Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

18 серпня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 23 червня 2020 року у справі за клопотанням начальника ДУ «Городищенська виправна колонія (№ 96)» ОСОБА_8 про вирішення питання про поміщення до приміщення камерного типу засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, до засудження проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, до засудження непрацюючого, неодноразово судимого, востаннє: 01 квітня 2017 року Галицьким районним судом м. Львова за ч.4 ст. 187, з застосуванням ч.5 ст. 72 КК України на 8 років позбавлення волі, ?
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 23 червня 2020 року клопотання начальника ДУ «Городищенська виправна колонія (№ 96)» ОСОБА_8 задоволено частково. Застосовано до засудженого ОСОБА_6 захід стягнення у виді поміщення його до приміщень камерного типу на термін 1 місяць.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 покликається на незаконність та необгрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Вважає, що всупереч вимог ч.7 ст. 135 КВК України направлене до суду рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності особи не було вмотивовано.

На думку захисника, всупереч положень ст.ст. 22, 23 КПК України під час розгляду клопотання персонал установи виконання покарань не довів наявність у діях засудженого ОСОБА_6 усіх ознак дисциплінарного проступку, що виключає застосування до останнього, заходу стягнення.

Просить ухвалу Рівненського районного суду від 23 червня 2020 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання начальника ДУ «Городищенська виправна колонія (№ 96)» ОСОБА_8 про вирішення питання про поміщення до приміщення камерного типу засудженого ОСОБА_6 .

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 начальник ДУ «Городищенська виправна колонія (№ 96)» ОСОБА_8 вказує на безпідставність і необґрунтованість апеляційної скарги. Зазначає, що адміністрацією установи доведено факт та повністю підтверджено належними і допустимими доказами наявність усіх ознак дисциплінарного проступку зі сторони засудженого ОСОБА_6 .

Вважає, що ухвала суду першої інстанції від 23 червня 2020 року винесена у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, надано належну оцінку всім доказам, в межах наданих повноважень, а також судом вірно застосовано як норми процесуального, так і матеріального права.

Просить апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 23 червня 2020 року без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 і засудженого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах засудженого, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника в інтересах засудженого не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п. 13-2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Судом першої інстанції встановлено, що 05 червня 2020 року, в період часу з 11 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., по підозрі в зберіганні заборонених для користування засудженими предметів та речовин проводився обшук у відділеннях СПС №»2 та №3 ДУ «Городищенська ВК (№ 96)». В ході проведення непланового обшуку відділення соціально-психологічної служби №2 (локальна дільниця №2), засуджений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у ДУ «Городищенська ВК (№ 96)» за вироком Галицького районного суду м. Львова за ч.4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком 8 років, в агресивній та зухвалій формі почав висловлювати невдоволення діями персоналу установи (зухвале та демонстративне невиконання встановлених законодавством вимог персоналу, вживання нецензурної лексики, недотримання форми звернення до персоналу, перешкоджання виконанню персоналом своїх службових обов`язків та підбурювання до цього інших засуджених).
Згідно ч. 1 ст. 132 Кримінально-виконавчого кодексу України за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, може застосовуватися такий захід стягнення, як переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.
Як передбачено ч. ч. 1, 9 ст. 134 Кримінально-виконавчого кодексу України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого. Стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.
Свій висновок про задоволення клопотанняДУ «Городищенська ВК (№ 96)» про переведення засудженого ОСОБА_6 до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк 1 місяць, з яким погоджується і колегія суддів, суд мотивував дослідженими матеріалами клопотання і дисциплінарного провадження та прийшов до обґрунтованого висновку, що засуджений протидіє адміністрації установи та на інші заходи дисциплінарного впливу не реагує. Зокрема, судом враховано, що згідно довідки по особовій справі засудженого ОСОБА_6 відносно останнього неодноразово застосовувались наступні стягнення: оголошено догану, сувору догану, поміщення в ДІЗО. З характеристики засудженого вбачається, що останній за час відбування покарання характеризується негативно, допустив неодноразово порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. З них погашено та зняте у встановленому законом порядку тільки одне стягнення. Свідомо не виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарання.
На відеофайлі, доданому до матеріалів справи, зображено зухвале та демонстративне невиконання засудженим встановлених законодавством вимог персоналу, вживання ним нецензурної лексики, недотримання форми звернення до персоналу, перешкоджання засудженим виконанню персоналом своїх службових обов`язків та підбурювання до цього інших засуджених, що і підтвердив у своєму виступі засуджений.
Крім того, як вбачається з оскаржуваної ухвали суду засуджений ОСОБА_6 підтвердив факти, викладені в матеріалах справи, в рапортах працівників та на відеодиску, долученому до матеріалів справи.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, враховуючи доведеним та встановленим судом наявність усіх ознак дисциплінарного проступку та факт свідомого його вчинення засудженим, а також систематичне вчинення злісних порушень відбування покарання останнім, за які застосовувались менш суворі стягнення, які виявились безуспішними і не вплинули на подальше припинення ним порушень, то в цілому його негативна поведінка носить систематичний характер, а відтак, на переконання колегії суддів, відповідно до ст. 133 КВК України, ОСОБА_6 є злісним порушником режиму утримання і суд першої інстанції дійшов вірної думки про необхідність поміщення засудженого до приміщення камерного типу.
За наведеного доводи захисника про безпідставність застосування до засудженого даного виду заходу стягнення є необґрунтованими, оскільки спростовуються письмовими доказами по справі, яким дана належна юридична оцінка і які, і самі по собі, і в своїй сукупності повністю доводять винуватість засудженого та необхідність застосування саме такого заходу стягнення.
В судовому засіданні апеляційної інстанції встановлено, що підтверджено самим засудженим ОСОБА_6 , що після подій, які мали місце 05 червня 2020 року, через тиждень до засудженого знову застосовувалось стягнення.
Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при її розгляді в повній мірі дотримався положень 132-135 КВК України та дійшов правильного висновку про переведення засудженого ОСОБА_6 до приміщення камерного типу терміном на один місяць, а тому ухвала суду стосовно засудженого є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,?
УХВАЛИЛА:
Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 23 червня 2020 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3