Єдиний унікальний номер судової справи 192/2045/19
Номер провадження 1-кп/201/628/2020
ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18 а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання доцільності продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 вересня 2019 року за № 0000545 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресом: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

встановив:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження, внесене 05 вересня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000545 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України судом поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою до спливу двомісячного терміну.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловив думку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність будь-яких даних, які б свідчили про зменшення ризиків можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_5 переховуватись від суду, що враховувалися судом при обранні та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування своїх доводів прокурор посилався на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років, при цьому, обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та джерела доходу, а тому продовжує існувати передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики.

Поряд із цим, під час судового розгляду прийняте рішення про допит судово-медичного експерта ОСОБА_6 , а тому, на думку прокурора, з`явився ризик можливих спроб обвинуваченого незаконно впливати на експерта.

Таким чином, на переконання прокурора, є доцільним продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили змінити на домашній арешт.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши доводи прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2019 року відносно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 03 листопада 2019 року, строк якого в подальшому був продовжений.

Оцінюючи продовження існування наведених прокурором ризиків, суд вважає, що є достатні підстави вважати, що такий ризик, як можливі спроби обвинуваченого ОСОБА_5 переховуватись від суду не зменшився і продовжує існувати, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років.

Водночас, судом враховуються і дані про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу.

А отже, наведені дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризику можливих спроб ОСОБА_7 переховуватись від суду, ступінь якого є досить високою.

Відтак, суд приходить до переконання, що передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик продовжує існувати і є доведеним в повному обсязі.

У той же час, на переконання суду, врахований раніше ризик можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_5 незаконно впливати на свідка ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні з метою примушування останньої змінити покази у суді на теперішній час втратив свою актуальність і перестав існувати, оскільки вказаний свідок допитаний у судовому засіданні та за участю останньої на підставі судового рішення вже проведено слідчий експеримент.

Окрім того, суд вважає недоведеним під час розгляду цього питання наявність заявленого прокурором ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконно впливати на експерта, з підстав його необґрунтованості та відсутності будь-яких достатніх доказів на підтвердження його існування.

Отже, з урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкості покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим, суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючому ризику та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує продовження найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд не знаходить підстав для скасування або зміни щодо обвинуваченого раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому зважаючи на те, що строк дії попередньої ухвали про тримання обвинуваченого під вартою закінчується 01 серпня 2020 року, вважає за доцільне продовжити тримання ОСОБА_7 під вартою строком на 60 днів, тобто до 26 вересня 2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 331, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 26 вересня 2020 року.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою є 26 вересня 2020 року.

Ухвала, щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Суддя ОСОБА_1