Номер провадження: 11-кп/813/1751/20
Номер справи місцевого суду: 519/1032/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області, від 29.04.2020 про продовження строку тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Нові Біляри Комінтернівського р-ну Одеської обл., громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має середню освіту, одружений, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні №0000022, внесеному до ЄРДР 20.05.2019,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області, від 29.04.2020, залишено без задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також, задоволено клопотання прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2
ст. 307 КК України у кримінальному провадженні №0000022, внесеному до ЄРДР 20.05.2019.
Зазначеною ухвалою обвинуваченому був продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з визначеним розміром застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Строк дії ухвали визначено до 27.06.2020.
Рішення суду мотивоване тим, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тобто, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органу досудового розслідування та суду.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказану ухвалу обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, оскаржена ухвала є незаконною, не враховані дані про особу обвинуваченого, а саме: він не судимий в силу ст. 89 КК України, одружений, має сина, має зареєстроване місце проживання, де позитивно характеризується, має захворювання, а в слідчому ізоляторі лікування не надано. Вважає, що відсутній ризик впливу, оскільки у кримінальному провадженні всі свідки допитані, однак це не було враховано судом.
Крім того, обвинувачений звертає увагу суду, що за місцем його реєстрації проживає його матір, яка є пенсіонеркою та потребує догляду.
У зв`язку з викладеним, обвинувачений просить скасувати оскаржену ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області, від 29.04.2020, і постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Позиції учасників судового розгляду.
У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений підтримав апеляційну скаргу та просив змінити запобіжний захід.
Прокурор та захисник були повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, однак не прибули в судове засідання, причин неприбуття не повідомили, з клопотанням про відкладення апеляційного розгляду до суду не звертались.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що вона відповідає приписам вказаної норми кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався суд при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування, а тому, доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим
ст. 177 КПК України.
Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України КК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовую, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
На думку апеляційного суду, розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого з таких підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
З оскарженої ухвали вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 має зареєстроване місце свого проживання, перебуває у шлюбі, проте офіційно не працює, не має у власності нерухомого майна.
За вказаними обставинами суд першої інстанції вирішив, що обвинувачений не має достатньо міцних соціальних зв`язків, а тому підтверджується наявність ризику того, що він може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Крім того, на думку апеляційного суду, існування цього ризику обумовлено тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 4 до 10 років з конфіскацією майна.
Злочини, передбачені, зокрема ч. 2 ст. 307 КК України, відповідно до положень ч. 5 ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.
Враховуючи зазначені обставини, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності ризику того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до оскарженої ухвали, ОСОБА_6 не судимий в силу ст. 89 КК України, однак прокурором доведено, що факт притягнення обвинуваченого
ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за корисливий злочин, свідчить про характеристику його, як особи, схильної до вчинення кримінальних правопорушень та обізнаність щодо протиправності вчиненні діянь, які переслідуються кримінальним законом.
Крім того, на думку апеляційного суду, відсутність у ОСОБА_6 працевлаштування та відомостей про джерела його існування, а також саме обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут психотропних речовин, вчинені повторно, дає підстави вважати, що вчинення протиправних дій в сфері обігу наркотичних засобів, може бути єдиним джерелом отримання грошових коштів для існування обвинуваченого, що свідчать про існування у кримінальному провадженні ризику вчинення останнім іншого кримінального правопорушення.
В оскарженій ухвалі суд прийняв до уваги, що обвинувачений перебуває у шлюбних відносинах, власних неповнолітніх дітей не має, має зареєстроване місце проживання, а також позитивну характеристику, проте зазначає, що такі обставини хоча і знижують встановлені судом ризики, однак не усувають їх існування.
Щодо доводів, що обвинувачений має захворювання, а саме «гепатит С», то в ухвалі суду першої інстанції зазначено, що наявність цього захворювання не виключає його лікування в умовах слідчого ізолятора.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду, оскільки в матеріалах справи наявна медична довідка, відповідно до якої стан здоров`я ОСОБА_6 задовільний (а.с. 83).
В матеріалах кримінального провадження не знайшли свого відображення твердження щодо наявності сина у обвинуваченого, а тому, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими в цій частині.
Матеріали справи не містять інших даних про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом не встановлено.
Що стосується твердження апеляційної скарги про те, що обвинувачений має матір пенсійного віку, яка потребує догляду, апеляційний суд не приймає до уваги зазначені доводи, оскільки відомості щодо того, що матір обвинуваченого потребує стороннього догляду в матеріалах провадження відсутні.

Висновки апеляційного суду.
Відповідно до положень п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що з врахуванням обставин та характеру вчинених злочинів, а також наявністю зазначених ризиків, судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 оскільки на теперішній час неможливо застосувати до нього менш жорсткий запобіжний захід.

Керуючись статями 176, 177, 178, 183, 194, 196, 370-372, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області, від 29.04.2020 про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні №0000022, внесеному до ЄРДР 20.05.2019, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4