ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

цивільного позивача - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003040 від 17.07.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, раніше не судимого, працюючого водієм експедитором, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17.07.2018 року близько о 09 год. 00 хв. ОСОБА_9 , знаходячись на водійському сидінні в салоні автомобілю «Фіат Добло» д.н.з. НОМЕР_1 , поблизу під`їзду № 6, будинку АДРЕСА_3 , в ходi раптово виниклого конфлікту iз раніше не знайомим йому ОСОБА_7 , який виник на грунтi особистих неприязних стосунків, пов`язаних із виконанням адвокатом ОСОБА_13 рішення Ленiнського районного суду м. Харкова вiд 12.04.2017 року про розподiл майна подружжя, який дiяв в інтересах його колишньої дружини ОСОБА_14 , маючи злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспiльно-небезпечний характер своїх дiй, передбачаючи їх суспiльно-небезпечнi наслідки i бажаючи їх настання, здійснив один пострiл iз спецзасобу «Форт 12Р» в напрямку ОСОБА_7 , потрапивши у середнiй палець лiвої кистi останнього, завдавши йому наступні тілесні ушкодження: травма лівої кисті у вигляді внутрішньо суглобового повздовжнього перелому середньої фаланги та осколкового внутрішньо суглобового перелому дистального мета епіфізу основної фаланги 3-ого пальця зі зміщенням кісткових уламків, ушкодженням сухожилля розгинача та капсули, з наявністю рубця на тильній поверхні 3-ого пальця, який є наслідком загоєння рани (зазначеної в медичній документації як вогнепальна) відповідно до п. 2.2.1. «а», «б», «в» п. 2.2.2., затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №09-841/2019 від 23.08.2019 року, належать до середнього ступеню тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 , свою вину не визнав, та пояснив, що він 17.07:2018 року близько 08.00 год. ранку вийшов з пiд`їзду свого будинку за адресою: АДРЕСА_3 , та направлявся до cвогo автомобiля Фiат Добло, р.н. НОМЕР_1 , який знаходився бiля сусiднього пiд`їзду. Вiдкривши автомобiль, ОСОБА_9 . сiв в нього, завів двигун та заблокував дверi. Через декiлька секунд до автомобіля ззаду підбігли окрім ОСОБА_13 ще троє невiдомих йому осiб одягнутих в «тактичний одяг» з нагрудними тактичними сумками для швидкого дiстання зброї та почали вимагати в нього вийти з автомобiля, провокуючи при цьому його на конфлiкт ударами по автомобiлю та погрозами фiзичної розправи. Серед них був також i потерпiлий - ОСОБА_7 , який окрiм iншого, знiмав все, що вiдбувалось на мобiльний телефон. Потiм, пiдiйшов ще один ранiше не вiдомий ОСОБА_9 . чоловiк (як вiн згодом дiзнався це був ОСОБА_13 ), який ранiше 06 липня 2018 р. також з трьома iншими невiдомими йому особами приходив до ОСОБА_9 та сказав, що виконує наказ ОСОБА_14 (колишньої дружини ОСОБА_9 ), яка проживала в сусiдньому будинку та неодноразово погрожувала ОСОБА_9 та його нинiшнiй дружинi ОСОБА_15 фiзичною розправою. ОСОБА_14 є ранiше судимою за фактом завдання тiлесних ушкоджень ОСОБА_15 - новiй дружинi ОСОБА_9 ОСОБА_16 разом з iншими чоловiками i ранiше також погрожував ОСОБА_9 та його на той час новiй дружинi ОСОБА_15 (яка була вгітною та знаходилась поруч з ним), а також дитинi, яка знаходилась в цей час у ОСОБА_9 на руках, вимагали вiддати ключi вiд автомобiля Фiат Добло, н. НОМЕР_1 та суму грошових коштiв в розмiрi 100000,00 грн.

Коли один з невiдомих чоловiкiв почав бити скло автомобіля, в якому знаходився ОСОБА_9 та дiстав нiж, ОСОБА_9 вирiшив викликати поліцію. Оскільки, ОСОБА_9 не зміг одразу додзвонитись, вiн зателефонував дружині ОСОБА_15 та пояснивши ситуацію попросив викликати полiцейський патруль. Поки ОСОБА_9 чекав на поліцію він вирішив розвернути автомобiль по напрямку до виїзду з двору та здiйснив декiлька сигналів у клаксон з метою привернення уваги мешканців будинку та людей, які проходили повз. Нападаючі продовжили бити по автомобілю та погрожувати, перешкоджаючи автомобілю рухатись, намагались потрапити всередину автомобіля, виламуючи двері, намагалися спустити колеса.

Так само повільно ОСОБА_9 розвернув автомобіль та почав рух у напрямку свого під`їзду, оскільки побачив свою дружину, яка вийшла на вулицю (з якою ОСОБА_9 весь цей був на зв`язку) та стояла біля під`їзду та спостерігала за всім, що відбувалося.

В останній момент, розуміючи, що поліція так і не прибула, а напад продовжується, хвилюючись за свою на той час вагітну дружину (оскільки на її адресу також були неодноразові погрози), ОСОБА_9 прийняв рішення (як останній аргумент) здійснити попереджувальний постріл із зареєстрованого пристрою для відстрілу гумових куль. Оскільки, находячись всередині автомобіля він не міг цього зробити, не відкриваючи вхідних дверей (розуміючи, що через відкриті двері нападаючі зможуть проникнути у автомобіль), ОСОБА_9 прийняв рішення від`їхати від нападаючих на відстань близько 10 метрів, після чого приспустивши вікно він здійснив 1 постріл через відкрите бокове скло, впевнившись в тому, що там нікого немає і відразу закрив його. В дзеркало заднього виду ОСОБА_9 побачив, що це налякало нападаючих та вони розбіглися в різні сторони.

Пiсля того як ОСОБА_17 під`їхав до під`їзду, його дружина Анастасiя сiла до нього в автомобiль, а вже через 5-10 хвилин приїхав патруль полiцiї ОСОБА_9 надав працівникам поліції всі документи, які вони просили. Ще через 5 хвилин пiд`їхав другий патрульний автомобіль та працівники слідчого відділу.

