Номер провадження: 11-сс/813/2015/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

особи, відносно якої вирішується питання про

застосування екстрадиційного арешту ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2020 року про застосування екстрадиційного арешту відносно громадянки Російської Федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та до неї застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту, до фактичної передачі останньої компетентним органам Російської Федерації, строком до 03.02.2021 року, зобов`язавши останню не залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступної доби.

Покладено на ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ), строком до 03.02.2021 року, процесуальні обов`язки:

- з`являтися за першою вимогою прокурора;

- повідомляти прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України;

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, що її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді керівник Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 екстрадиційний арешт до вирішення питання про її видачу.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а саме: в оскарженій ухвалі зазначено про наявність у ОСОБА_8 проблем зі здоров`ям, однак, слідчим суддею документи про стан здоров`я ОСОБА_8 в судовому засіданні не оглядалися, не вирішувалося питання про приєднання цих документів до матеріалів справи, у зв`язку з чим не вислухано думку прокурора з цього приводу, оскільки під час затримання 30.11.2020 року ОСОБА_8 на стан свого здоров`я не скаржилася.

Прокурор зазначив, що, відповідно до матеріалів провадження, у постанові про притягнення ОСОБА_8 у якості обвинуваченої від 15.01.2015 року, стоїть її особистий підпис в присутності захисника, що свідчить про обізнаність ОСОБА_8 про те, що відносно неї порушена кримінальна справа та за вчинення інкримінованих злочинів їй загрожує від 1 до 6 років позбавлення волі.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України встановлюють, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положення ч. 7 ст. 584 КПК України передбачають, що за результатами розгляду клопотання та за наявності певних для цього підстав може постановити одне із наступних рішень: 1) застосування екстрадиційного арешту; 2) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту; 3) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту; 4) застосування екстрадиційного арешту та відмову у затвердженні згоди особи на її видачу (екстрадицію); 5) відмову в застосуванні екстрадиційного арешту, якщо для його обрання немає підстав.
В свою чергу, приписи ч.ч. 1 та 2 ст. 585 КПК України встановлюють, що за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: 1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; 3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; 4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

З матеріалів провадження вбачається, що постановою Бійського міського суду Алтайського краю від 26.07.2018 року, ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ) була оголошена в розшук, відносно останньої постановлено застосувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Постановою старшого оперуповноваженого УКР ГУ МВС Росії по Алтайському краю від 26.07.2018 року, ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ) оголошено в міжнародний розшук.
12.12.2018 року Міністерством юстиції України було отримано запит від Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ).
Наказом заступника Міністра юстиції України з питань європейської інтеграції від 05.06.2020 року наказано видати громадянку Російської Федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з України до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів, передбачених ч. 3 ст. 159 (шахрайство, вчинене у великому розмірі, з використанням свого службового становища) та ч. 3 ст. 159 (шахрайство, вчинене у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації.
Згідно з висновком за результатами розгляду запиту про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 з України до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності від 03.06.2020 року, відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ) ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18.12.2018 року було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту).
Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду від 28.12.2018 року скасовано ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18.12.2018 року, та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який в подальшому неодноразово продовжувався.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.06.2019 року стосовно ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ) змінено запобіжний захід з домашнього арешту, на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який неодноразово продовжувався (востаннє ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.03.2020 року).

Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що слідчим суддею, під час розгляду клопотання було надано оцінку умов, на яких відбулося звільнення ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ) з-під варти в рамках вирішення питання її видачі за вказаними матеріалами та враховано, що жодних відомостей про порушення останньою будь-якого з вищевказаних запобіжних заходів, які відносно останньої діяли, матеріали даного клопотання не містять.
Між тим, при вирішенні питання тяжкості покарань, які передбачені за інкриміновані на території Російської Федерації ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ) кримінальні правопорушення, слідчим суддею було враховано, що останній загрожує, в тому числі, покарання у вигляді позбавлення волі, чого така особа не може не усвідомлювати, що, хоча й в незначній мірі, проте свідчить про існування ризику можливого переховування останньої від компетентних органів та може унеможливити подальшу процедуру її видачі.
Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею було вірно враховано, що ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ) є незаміжньою та не працевлаштованою. При цьому, згідно долученої захисником медичної документації, остання має проблеми зі здоров`ям.
Крім того, враховуючи наявність на теперішній час наказу заступника Міністра юстиції України з питань Європейської інтеграції від 05.06.2020 року про видачу громадянки ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ) з України до Російської Федерації, у зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до переконання про необхідність застосування відносно останньої міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що буде в повній мірі достатнім для подальшого забезпечення процедури видачі такої особи.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що процес екстрадиції ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ) триває понад два роки. Разом з тим, прокурор не надав апеляційному суду жодних доказів, що ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ) не дотримувалася належної процесуальної поведінки під час дії заходу забезпечення кримінального провадження відносно неї у виді домашнього арешту.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що доводи прокурора про наявність необхідності застосування відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ) екстрадиційного арешту, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а рішення слідчого судді про застосування відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ) запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту є обґрунтованим та таким, що забезпечує в повній мірі виконання покладених на нею слідчим суддею обов`язків.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги керівника Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 183, 193, 194, 196, 309, 376, 405, 407, 418, 419, 422, 532, 585 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу керівника Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2020 року, якою до ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту, до фактичної передачі останньої компетентним органам Російської Федерації, строком до 03.02.2021 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4