Справа № 635/3481/20
Провадження по справі №1-в/635/455/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
представника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, з середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-12 грудня 2014 грудня Ленінським районним судом міста Полтави за ч.2 ст. 311, ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 307, ст. 69, ст. 70, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;
-05 листопада 2018 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 311, ч.1 ст. 263, ч.1 ст.70, ч.1 ст. 71 до 5 років 1 місяці позбавлення волі,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 засуджений вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 05 листопада 2018 року за ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 311, ч.1 ст. 263, ч.1 ст.70, ч.1 ст. 71 до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання, просив суд його задовольнити та пояснив, що став на шлях виправлення,а тому є підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м"яким.
Прокурор ОСОБА_2 та представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання.
Суд, вислухавши думку прокурора, представника адміністрації виправної колонії, пояснення засудженого, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 05 листопада 2018 року за ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 311, ч.1 ст. 263, ч.1 ст.70, ч.1 ст. 71 ОСОБА_3 засуджений до 5 років 1 місяці позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 07 лютого 2019 року, кінець строку 28 жовтня 2022 року.

Засуджений відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» з 26 листопада 2019 року.

Згідно характеристики на засудженого, наданої начальником відділення СПС лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_4 , погодженої заступником начальника установи із соціально-виховної роботи «Темнівської виправної колонії (№100)» ОСОБА_6 , засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 07 лютого 2019 року. За час утримання в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» порушення режиму тримання не допускав, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

За час відбування покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має. Працевлаштований до промислової зони установи, поставлені завдання намагається виконувати повністю та своєчасно, у взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, адекватно реагує на критику в свою адресу, намагається дотримуватись правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи.

Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

До виконання необхідних робіт із благоустрою установи ставиться посередньо.

Засуджений ОСОБА_3 бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться байдуже.

Підтримує соціально-корисні зв`язки із дружиною шляхом листування та телефонних розмов, отримує від неї посилки та передачі.

На профілактичному обліку установи засуджений не перебуває.
Адміністрація установи вважає, що засуджений за час відбування покарання не став на шлях виправлення. На підставі ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким обмеженням волі є недоцільною.
Відповідно до положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

За змістом цього кримінального закону заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням може бути застосовано, якщо засуджений став на шлях виправлення. Це означає, що поведінка засудженого та його сумлінна активна праця в містах позбавлення волі і виконання умов режиму відбування покарання є свідченням його бажання залишити назавжди свою злочинність в минулому. Все це дає можливість для пом`якшення такому засудженому покарання.

Необхідність заміни невідбутої частини покарання більш м`яким виникає тоді, коли засуджений став на шлях виправлення, і для закріплення досягнутих результатів бажано продовжити виправний вплив на нього в інших, менш суворих умовах.

Характеризуючи засудженого, адміністрація установи дійшла висновку, що засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання не став на шлях виправлення. На підставі ст. 82 КК України йому не доцільно замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким обмеження волі.

Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_3 , 29 травня 2020 року на засудженого ОСОБА_3 рішенням дисциплінарної комісії установи накладено стягнення у виді попередження. Заохочень засуджений ОСОБА_3 не має.

Отже, з вказаних відомостей та матеріалів особової справи вбачається,що засуджений, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі не став на шлях виправлення, про що свідчить його поведінка та відношення до праці.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що раніше до засудженого було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. Однак, при цьому новий злочин вчинено ОСОБА_3 саме в період іспитового строку за попереднім вироком і остаточне покарання призначено за ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
На засіданнях дисциплінарної комісії установи від 12 червня 2019 року було розглянуто питання щодо можливого застосування до засудженого ОСОБА_3 ст.ст. 100, 101 КВК України та було відмовлено у застосуванні даної статті як особі, яка не стає на шлях виправлення.
12 червня 2020 року комісією установи було розглянуто питання щодо можливого застосування ст. 82 КК України до засудженого ОСОБА_3 , однак було відмовлено у застосуванні даної статті як особі, яка не стає на шлях виправлення.
Враховуючи викладене, у суду немає підстав та відомостей, що ставлять під сумнів такі висновки комісії, створеної адміністрацією установи, де засуджений відбуває покарання, оскільки лише адміністрація цієї установи систематично та безпосередньо спостерігає за процесом перевиховання засудженого.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що за час відбування покарання поведінка засудженого, ставлення засудженого до праці не доводять в повній мірі його виправлення, а тому не вбачає підстав для застосування до засудженого ОСОБА_3 норм ст. 82 КК України, внаслідок неефективності такого заходу щодо попередження вчинення ним нових злочинів, що підтверджується даними, наведеними вище.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 82 КК України, суд -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1