ОСОБА_9 з дружиною вийшли з автомобіля та розповіли працівникам поліції про все, що вiдбулось. Пiзнiше вони помiтили, що пiд`їхала жiнка на автомобiлi «Мерседес» і троє з нападаючих бiля сусiднього пiд`їзду поклали свої речi в цей автомобiль, сiли до нього та безперешкодно покинули двiр будинку. Пiсля цього ОСОБА_17 з дружиною Анастасiєю поїхали до Київськоrо Вiддiлу полiцiї та написали свої пояснення та заяву про вчинення злочину, яка i була квалiфiкована за ст. 356 КК України (кримiнальне провадження №003041 від 18.07.2018 р.). ОСОБА_9 вказав, що не мав намiру умисно завдавати тiлеснi ушкодження ОСОБА_18 , а тому його дії необхідно кваліфікувати за ст. 128 КК України, як необрежне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що на думку захисту підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема показаннями свідків та відеозаписами, долученими до справи.

Крім того, стороною захисту повідомлено, що протиправні дії у відношенні ОСОБА_9 та його родини були неодноразовими. ОСОБА_14 завдала тiлесних ушкоджень ОСОБА_15 - новiй дружинi ОСОБА_9 , за що вироком Київського районного суду м. Харкова від 04.10.2017 року по справі №60/15011/16-к була засуджена за ст. 125 ч. 1 КК України до 60 годин громадських робіт.

Також, ввечерi близько 17.00 год., до подій, які сталися 06.07.2018 року на мобільний телефон ОСОБА_9 зателефонував невідомий та представився ОСОБА_19 та вимагав, щоб ОСОБА_9 вийшов на вулицю для розмови, пояснюючи, що якщо вiн не вийде, то обiцяв створити проблеми для родини обвинуваченого та пошкодити автомобіль. Коли ОСОБА_9 з дружиною та дитиною вийшли на вулицю, біля дому на них чекали троє чоловiкiв. ОСОБА_20 одразу сказав, що вони прийшли забрати автомобіль на підставі рiшення суду, але ні відповідного рішення, ні документів, які б надавали їм повноваження на його виконання не надали. Чоловіки повідомили, що вони є представниками ОСОБА_14 та вимагали у ОСОБА_9 , щоб останній вiддав їм свiдоцтво про реєстрацiю транспортного засобу, ключi вiд автомобiля та 100000,00 гон. ОСОБА_17 відповів їм відмовою, на що вони почали вiдкрито погрожувати.

За фактом неодноразових посягань на життя та здоров`я ОСОБА_9 та його дружини ОСОБА_15 , стороною захисту надані відповіді з правоохоронних органів за фактами їх звернень до поліції.

Стосовно цивільного позову ОСОБА_7 визнав частково, в межах відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 15000 грн., позов ОСОБА_8 не визнав взагалі.

Потерпілий ОСОБА_7 та цивільний позивач ОСОБА_8 , заявлені цивільні позови в остаточній редакції від 06.07.2020 року підтримали. ОСОБА_7 просив стягнути на його користь з ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної та матеріальної шкоди 115773,53 грн., з яких : 70000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 45773,53 грн., цивільний позивач ОСОБА_8 просила стягнути з обвинуваченого завдану моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

Незважаючи на невизнання своєї провини, вина ОСОБА_9 у скоєнні злочину, в об`ємі визнаним судом встановленим, підтверджується дослідженими судом, належними та допустимими доказами:

- витягом із кримінального провадження №0003040 від 18.07.2018 року з правовою кваліфікацією за ст. 122 ч. 1 КК України та фабулою про те, 17.07.2018 року приблизно о 09:00 год. невстановлена особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_7 (ЖЕО №24670 від 17.07.2018 року) (а.с. 120, т. 1);

- заявою ОСОБА_7 від 17.07.2018 року, яка зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Київського ВП ГУНП в Харківській області 17.07.2018 року за №24570, згідно якої ОСОБА_7 просив органи поліції прийняти міри до невідомого йому чоловіка, який 17.07.2018 року приблизно о 09:00 год. за адресою: м. Харків, вул. Н. Ужвій, буд. 62, здійснив вистріл із пістолета в середній палець лівої руки, чим наніс заявнику тілесні пошкодження (а.с. 121, т. 1);

- протоколом огляду місця події від 17.07.2018 року, в ході якого оглянуто ділянку автомобільної дороги, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Н. Ужвій, буд. 62, біля під`їзду №6, на якій розташований автомобіль «FIAT DOBLO», чорного кольору, з д.н.з. НОМЕР_1 . На час огляду автомобіль лицевою частиною в сторону виїзду по вул. Н. Ужвій. Із зовнішнього огляду автомобіль пошкоджень не має, на правовому склоочиснику на гумі знаходиться гільза з металу жовтого кольору з надписом на дні гільзи «СОВАП 9мм». Біля автомобіля знаходиться ОСОБА_9 , одягнутий в сині джинси та чорно-оранжеву кофту, з темно-синьою сумкою, в якій знаходиться: дозвіл на зброю № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_21 , виданий 17.02.2017 року та спеціальний засіб для стрільби гумовими пулями «ФОРТ-12Р» 9 мм РА, номер НОМЕР_3 з магазином, який споряджений 12 набоями з гумовою кулею на кожній гільзі мається напис СОВАП 9 мм, які були добровільно видано. За автомобілем на асфальтованій ділянці розташований автомобіль LEXUS IS 200, д.н.з. НОМЕР_4 по вул. Н. Ужвій, 60 м. Харкова. Із зовнішнього огляду на автомобілі пошкодження відсутні. В ході огляду встановлено та виявлено: гільзу з металу жовтого кольору з надписом на дні гільзи «СОВАП 9 мм», упаковані в паперовий пакет; дозвіл на зброю № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_21 , виданий 17.02.2017 року, упакований в паперовий конверт; та спеціальний засіб для стрільби гумовими пулями «ФОРТ-12Р» 9 мм РА, номер НОМЕР_3 з магазином, який споряджений 12 набоями з гумовою кулями, з написами СОВАП 9 мм, упаковані в експертний пакет №00001585 (а.с. 122-124, т. 1);

