Номер провадження:1-кс/521/6029/20
УХВАЛА

Іменем України

24 грудня 2020 року

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання адвоката ОСОБА_3 діючого в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002484 від 12.11.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

адвоката - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 діючи в інтересах власника майна ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України із даним клопотанням, в якому просить частково скасувати арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.11.2020 у справі №521/18953/20 №1-кс/521/5292/20, а саме скасувати арешт, накладений на: Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Mitsubishi Mirage», білого кольору, номерні знаки регіону №16 з номером НОМЕР_1 , з номером кузову НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 від 30.03.2001 року; Автомобіль марки «Mitsubishi Mirage», білого кольору, номерні знаки регіону №16 з номером НОМЕР_1 , з номером кузову НОМЕР_2 . Та зобовязати слідчого повернути вказане майно його власнику.

Обґрунтовуючи клопотання, зазначає, що 18 листопада 2020 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, постановленою за наслідками розгляду клопотання слідчого СВ Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002484 від 12.11.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, було накладено арешт, в тому числі, на майно ОСОБА_4 , а саме: Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Mitsubishi Mirage», білого кольору, номерні знаки регіону №16 з номером НОМЕР_1 , з номером кузову НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 від 30.03.2001 року; Автомобіль марки «Mitsubishi Mirage», білого кольору, номерні знаки регіону №16 з номером НОМЕР_1 , з номером кузову НОМЕР_2 .

При цьому питання про арешт майна вирішувалось за відсутності власників майна.

Вказаний автомобіль марки «Mitsubishi Mirage», зареєстрований та є законною власністю ОСОБА_4 , який є тестем ОСОБА_7 , у якого зазначений автомобіль було вилучено, тобто, майно перебуває у власності добросовісного набувача.

Також звертає увагу, що вилучений автомобіль та свідоцтво про реєстрацію, на які накладено арешт, не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, не містить на собі будь-які сліди злочину та не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин шахрайських дій по відношенню до заявника ОСОБА_8 , що встановлюються під час розслідування кримінального провадження № 0002484 від 12.11.2020, не є об`єктом кримінально протиправних дій, а здобута ОСОБА_4 у законній спосіб та є його законною власністю. Будь-якого відношення до скоєного можливо правопорушення ОСОБА_4 не має та не може мати.

Вказані обставини, на його думку, на теперішній час, виключають необхідність та потребу у накладенні арешту на вказане майно та обмеження права власності ОСОБА_4 , оскільки у ньому відпала потреба.

Слідчий в судове засідання по розгляду вказаного клопотання не з`явився, про час, дату та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Адвокат ОСОБА_3 діючий в інтересах власника майна ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги визначені у клопотанні підтримав, просив задовольнити.

Вислухавши адвоката, розглянувши клопотання та вивчивши матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2020 року, при арешті майна, слідчий суддя виходив з того, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, зокрема є знаряддям вчинення злочину та зберегло на собі його сліди, тобто є доказом злочину, та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Під час розгляду клопотання встановлено, що СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0002484 від 12.11.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року у справі № 521/18953/20, накладено арешт, крім іншого, на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Mitsubishi Mirage», білого кольору, номерні знаки регіону №16 з номером НОМЕР_1 , з номером кузову НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 від 30.03.2001 року; та автомобіль марки «Mitsubishi Mirage», білого кольору, номерні знаки регіону №16 з номером НОМЕР_1 , з номером кузову НОМЕР_2 , які на праві власності належить ОСОБА_4 .

Виходячи з ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Щодо вирішення питання про обґрунтованість арешту слід також звернутися до практики Європейського суду з прав людини та положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до положень статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Також, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (стаття 41 Конституції України).

Будь-яке втручання у право власності повинне бути законним, наприклад, на підставі ухвали суду. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання майна у кримінальному провадженні (арешт майна) може бути необхідним для належного здійснення правосуддя, що є законною метою в «загальних інтересах» суспільства (наприклад, Рішення у справі East West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року, заява № 19336, параграф 188). Разом з тим, має бути розумне співвідношення між засобами та метою, що досягається - так званий «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав особи (серед інших, Рішення у справі Edwards проти Мальти від 24.10.2006 року, заява № 17647/04, параграф 69). Тому, навіть сам факт тривалого тримання майна у випадку якщо таке тримання є безпідставним, може бути порушенням статті 1 Протоколу 1 Конвенції.

Слідчий суддя зазначає, що арешт на майно ОСОБА_4 накладено 11 листопада 2020 року, так як органом досудового слідства планувалося зафіксувати сліди кримінального правопорушення, які збереглися на аказаному майні, і що протягом цього часу власник майна ОСОБА_4 не міг будь-яким чином розпоряджатися та користуватися цим майном. Також, слідчий суддя зазначає, що після того як було накладено арешт, минуло більше місяця, тобто у слідства був достатній час для проведення слідчих дій з використанням вказаного майна, крім того з вказаного автомобіля були вилучені всі необхідні предмети, які можуть нести сліди кримінального правопорушення, проведені всі необхідні слідчі дії по збиранню доказів.

Разом з тим, вказане майно не перебуває у власності підозрюваного або обвинуваченого, що виключає необхідність застосованого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, також вказане майно не перебувають у власності підозрюваного або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягає спеціальній конфіскації, що виключає необхідність арешту, для забезпечення спеціальної конфіскації. Відсутність в провадженні цивільних позовів виключає необхідність арешту вказаного майна з метою забезпечення відшкодування шкоди.

На даний час ОСОБА_4 є законним власником вказаного майна, іншого органами досудового розслідування не доведено.

Враховуючи викладене слідчий суддя вважає, що в подальшому застосуванні арешту вказаного майна відпала потреба, так як стороною обвинувачення не доведено наявність обставин, які дають достатні підстави вважати, що зазначене в клопотанні майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні та що відповідно до п. 2 ч.3 ст. 132 КПК України потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, яка є власником вказаного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 376, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 діючого в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002484 від 12.11.2020 р., за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, - задовольнити.

Частково скасувати арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.11.2020 у справі №521/18953/20 №1-кс/521/5292/20, а саме скасувати арешт, накладений на:

1)Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Mitsubishi Mirage», білого кольору, номерні знаки регіону №16 з номером НОМЕР_1 , з номером кузову НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 від 30.03.2001 року;

2)Автомобіль марки «Mitsubishi Mirage», білого кольору, номерні знаки регіону №16 з номером НОМЕР_1 , з номером кузову НОМЕР_2 .

Зобов`язати слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження за № 0002484 від 12.11.2020 р., передати вказане майно його власнику ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1