зобов`язати визначити слідчого (слідчих), який буде здійснювати досудове розслідування та виконати слідчі та процесуальні дії, вказані у клопотанні заявника.

В обґрунтування скарги заявник вказав, що у вересні 1997 року придбав суцільнозварний металевий гараж, який самовільно встановив у групі із приблизно 40-ка вже встановлених гаражів на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 . 01.10.1997 року він уклав з виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради договір №459/г на право тимчасового користування ділянкою землі на умовах оренди, який декілька раз пролонгувався. Починаючи з 2004-го року функції з отримання орендної плати за землю передані податковій інспекції Жовтневого району м. Дніпропетровська, якій щорічно заявник сплачує земельний податок. 04.09.2019-го року заявник побачив на своєму гаражі надрукований з реквізитами КП «Управління контролю за благоустроєм міста» Дніпровської міської ради та адресований «власнику гаража, розташованого у районі будинку № НОМЕР_1 Наб. Перемоги», припис № ГР-0689», підписаний 03.09.2019р. заступником начальника відділу технічного забезпечення КП «Управління контролю за благоустроєм міста Р.Г. Глушко, про демонтаж гаража.

06.09.2019 року ОСОБА_3 звернувся до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із письмовою заявою про злочин. Ухвалою слідчого судді за скаргою заявника зобов`язано внести відомості до ЄРДР на підставі заяви від 06.09.2019 року.

23.01.2020 року заявник звернувся до слідчого з клопотанням про зміну правової кваліфікації правопорушення, виконання конкретних слідчих дій, відповіді на яке не отримав, після чого подав скарги до СУ ГУНП в Дніпропетровській області, до Національної поліції України.

13.07.2020 року заявник звернувся до керівника органу досудового розслідування та процесуального керівника зі скаргою, 10.08.2020 року подав скаргу керівнику Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 в порядку ст. 308 КПК України. 15.08.2020 року подав скаргу на ім`я начальника СУ ГУНП в Дніпропетровській області.

07.09.2020 року з відповіді заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 від 14.08.2020 року, дізнався, що кримінальне провадження №000298 закрите 07.07.2020 року.

На підставі викладеного, просив визнати незаконною та скасувати постанову слідчого від 07.07.2020 року Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження № 0002984, внесеного до ЄРДР від 15.11.2019 року, зобов`язати керівника органу досудового розслідування поновити досудове розслідування з одночасним внесенням до ЄРДР відомостей про злочини з правовою кваліфікацією за ст. 14, ч. 2 ст. 194, 195, 364, 365 КК України, зобов`язати визначити слідчого (слідчих), який буде здійснювати досудове розслідування та виконати слідчі та процесуальні дії, вказані у клопотанні заявника.

Заявник ОСОБА_3 надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути скаргу за його відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами, скаргу просив задовольнити. У зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суддя слідчий вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі іншого заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження №000298, внесеного до ЄРДР від 07.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, розпочате за заявою ОСОБА_3 за фактом зловживання службовим становищем з боку посадових осіб КП «Управління контролю за благоустроєм міста».

07.07.2020 року слідчим Соборного ВП ДВПН ГУНП в Дніпропетровській області винесено постанову про закриття кримінального провадження №000298 на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, про яку заявник дізнався лише 07.09.2020 року з відповіді заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 від 14.08.2020 року.

Щодо визнання незаконним рішення слідчого та скасування постанови про закриття кримінального провадження.
Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим, дізнавачем закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 6 ст. 284 КПК України копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.

Відповідно до ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволені клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.
Під час розслідування слідчий здійснює процесуальні дії, тобто усі передбачені кримінально-процесуальним законодавством заходи, слідчі дії, що виконують функції збирання, дослідження, оцінювання й використання доказів. Процесуальні дії завжди спрямовані на одержання та перевірку доказів під час розслідування кримінального провадження - збирання та фіксацію доказів, притягнення як обвинуваченого, обрання запобіжного заходу, визнання потерпілим, цивільним позивачем або цивільним відповідачем тощо.

Таким чином сторона захисту, потерпілий можуть звернутися до сторони обвинувачення із клопотанням у порядку ст. 220 КПК України, в якому можуть просити слідчого або прокурора про виконання певних процесуальних дій, а останні мають розглянути таке клопотання та у межах дискреційних повноважень прийняти рішення про проведення процесуальних дій або відмову у їх проведенні.

КПК України закріплений правовий статус слідчого судді систему закріплених нормативно-правовими актами засад і норм, які визначають процесуальне становище, повноваження (права та обов`язки) слідчого судді.

До повноважень слідчого судді у відповідності до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частиною 2 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Як вказує заявник, слідчим, жодні процесуальні, слідчі дії щодо поданих ним клопотань про вчинення слідчих та процесуальних дій в зазначеному кримінальному провадженні, вчинені не були, доводи заявника жодним чином не перевірені. Також про постанову про закриття кримінального провадження заявник дізнався лише 07.09.2020 року, що вказує про порушення ч.6 ст. 284 КПК України та права на захист заявника, передбачений ст. 55 Конституції України.

Слідчий суддя враховує й усталену практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 07 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Приймаючи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку, що слідчим під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не були дотримані вимоги чинного кримінально-процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Щодо зобов`язання керівника органу досудового розслідування поновити досудове розслідування, то скасування оскаржуваної постанови у будь якому випадку є наслідком поновлення досудового розслідування, тому у цій частині вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо внесенням до ЄРДР відповідних відомостей щодо правової кваліфікації, зазначеної у заяві ОСОБА_3 .
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 року № 298 затверджене Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (далі Положення № 298).
Відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність вносяться виключно реєстратором заяви про кримінальне правопорушення, що чітко передбачено вимогами п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України і Положення № 298, а тому не підлягають задоволенню вимоги заявника про зобов`язання внести (змінені) відомості до ЄРДР з попередньою правовою кваліфікацією, визначеною заявником ст.ст. 14 , ч. 2 ст. 194, 195, 364, 365 КК України.

Щодо вимог про зобов`язання керівника органу досудового розслідування визначити слідчого, який поновить та здійснюватиме досудове розслідування.
Відповідно до ч. 2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих; здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 КК України. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України оскарженню підлягає бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк.
При цьому, слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе організаційні функції органу досудового розслідування, а тому, в цій частині скарги, слід відмовити.

Щодо вимог про здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження, зобов`язання виконати слідчі та процесуальній дії, вказані у клопотанні ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 КК України. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України оскарженню підлягає бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк.
При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Проаналізувавши норми Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 36, 40 КПК України, якими встановлено перелік повноважень слідчого, прокурора під час досудового розслідування, суд приходить до висновку, що організація та виконання повного, об`єктивного та належного досудового розслідування виходить за межі повноважень суду. Також, слідчий суддя не має повноважень зобов`язати слідчого чи прокурора вчинити дії, які він не зобов`язаний вчиняти в установлений КПК України строк.
Також заявником порушено 10-тиденний строк звернення до суду зі скаргою, але він не був обізнаний про винесення слідчим постанови від 07.07.2020 року про закриття кримінального провадження і фактично дізнався про неї лише 07.09.2020 року з відповіді заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №2. Скарга була подана до суду 07.09.2020 року, а тому заявником не порушений строк подання скарги на постанову від 07.07.2020 року.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 55, 93, 153, 220, 303 - 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 07.07.2020 року Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження № 0002984, внесеного до ЄРДР від 15.11.2019 року задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 07.07.2020 року про закриття кримінального провадження № 000298, внесеного до ЄРДР від 26.11.2019 року. за ч. 1 ст. 364 КК України - скасувати.

В задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1