- довідкою №2432, наданий спеціалізованим травмпунктом хірургії кисті Міської лікарні №31 про те, що ОСОБА_7 звертався за допомогою 17.07.2018 року об 10:20 год. з приводу травми, яка сталася 17.07.2018 року об 09:30 год., за попереднім діагнозом: вогнепальне поранення ІІІ пальця лівої кисті, відкритий перелом дистальної та середньої фаланг з додатковим зміщенням і дефектом шкіри та м`яких тканин. Знаходиться на лікуванні (а.с. 125, т. 1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.06.2019 року та фототаблиці до нього, який проводився на парковому місці біля Київського ВП ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49, в ході якого потерпілий ОСОБА_7 дав пояснення, що 17.07.2018 року він разом зі своїм колегою ОСОБА_13 знаходився за адресою: м. Харків, вул. Н. Ужвій, буд. 62, та тримаючи у лівій руці свій мобільний телефон, вів відеозйомку того, як ОСОБА_9 , знаходячись в своєму автомобілі «Фіат Добло», д.н. НОМЕР_1 , порушував громадський порядок та на зауваження не реагував, опустивши вікно автомобіля з водійської сторони, тримаючи в руках пістолет, здійснив постріл в бік ОСОБА_7 , в результаті чого останній отримав поранення третього пальця лівої руки, якою тримав свій телефон. Далі показання потерпілого ОСОБА_7 були відображені в слідчому експерименті та зафіксовані фотофіксацією ( а.с. 126-129, т. 1);

- висновком судово-медичної експертизи №09-841/2019 вiд 20.06.2019 року, згідно якого на підставі даних судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_7 , та з урахуванням даних із наданої медичної документації, встановлено, що згiдно «Висновку фахiвця» №844-2018 від 19.07.2018 року та даним огляду 23.08.2019 року у гр. ОСОБА_7 мали мiсце наступнi тiлеснi ушкодження:

- травма лiвої кистi у виглядi внутрiшньосуглобового поздовжнього перелому середньої фаланги та осколкового внутрiшньосуглобового перелому дистального метаепiфiзу основної фаланги 3-го пальця зi змiщенням кiсткових уламкiв, ушкодженням сухожилля розгинача та капсули, з наявнiстю рубця на тильнiй поверхнi 3-го пальця, який є наслiдком загоєння рани (зазначеної у медичнiй документацiї, як вогнепальна);

- садна на тильнiй поверхнi лiвої кистi у дiлянцi 2-го мiжфалангового суглобу 2-го пальця. Вказана травма лiвої кистi утворилась внаслiдок ударної дiї предмету, що мав обмежену дiючу поверхню та високу кiнетичну енергiю, з мiсце прикладання сили у дiлянку проекцiї переломiв. Садна утворились вiд дiї тупих твердих предметiв, iндивiдуальнi особливостi дiючих поверхонь яких не вiдобразились, за механiзмом удару-тертя-ковзання. Враховуючи данi iз наданої медичної документацiї, а також морфологiчнi ознаки вказаних тiлесних ушкоджень, не виключено, що вони могли бути отриманi у строк вказаний в ухвалi. Вищевказана травма лiвої кистi не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий разлад здоров`я понад 3-х тижнiв (21 день), i за цією ознакою вiдноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкостi (згiдно п.п. 2:2.1.«а», «б», «в», 2.2.2., «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкостi плесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України вiд 17 сiчня 1995 року). За ступенем тяжкостi садна викликають незначнi скороминущi наслідки, тривалiсть яких не перевищує 6 дiб i за цiєю ознакою вiдносяться до легких тiлесних ушкоджень (вiдповiдно до п.п. 2.3.2.«б», 2.3.5., «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкостi тiлесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України вiд 17 сiчня 1995). Показання гр. ОСОБА_7 , що викладені у «Протоколі слідчого експерименту» від 20.06.2019 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень (а.с. 130-132, т. 1);

- повідомленням КНП «Міська клінічна лікарня №31» Харківської міської ради від 25.07.2019 року, довідкою МКЛ №31 від 05.08.2018 року (амбул. карта №2432), копією карточки попереднього запису на прийом до лікаря, копією амбулаторної карти хворого №2432 на ім`я ОСОБА_7 , згідно яких останній звернувся до КНП «МКЛ №31» ХМР 17.07.2018 року, був обстежений клініко-рентгенологічно та останньому встановлено діагноз: вогнепальне поранення ІІІ пальця лівої кисті, відкритий перелом проксимальної фаланги і середньої фаланги з допустимим зміщенням, дефектом шкіри і м`яких тканин, знаходився на амбулаторному лікування в цілодобовому травмпункті з 17.07.2018 року по 31.07.2018 року (а.с. 133-142, т. 1);

- протоколом огляду предмету від 03.07.2019 року, в ході якого оглянуто «CD-R» диск з надписом з правої сторони «CD-R», на якому міститься відеозапис «S7890001», після відтворення якого встановлено, що відеозапис у кольоровому форматі, звук на відео присутній, відео фіксувалось на мобільний телефон потерпілого гр. ОСОБА_7 , на якому зображено автомобіль темного кольору, марки «Фіат» модель «Добло», під керуванням ОСОБА_9 . Також на відео видно, як ОСОБА_9 на автомобілі здаючи назад, зачепив припаркований автомобіль марки «Део», сірого кольору, та зірвав номерний знак з авто. Потім, через деякий час, ОСОБА_9 , дістає предмет схожий на пістолет та робить один постріл в сторону потерпілого ОСОБА_7 , після чого телефон падає на землю та видно, як ОСОБА_9 відразу їде (а.с. 143-145, т. 1);

- дослідженим у судовому засіданні «CD-R» на якому розміщено запис відеофіксації подій потерпілим ОСОБА_7 , при відкритті якого встановлено що диск містить два файли, на одному із файлів потерпілий веде відеозйомку того, як ОСОБА_9 , знаходячись в своєму автомобілі «Фіат Добло», д.н. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, зачепив припаркований автомобіль марки «Део», сірого кольору, та зірвав номерний знак з авто. В цей час біля авто ОСОБА_9 , окрім ОСОБА_7 , знаходяться троє чоловіків, які постійно рухаються біля автомобіля, однак активних дій не вчиняють, роблять зауваження обвинуваченому та повідомляють, що будуть викликати поліцію за фактом вчинення останнім ДТП. При відкритті другого файлу, на якому відео фіксація потерпілим ОСОБА_7 продовжується, встановлено, що ОСОБА_9 починає рухатися на своєму авто, чоловіки намагаються його зупинити: спочатку чути кілька ударів рукою по металевому покриттю автомобіля, а згодом потерпілий підходить до вікна з боку сидіння водія та долонею правої руки стукає у вікно, у відповідь на що ОСОБА_9 зупиняється, приспускає скло, протягує праву руку, в якому тримає пістолет, направляє через відкрите вікно на ОСОБА_7 та здійснює постріл в потерпілого, від чого останній випускає мобільний телефон, на який здійснює фіксування, голосно кричить, та на запитання іншого чоловіка «что случилось?» - відповідає «он выстрелил мне в палец, в палец выстрелил». На цьому віодеозйомка закінчується (а.с. 145, т. 1);

