Справа № 632/2070/20
провадження № 1-кп/632/153/20

В И Р О К
Іменем України

22 грудня 2020 року Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Первомайський обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Первомайський Харківської області, українця, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працює, не одружений, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
15.10.2020, близько 1000 години, ОСОБА_4 знаходився в квартирі АДРЕСА_2 , у своєї знайомої ОСОБА_5 .

Перебуваючи у вказаній квартирі та побачивши, що ОСОБА_5 пішла відчиняти вхідні двері квартири, в які почали дзвонити, у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на таємне викрадення золотої каблучки з зеленим каменем по центру та розсипом каміння білого кольору, яка належить ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, за рахунок чужого майна, розуміючи та усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 , таємно, шляхом вільного доступу, викрав золоту каблучку із зеленим каменем по центру та розсипом білого каміння, б/в, вартість якої, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №4112/20 від 26.11.2020, становить 1844,37 гривень, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Після вчиненого ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення-проступку зник, обернувши викрадене майно на свою користь.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

27 листопада 2020 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, відповідно до вимог ст.471 КПК України.

Відповідно до умов наданої угоди, потерпіла та підозрюваний добровільно, за спільною згодою уклали дану угоду про примирення, дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 185 КК України, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, та узгодили призначення покарання підозрюваному у виді 120 годин громадських робіт.

В угоді передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке згідно з положеннями ст. 12 КК України, є проступком.

При цьому судом з`ясовано, що підозрюваний повністю розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні суд переконався, підозрюваний і потерпіла підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши угоду про примирення, суд дійшов висновку, що укладена між потерпілою та підозрюваним угода відповідає вимогам КПК України, дії підозрюваного за ч. 1 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, підозрюваний може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, враховує особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: його щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення від 27.11.2020 між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Згідно до ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Матеріали кримінального провадження не містять доказів щодо оплати судовому експерту за рахунок Державного бюджету України витрат за проведення експертизи.

Отже, питання щодо стягнення з підозрюваного судових витрат за проведення експертизи судом не розглядалося.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ч.9 ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно підозрюваного не обирався.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370-374, 471, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення укладену 27 листопада 2020 року між ОСОБА_4 , підозрюваним за ч. 1 ст. 185 КК України, та потерпілою ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджену міру покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

Речовий доказ: золоту каблучку із зеленим каменем та розсипом каміння білого кольору, яка знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , залишити власнику за належністю.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком чинності.

У відповідності до вимог ст. 473 КПК України роз`яснити сторонам кримінального провадження обмеження права оскарження вироку суду згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення прідозрюваному та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1