- висновком судово-балістичної експертизи №11/302СЕ-19 від 18.09.2019 року, згідно якого наданий на дослiдження предмет є гладкоствольною вогнепальною зброєю самозахисту - самозарядним пiстолетом «ФОРТ-12Р» калiбру 9 мм P.A., № НОМЕР_5 , який виготовлений промисловим способом (НВО «ФОРТ», м. Вінниця, Україна), вiдноситься до пристроїв вiтчизняного виробництва для вiдстрiлу патронiв, споряджених гумовими чи аналогiчними за своїми властивостями метальними снарядами травматичної (несмертельної) дiї. Пiстолет придатний для стрільби, справний. Надана на дослiдження 1 стрiляна гiльза є складовим елементом пiстолетного патрона травматичної (несмертельної) дiї калiбру 9 мм Р.А., виробництва України, призначених для стрiльби з травматичної зброї вiдповiдного калiбру i типорозмiру патронника (пiстолети та деякi моделi револьверiв). Патрони травматичної (несмертельної) дії калiбру 9 мм Р.А. можуть використовуватись у вогнепальній зброї вiдповiдного калiбру i типорозмiру патронника: травматичної зброї з вогнепальним принципом метання снаряду - стандартних пiстолетах (деяких револьверах); нестандартнiй (переробленiй) травматичній зброї; нестандартиих (перероблених з газошумової та сигнальної зброї) пiстолетах (деяких револьверах); саморобнiй зброї. Представлена 1 стрiляна гiльза пiстолетного патрона травматичної (несмертелної) дії калiбру 9 мм Р.А. була вiдстрiляна з пiстолета моделi «ФОРТ-12Р» калiбру 9 мм Р.А., № НОМЕР_3 (а.с. 148-154, т. 1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.09.2019 року та фототаблицею до нього, у ході якого ОСОБА_9 щодо подій, які відбулися 17.07.2018 року за адресою його мешкання: АДРЕСА_3 , та повідомив, що того дня о 08:50 год. за вказаною адресою, вийшовши з під`їзду №6, він направився в сторону під`їзду №7, де навпроти арки був припаркований його автомобіль Fiat «Doblo» з д.н. НОМЕР_1 , сів у авто, закрив двері на центральний замок, завів двигун та в цей час з лівої сторони йому постукав у вікно невідомий чоловік, який кивнув головою, щоб ОСОБА_9 вийшов із машини, став смикати ручку дверцят та повідомив, що він хоче поспілкуватись. Далі, до авто підійшов ОСОБА_16 , який став навпроти водійського вікна та вимагав у ОСОБА_9 вийти, однак останній відмовився та повідомив, що викликає поліцію. В цей час до авто підійшли ще дві невідомі особи, які стали бити вікна авто та намагатись відчинити двері. Потім ОСОБА_7 став вести відеозйомку на свій мобільний телефон, інший чоловік підійшов до водійських дверцят та почав стукати у вікно, смикати ручку дверей, дістав посвідчення з надписом «Дозвіл на зброю», а потім складний ніж та продемонстрував його ОСОБА_9 . Після цього, один із 4 невідомих осіб присів з лівої сторони поруч із заднім колесом, а другий підійшов до водійських дверей та склав дзеркало заднього виду. Коли ОСОБА_9 почув звук спускання колеса, здійснив рух вперед, намагався розвернутися та виїхати з подвір`я, здійснив кілька фото вказаних осіб, та побачив, що виїзд заблокований автомобілем одного із вказаних осіб. При цьому, з лівої сторони розташувався невідомий чоловік, який постійно вів відеозйомку, поруч з ним знаходився ОСОБА_16 , який тримав телефон біля вуха, а інші особи ходили біля авто та розгойдували його, намагаючись відкрити дверцята. В цей час чоловік, який здійснював фотофіксацію, підійшов близько до авто, здійснив різкий рух вперед, і ОСОБА_9 , опустивши вікно приблизно на 8-10 см., здійснив один постріл, щоб зупинити вказані дії невідомих осіб. Після чого забрав ОСОБА_15 , яка стояла біля під`їзду №6, здійснив фото автомобіля під керування ОСОБА_16 , та залишився чекати поліцію. Крім того, повідомив, що постріл у вікно було здійснено ще і з тих причин, що невідомі особи звернули увагу на його дружину ОСОБА_15 , яка його чекала біля під`їзду. Після вказаних подій було виявлено пошкодження скла на задніх лівих дверцях та пошкодження задніх правих дверцят автомобіля ОСОБА_9 (а.с. 156-165, т. 1);

- протоколом огляду предметів від 13.08.2018 року, яким оглянуто коробку темно синього кольору розміром 19 см х 14,5 см х3,5 см з надписом «Форд» на верхній її частині (кришці). На боковій передній частині з лівого боку мається дві смуги білого кольору, на яких є рукописний запис ручкою синього кольору «Ф-12Р №ВІ -78426», посередині мається надпис «Вироблено в Україні», з правого боку мається наклеювання білого кольору, на якому чорним кольором надруковано «Пристрій для відстрілу гумових куль «Форд-12Р» 9 мм ВІ078426 штрих-код 534. При відкритті коробки мається пристрій чорного кольору, який має надписи «ФОРД-12Р, 9 мм, Р.А. СДЕЛАНО В УКРАИНЕ, ВІ078426», в рукоятці пристрою є магазин без патронів. Дозвіл на зброю. Національна поліція України АА 117028, Дозвіл №17713, виданий на ОСОБА_9 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 17.02.2017 року. Дозвіл дійсний до 17.02.2020 року (а.с 168, т. 1);

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який у судовому засіданні пояснив, що 17.07.2018 року він знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , на прохання його знайомого ОСОБА_13 , який представляв інтереси ОСОБА_22 у справах про поділ майна з колишнім чоловіком ОСОБА_9 та попросив потерпілого здійснити відео фіксування розмови із обвинуваченим для пред`явлення своїй клієнтці у якості доказів проведеної бесіди. ОСОБА_7 прибув до вказаного будинку, де зустрівся із ОСОБА_13 . В цей час з будинку вийшов ОСОБА_9 та сів до свого авто «Фіат». ОСОБА_13 підійшов до нього та намагався пояснити, що він знаходиться там в інтересах його колишньої дружини та виконує рішення суду, на що обвинувачений вказав, що викликає поліцію. ОСОБА_7 в цей час стояв збоку від авто. ОСОБА_9 почав здійснювати хаотичні рухи на авто назад-вперед, а потерпілий став попереду автомобіля та почав вести відео зйомку на свій мобільний телефон з метою фіксування номерних знаків транспортного засобу обвинуваченого, який здійснюючи рух заднім ходом здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Део». Потім ОСОБА_9 почав рух прямо в сторону потерпілого, від чого останній відскочив в сторону. Згодом обвинувачений знову повторив рух на потерпілого, від чого ОСОБА_7 впершись руками об капот автомобіля, а ногами об землю намагався його зупинити, однак знову відскочив в сторону, та перебуваючи в емоційно схвильованому стані, ударив кілька раз долонею у вікно зі сторони водійського сидіння, однак ніяких пошкоджень автомобілю не наносив. ОСОБА_9 зупинився, приспустив скло, дістав пістолет та здійснив постріл в сторону потерпілого, вціливши йому в палець лівої руки, в якій ОСОБА_7 тримав мобільний телефон, від чого телефон впав на землю. Обвинувачений продовжив рух, однак зупинився, оскільки на місце подій прибув автомобіль поліції. Згодом до ОСОБА_7 підійшла сусідка обвинуваченого ОСОБА_23 , та повідомивши, що вона медсестра, надала йому першу медичну допомогу. ОСОБА_7 надав співробітникам поліції документи та поїхав з іншими чоловіками до лікарні;

- показаннями свідка ОСОБА_24 , який є поліцейським та приїхав на виклик за адресою: АДРЕСА_3 , за фактом ДТП та нанесення особі тілесних ушкоджень, де вже здійснювала свою діяльність слідчо-оперативна група Київського ВП ГУНП в Харківській області. Учасники подій відмовилися від оформлення матеріалів щодо ДТП, з приводу надання медичної допомоги ніхто не звертався;

- показаннями свідка ОСОБА_25 , яка проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , та була свідком подій, які відбулися 18.07.2018 року, оскільки вона проживає на першому поверсі та вікна її кухні виходять на подвір`я будинку, яка повідомила, що того дня близько о 09.00 год. вона почула шум, виглянула у вікно та помітила, що автомобіль «Фіат» здійснює рух заднім ходом, та побоюючись за свій транспортний засіб, що був припаркований на подвір`ї, почала стежити за подіями. Автомобіль «Фіат» здійснював рух назад-вперед, навколо нього знаходилися чоловіки, один із який стояв перед авто та вів відеозйомку. В неї склалося враження, що невідомі чоловіки не дають змоги водієві виїхати. Згодом, все ж таки автомобіль «Фіат» здійснив рух вперед, однак її поле зору обмежували кущі, що росли у дворі, а тому вона лише почула хлопок схожий на постріл. Після цього вона вже не виходила на вулицю, а тільки її чоловік, щоб перевірити чи не пошкодили їх автомобіль;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який у судовому засіданні повідомив, що до згаданих подій до нього як адвоката за правничою допомогою звернулася ОСОБА_26 з приводу поділу спільного майна з колишнім чоловіком ОСОБА_27 . За наслідками розгляду вказаного спору заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова здійснено розподіл спільного майна подружжя: визнано за ОСОБА_28 право власності на автомобіль «Фіат Добло», а за ОСОБА_27 на автомобіль марки «Део Ланос». Оскільки останній на вимогу колишньої дружини відмовлявся у добровільному порядку виконати рішення суду, ОСОБА_13 вирішив поспілкуватися з ОСОБА_29 , щоб уникнути у подальшому примусового виконання рішення суду та повторного звернення до суду. Свідку зателефонувала ОСОБА_30 та повідомила, коли йому необхідно приїхати до її чоловіка, а також вказала, що там будуть інші чоловіки. 15.07.2018 року ОСОБА_13 прибув до місця мешкання обвинуваченого, там його чекали двоє раніше невідомих йому чоловіків, одного із яких було звати ОСОБА_20 , які зателефонували ОСОБА_9 та попросили спуститися поговорити, на що він погодився та приблизно через 10 хв. вийшов на подвір`я будинку разом із вагітною дружиною ОСОБА_31 та дитиною, яка знаходилася у колясці. ОСОБА_13 підійшов до ОСОБА_9 та повідомив, що він представляє інтереси його колишньої дружини, надав оригінал довіреності на підтвердження повноважень, та прийшов з метою добровільного виконання рішення суду, пред`явивши його копію обвинуваченому, на що той вказав, що не довіряє копії та хоче побачити оригінал, а тому ОСОБА_13 сказав, що найближчим часом приїде до нього та пред`явить належним чином завірену копію судового рішення. 17.07.2018 року зранку свідок зателефонував своєму знайомому ОСОБА_7 , який допомагає йому у веденні справ, та попросив допомогти йому, поїхати з ним, щоб поговорити з ОСОБА_9 . Близько о 09.00 год. вони прибули до будинку ОСОБА_9 , ОСОБА_13 хотів зателефонувати обвинуваченому та сказати, що привіз оригінали документів, однак в цей час ОСОБА_9 якраз вийшов з будинку та швидко сів до свого авто «Фіат Добло», завів двигун. ОСОБА_32 підійшов до автомобіля, в якому сидів ОСОБА_29 , та повідомив, що він привіз оригінали документів та хоче з ним поговорити, на що обвинувачений почав вести себе агресивно та відповів, що буде вести розмови тільки в присутності представників правоохоронних органів і почав викликати поліцію. ОСОБА_7 в цей час знаходився неподалік автомобіля та почав знімати всі події на всій мобільний телефон. ОСОБА_9 почав рух заднім ходом, зачепив припаркований «Део Ланос», на що ОСОБА_13 почав просити ОСОБА_9 не покидати місце ДТП, оскільки він фактично пошкодив належний його клієнтці автомобіль та почав викликати з цього приводу поліцію, однак обвинувачений не реагував на зауваження та ледве не здійснив наїзд та потерпілого. В цей час на місце подій підійшли двоє чоловіків, які намагалися з`ясувати, що трапилося. Отримавши відповідь, що ОСОБА_9 скоїв ДТП та намагається покинути місце пригоди, почали йому говорити, що він мусить залишитися, при цьому ніякої агресії відносно обвинуваченого або активних дій не проявляли. ОСОБА_13 став позаду автомобіля, спиною до нього, та повідомляв поліцію про всі події, які відбуваються. В цей час він почув постріл, обернувся та побачив, що ОСОБА_7 тримається за палець, який вигнутий в іншу сторону та фактично відірваний. ОСОБА_9 в цей час закривав вікно з боку свого сидіння. ОСОБА_13 , продовжуючи розмову з поліцією повідомив про завдання тілесних ушкоджень потерпілому. ОСОБА_9 від`їхав далі та зупинив авто. В цей час підійшла жінка, яка повідомила, що вона медичний працівник та почала надавати ОСОБА_7 першу медичну допомогу. Далі на місце подій приїхав патрульний автомобіль, ОСОБА_13 залишився надавати їм пояснення, а двох чоловіків, які були на місці подій, попросив відвезти потерпілого до лікарні, оскільки в нього була сильна кровотеча. Після цього приїхала слідчо-оперативна група. На уточнюючі запитання прокурора повідомив, що перешкод для виїзду ОСОБА_9 ніхто не створював, ніяких погроз та активних дій не приймали, лише після вчинення ним ДТП вони намагалися не дати йому покинути місце пригоди, про що повідомляли обвинуваченого. Дружина обвинуваченого ОСОБА_33 не була присутня під час вказаних вище подій, а вийшла на подвір`я лише після прибуття сліпо-оперативної групи.

Допитана з боку захисту свідок ОСОБА_15 вказала, що 18.07.2018 року їй зателефонував її чоловік ОСОБА_9 та повідомив, що на нього напали четверо невідомих чоловіків та попросив її викликати поліції. Вона здійснила дзвінок до поліції, залишила вдома дітей та вийшла на подвір`я будинку, де побачила, що її чоловік сидить у своєму автомобілі «Фіат добло», навколо нього знаходяться четверо невідомих чоловіків, які постійно ходять навкруги та б`ють автомобіль її чоловіка, заблокували йому проїзд іншим авто «Шевролет», а тому він змушений був рухатися назад-вперед, постійно сигналив, намагаючись проїхати. Потерпілий, як і інші чоловіки, бив авто та вів відеозйомку подій. Поки ОСОБА_15 стояла біля під`їзду, її від поля зору невідомих відгороджували кущі, однак коли вона виглянула із-за них, двоє з чоловіків попрямували в її сторону. В цей час вона почула звук пострілу, механізму його здійснення вона не бачила. Згодом сіла в автомобіль чоловіка, приїхали працівники поліції. Пiзнiше пiд`їхала жiнка на автомобiлi «Мерседес» і троє з нападаючих бiля сусiднього пiд`їзду поклали свої речi в цей автомобiль, сiли до нього та безперешкодно покинули двiр будинку. Крім того, повідомила суду, що невідомі чоловіки були одягнути у однаковий спецодяг, а погрози та напади на її сім`ю продовжуються уже тривалий час. Колишня дружина обвинуваченого ОСОБА_26 після того, як була засуджена вироком суду за завдання тілесних ушкоджу ОСОБА_34 , постійно погрожувала та обіцяла помститися.

Норми ст. 22 КПК України визначають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а тому суд не може перебирати на себе функцію обвинувачення або захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Частиною 1 ст. 94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст. 122 КК України) характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння вказаних ушкоджень й причинним зв`язком між згаданим діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти зазначену шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки й бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Натомість необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст. 128 КК України) характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, визначення яких міститься у ст. 25 КК України.

Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння іншій людині середньої тяжкості тілесних ушкоджень від необережного заподіяння таких ушкоджень здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Зміст інтелектуального та вольового критеріїв вини в зазначених злочинах із матеріальним складом зумовлюються усвідомленням особи характеру вчиненого діяння, передбаченням або свідомим припущенням його негативних наслідків та ставленням до них.

Така позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Колегія суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.11.2019 у справі №689/332/18.

З встановлених обставин справи, що підтверджуються вищевказаними доказами та з-поміж іншого показаннями свідка ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_7 , вбачається, що ОСОБА_9 у ході конфлікту із ОСОБА_7 здiйснив один пострiл iз спецзасобу «Форт 12Р», витягнувши руку із вікна автомобіля та завернувши кисть правої руки у напрямку обличчя ОСОБА_7 , та потрапив у середнiй палець лiвої кистi останнього, спричинивши потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №09-841/2019 від 23.08.2019 року.

Що ж до посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_9 не мав наміру умисно завдавати тілесні ушкодження потерпілому, вони свого об`єктивного підтвердження не знайшли, та спростовуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, який здійснював потерпілий ОСОБА_7 , на якому зафіксовано момент здійснення ОСОБА_9 пострілу, та його спрямованість в сторону обличчя потерпілого, що в свою чергу спростовує показання обвинуваченого щодо здійснення ним пострілу наосліп з метою відлякування нападників та за умов, що нікого поруч немає.

Друга позиція захисту, та посилання, що ОСОБА_9 діяв в межах необхідної оборони , по-перше - повністю суперечить їх же позиції щодо ненавмисного завдання тілесних ушкоджень, а по-друге не доводить, що на ОСОБА_9 був здійснений напад, показання ОСОБА_9 щодо ножів у нападників, спростовуються дослідженими матеріалами справи та відеозаписами з місця події, при цьому як ОСОБА_9 так і свідок ОСОБА_13 викликали поліцію, і погодились її дочекатися ще до здійснення пострілу, щодо часу пострілу, або своєчасності, то він був здійснений, коли біля автомобілю знаходився тільки один потерпілий ОСОБА_7 , який стояв біля водійської двері та вів зйомку на телефон, і ніяких активних дій не вчиняв, при цьому слід зазначити, що куля влучила саме в руку в якій був телефон, в який дивився ОСОБА_7 , здійснюючи відеозапис.

При вирішені питання щодо наявності умислу у заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому, а також в завданні таких ушкоджень з необережністю,або в стані необхідної оборони, суд виходить із сукупності всіх обставин, які були встановлені в судовому засіданні, вчиненого діяння, зокрема враховує спосіб та знаряддя для спричинення ушкоджень, спрямування а саме в обличчя потерпілого, а також характер та локалізацію тілесних ушкоджень, завданих обвинуваченим.

Вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_9 умисно здійснивши постріл в напрямку потерпілого, який цього не очікував і не спроможний був захищатися, розраховував на можливі наслідки, як поранення потерпілого, від чого його здоров`ю буде спричинена шкода, і хоча не бажав, але свідомо припускав такі наслідки. При чому тяжкість цих наслідків у його свідомості не була конкретизована, тобто ОСОБА_9 діяв з невизначеним і непрямим умислом. У такому випадку є всі підстави констатувати наявність непрямого умислу в діях ОСОБА_9 щодо спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження, за якого особа хоча не бажає спричинити але свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, однак при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкості цієї шкоди. У таких випадках, особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, тобто умисне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Зазначені обставини вказують на наявність у діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого статтею 122 КК України, що виключають можливість кваліфікації цього діяння за ознаками необережного заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, або встановити факт необхідної оборони.

З-поміж іншого, сторона захисту у своїх доводах посилається на те, що дії ОСОБА_9 носили фактично захисний характер вiд групи нападникiв, в тому числi i потерпiлого ОСОБА_7 , з підстав побоювання за своє здоров`я та здоров`я дружини, якi за своєю статурою не уступали обвинуваченому та мали кiлькiсну перевагу у силi, тобто вказана група осiб здiйснила суспiльно-небезпечне посягання вiдносно обвинуваченого та намагалася заволодіти його транспортним засобом, i останнiй, отримуючи погрози фiзичною розправою раніше, які носили системний характер, з метою захисту вiд групи осiб себе, ненавмисно завдав потерпiлому тiлеснi ушкодження, тобто дiяв в межах необхiдної оборони, без перевищення її меж, оскiльки тяжкої шкоди потерпiлому було завдано внаслiдок необережностi, а не умисно, що не тягне за собою кримiнальної вiдповiдальностi, а обвинувачений пiдлягає виправданню за вiдсутнiстю складу злочину відповідно до ч. 5 ст. 36 КК України.

Крім того, у своїй показаннях обвинувачений ОСОБА_9 , не оспорюючи що саме від його пострілу заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому, стверджує, що під час подій, які відбулися 17.07.2018 року невідомий чоловік підійшов до водійських дверцят та почав стукати у вікно, смикати ручку дверей, дістав посвідчення з надписом «Дозвіл на зброю», а потім складний ніж та продемонстрував його ОСОБА_9 . Після цього, один із 4-х невідомих осіб присів з лівої сторони поруч із заднім колесом, а другий підійшов до водійських дверей та склав дзеркало заднього виду, які на думку суду, свого об`єктивного підтвердження не знайшли.

Дослідженим у судовому засіданні «DVD-R» диском, на який посилається сторона захисту, на якому міститься відеозапис, здійснений ОСОБА_35 , встановлено, що відео у кольоровому форматі, звук присутній, відеозйомка ведеться з багатоповерхового будинку, на подвір`ї якого знаходиться автомобіль темного кольору під керуванням ОСОБА_9 , що розташований між припаркованими транспортними засобами. Біля вказаного автомобіля знаходяться чотири особи чоловічої статі, один із яких, ОСОБА_7 , який стоїть перед автомобілем та веде відеозйомку, тримаючи телефон у витягнутій лівій руці на рівні свого обличчя. На відео видно, що чоловіки постійно рухаються навколо автомобіля ОСОБА_9 , при цьому, ніяких активних дій не вчиняють. На 43 секунді відеозапису вказаний автомобіль починає свій рух, один із чоловіків підходить до автомобіля зі сторони водійського сидіння та руками доторкається до вікна. В цей час двоє чоловіків, один із яких ОСОБА_7 , намагаються зупинити авто, обіпершись руками об передню частину авто, а ногами об землю, обвинувачений продовжує рух. Поле зору ОСОБА_36 стає обмеженим через крони дерев, але на відео чути кілька ударів, характерних для ударів рукою по металевій поверхні. На 01 хв. 05 сек. відеозапису автомобіль зупиняється, роздається постріл. Через секунду ОСОБА_7 відбігає від авто ОСОБА_9 на кілька метрів, потім повертається, тримаючись правою рукою за ліву руку та голосно кричить «..он выстрелил мне в палец, палец…». В цей час ОСОБА_9 продовжує рух, обминає машину, яка була розташована на траєкторії її руху, та зникає з поля зору. Один із чоловіків сідає до авто, що перешкоджала руху ОСОБА_9 , а потерпілий з іншою особою покидають місце подій (а.с. 42, т. 2).

Тобто доказів вчинення активних дій, які б свідчили про посягання на життя та здоров`я, як обвинуваченого, так і його дружини, посягання на майно обвинуваченого, з боку групи чоловіків, в тому числі потерпілого ОСОБА_7 , погрози невідомої особи застосуванням зброї (ножа), ні вищевказаний відеозапис, на який посилається сторона захисту, ні показання свідків, не містять,
При цьому, показання свідка ОСОБА_15 , яка повідомляла про агресивні дії, погрози, нанесення пошкоджень автомобілю ОСОБА_9 невідомими чоловіками, в тому числі ОСОБА_7 , суд оцінює критично, оскільки свідок є дружиною обвинуваченого та зацікавлена в результатах провадження.
Відповідно до ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.

Слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Перехід використовуваних при нападі знарядь або інших предметів від нападника до особи, яка захищається, не завжди свідчить про закінчення посягання.

При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Суспільно небезпечне посягання на законні права, інтереси, життя і здоров`я людини, суспільні інтереси чи інтереси держави може викликати в особи, яка захищається, сильне душевне хвилювання. Якщо в такому стані вона не могла оцінювати відповідність заподіяної нею шкоди небезпечності посягання чи обстановці захисту, її дії слід розцінювати як необхідну оборону.

Правомірним слід вважати застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів незалежно від того, якої тяжкості шкода заподіяна тому, хто посягає, якщо воно здійснене для захисту від нападу озброєної особи або групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення.

Суд зазначає, що в обвинуваченого не було обґрунтованих підстав для самозахисту, оскільки як встановлено в ході розгляду справи, з боку потерпілого не існувало суспільно-небезпечного посягання на життя та здоров`я обвинуваченого, будь-яких тілесних ушкоджень на тілі обвинуваченого в ході досудового розслідування виявлено не було, до медичних закладів чи органів поліції з приводу начебто завданих йому потерпілим тілесних ушкоджень обвинувачений не звертався.

Не визнання своєї провини ОСОБА_9 , суд розцінює, як спробу уникнути відповідальності, або пом`якшити покарання.

Натомість, у суду не викликають сумнівів свідчення потерпілого та свідків з боку обвинувачення, які є послідовними та узгоджуються між собою, та з іншими дослідженими судом доказами в тому числі і висновками експертів, при цьому жодного доказу, який може бути визнано судом неприпустимим, судом не встановлено.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення та кваліфікує його дії заст. 122 ч.1 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Як особа ОСОБА_9 за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває.

Крім того, суд бере до уваги досудову доповідь відносно ОСОБА_9 , згідно якої, орган пробації, враховуючи інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення особи без позбавлення волі, обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Обставинами , які пом`якшують покарання суд визнає знаходження на утриманні у обвинуваченого трьох малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, характеризується формально задовільно, а також враховує обставини які обтяжують або пом`якшують покарання, та вважає за необхідне для виправлення та попередження нових злочинів призначити ОСОБА_9 покарання в межах санкції ст. 122 ч. 1 КК України у вигляді обмеження волі.

При цьому, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст. 75,76 КК України.

Вирішуючи цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_7 та цивільним позивачем ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , суд зазначає наступне.

Стаття 127 КПК України встановлює, що підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Зідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Встановлені судом обставини переконливо свідчать про те, що в результаті неправомірний дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_37 заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

При зверненні до суду із цивільним позовом ОСОБА_7 обґрунтовує наявність матеріальної шкоди наступним: витрати на лiки, якi становлять - 628,53 грн.; витрати на проведення медичного огляду КЗОЗ Харкiвське обласне бюро судовомедичної експертизи з метою отримання висновку Фахiвця, якi становлятъ 500,00 rривень; витрати на пальне, яке витрачалось на багаторазовi поїздки до лiкарнi на перев`язки, oпepaції, та огляди, та багаторазовi поїздки до Київського ВП ГУНП в Харківській області у зв' язку iз розслiдуванням кримiнального провадження № 0003040 вiд 18.07.20 18 року якi становлять - 2000 грн. Витрати якi будугь понесенi у зв`язку iз запланованою операцєю, подальшим лiкуванням та реабiлiтацiєю, розмiр витрат на операцiю відповiдно до розрахунку наданого МЦ «Еввіва» №266 вiд 18.10.2019 року становить 27645,00 грн., без врахування металоконструкцiй, медичних препаратiв та подальше видалення металоконструкцiй; витрати, якi будуть понесенi у зв`язку iз запланованою операцiєю, яку буде проведено у МЦ «Еввіва», а саме витрати на придбання металоконструкцій, медичних препаратів та подальше видалення металоконструкцій визначено, як 15000 грн.

Разом з тим, на підтвердження заподіяння йому матеріальної шкоди потерпілим надано копію розрахунку МЦ «Евіва» №266 від 08.10.2019 року на суму 27645 грн., однак вказані витрати будуть понесені потерпілим у майбутньому, а тому задоволенню не підлягають, оскільки не є фактично понесеними витратами за заподіяння шкоди, що не позбавляє потерпілого у майбутньому звернутися до суду із відповідним позовом.

Згідно наданих копій чеків на придбання ліків, які датовані періодом з 18.07.2018 08.08.2018 року, потерпілим належним чином підтверджено витрати на загальну суму 623,53 грн., а тому суд вважає, що в цій частині позовні вимоги потерпілого задовольнити.

Будь-яких інших доказів на підтвердження понесених потерпілим витрат суду не надано, а тому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню в межах документально підтверджених витрат, а саме 623,53 грн.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

ОСОБА_9 визнається винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, внаслідок протиправних дій якого, потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що тягнуть за собою розлад здоров`я понад 3-и тижні (21 день), а тому безумовно потерпілий зазнав моральних страждань, його спосіб життя змінився, а тому на думку суду на відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого слід стягнути саме 15000 грн., які були визнані у судовому засіданні обвинуваченим, оскільки, на думку суду, моральна шкода визначена потерпілим в розмірі 70000 грн. є значно завищеною.

Що стосується вимог цивільного позивача ОСОБА_8 щодо стягнення завданої моральної шкоди у розмірі 50000 грн., внаслідок душевних страждань від болісного лікування її чоловіка ОСОБА_7 , перев`язок після першої та другої операції, а також знімання верхнього шару штучної шкіри, розуміння, що через протиправні дії ОСОБА_9 її чоловік може залишитися без пальця рук, або міг бути взагалі убитим, та враховуючи, що вона перебувала на шостому місяці вагітності, внаслідок чого могли статися передчасні пологи через стрес та нервування, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч.1, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Суд, при визначенні розміру морального відшкодування, виходить із принципів розумності і справедливості відповідно до ст. 23 ЦК України, враховує характер, глибину душевних, фізичних, емоційних та моральних страждань, які перенесла ОСОБА_8 у зв`язку із спричиненням фізичної шкоди її чоловіку, прийшов до висновку, що відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. буде співмірним вчиненому, справедливим та розумним.

Судові витрати у зв`язку із залученням експерта у розмірі 5495 грн. 35 коп. суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, встановити випробувальний строк 1 (один) рік.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 - задовольнити частково, стягнути на його користь з ОСОБА_9 на відшкодування матеріальної шкоди 623 (шістсот двадцять три) гривні 53 копійки, на відшкодування моральної шкоди 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, а всього стягнути 15623 (п`ятнадцять тисяч шістсот двадцять три) гривні 53 копійки.

Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_8 задовольнити частково, стягнути на її користь з ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) грн.

В задоволенні іншої частини в позовних вимог - відмовити.

Речові докази СD-диск залишити в матеріалах справи; пристрій чорного кольору, який має надписи «ФОРД-12Р, 9 мм, Р.А. СДЕЛАНО В УКРАИНЕ, ВІ078426», в рукоятці пристрою магазин без патронів, дозвіл на зброю. Національна поліція України АА 117028, Дозвіл №17713, виданий на ОСОБА_9 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 17.02.2017 року, дійсний до 17.02.2020 року - повернути власнику ОСОБА_9 . Арешт згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_38 від 19.08.2019 року, накладений на вказане майно скасувати.

На вирок може бути подано апеляцію до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Київський районний суд м. Харкова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Головуючий-суддя - ОСОБА_1