Справа № 760/6387/18-к
Провадження №11-сс/991/731/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року місто Київ

Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду колегією суддів у складі:

головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження: представник власника майна адвокат ОСОБА_5 (в інтересах ОСОБА_6 ),

розглянула в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 (в інтересах ОСОБА_6 ) на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14.03.2018 про арешт майна за клопотанням детектива Національного антикорупційного бюро України у кримінальному провадженні № 0000418, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 191 Кримінального кодексу України (далі КК).
Історія провадження
1.14.03.2018 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва в кримінальному провадженні № 0000418(далі також ухвала слідчого судді) задоволено клопотання старшого детектива Національного бюро третього відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України (далі детектив НАБУ) ОСОБА_7 про арешт майна, яке належить ОСОБА_6 .

2.31.08.2020 до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_5 (в інтересах ОСОБА_6 ) на ухвалу слідчого судді у кримінальному провадженні № 0000418 (далі апеляційна скарга).
Зміст та мотиви оскаржуваної ухвали
3.Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання детектива та вирішено накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (далі квартира), та на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , шляхом накладення заборони на відчуження вказаної квартири.

4.Слідчий суддя обґрунтував задоволення клопотання слідчого тим, що: (1) у травні 2017 року повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 191 КК вручено в порядку статей 278, частини 2 статті 135 Кримінального процесуального Кодексу (далі КПК) ОСОБА_6 (колишній дружині ОСОБА_9 ) як особі, яка з ним проживає по місцю реєстрації та має спільний побут, а також житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи та ОСОБА_10 (сину ОСОБА_9 ) дорослому члену сім`ї; (2) за змістом повідомлення про підозру ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_11 та іншими невстановленими особами у період часу з 21.11.2013 по 17.04.2015 з використанням службового становища виконувача обов`язків генерального директора ДП «ЗТМК» вчинив розтрату коштів ТОВ «ЗТМК», отриманих як внески компанії «Толексіс Трейдінг Лімітед», з метою передачі третім особам для задоволення їх корисливих інтересів; (3) ОСОБА_9 , будучи обізнаним про повідомлення йому про підозру, усвідомлюючи можливість притягнення його до кримінальної відповідальності і подальшої конфіскації належного йому та його близьким майна чи іншого обмеження їх права власності на вказане майно, вжив заходів щодо його приховування зокрема 19.05.2017 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна ОСОБА_6 , яка є колишньою дружиною підозрюваного ОСОБА_9 , набула права власності на квартиру, що належала підозрюваному. (4) квартира, на думку слідчого судді, підпадає під ознаки пункту 1 частини 1 статті 96-2 КК, оскільки може бути визнана такою, що одержана внаслідок вчинення злочину та/або є доходом від такого майна, і яка підлягає спеціальній конфіскації.

Вимоги і доводи апеляційної скарги
5.В апеляційній скарзі висловлені вимоги скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання детектива НАБУ про арешт майна у цьому кримінальному провадженні відмовити.

6.Вимоги апеляційної скарги аргументовані таким: (1) предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, в рамках якого накладено арешт на майно, є виконання ОСОБА_9 своїх службових повноважень та прийняті ним рішення за період виконання обов`язків генерального директора ДП «ЗТМК» з 28.11.2013 по 19.10.2015; (2) арештована квартира набута ОСОБА_9 06.04.2010, тобто задовго до призначення на посаду в. о. генерального директора ДП «ЗТМК», що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 19.05.2017, посвідченого нотаріально, в якому зазначено, що підставою виникнення в підозрюваного права власності на вказану квартиру є договір купівлі-продажу від 06.04.2010; (3) за вказаних обставин арештована квартира не могла бути набутою за рахунок коштів, здобутих злочинним шляхом в період з 28.11.2013 по 19.20.2015, та, відповідно, не може бути предметом спеціальної конфіскації.

Позиції учасників провадження
7.У судовому засіданні представник власниці майна адвокат ОСОБА_5 підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

8.Інші учасники судового провадження в судове засідання не прибули та не надали Суду свої позиції щодо апеляційної скарги. Враховуючи, що такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, то їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду (частина 4 статті 405 КПК).

Оцінка та мотиви Суду
9.Враховуючи вимоги і доводи апеляційної скарги, правову позицію, висловлену в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, та мотиви судді-доповідача, викладені в ухвалі від 31.08.2020 Суд повинен перевірити: (1) питання щодо прийнятності апеляційної скарги в частині дотримання строку апеляційного оскарження та підсудності цієї скарги, щодо вирішення яких були об`єктивні складнощі на етапі призначення розгляду апеляційної скарги; у разі прийнятності апеляційної скарги (2) доводи апеляційної скарги щодо часу, належності, підстав набуття/відчуження права власності апелянтом об`єкту нерухомого майна, наявність правових підстав для накладення арешту з метою забезпечення спеціальної конфіскації майна.

(1) Питання прийнятності апеляційної скарги, які не були вирішені при призначенні її до апеляційного розгляду
10.Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення (пункт 3 частини 2 статті 395 КПК). Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення (абзац 2 частини 3 статті 395 КПК). Для особи, яка оспорює рішення слідчого судді, ухвалене за викликом цієї особи, але без її участі, початком (початковим моментом) перебігу строку для подання апеляційної скарги є момент проголошення такого рішення (постанова Верховного Суду України від 01.10.2015 у справі № 5-103кс15). За змістом абзацу 2 частини 3 статті 395 КПК, якщо ухвала слідчого судді постановлена без виклику особи, інтересів якої вона стосується та яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи має обчислюватись з дня отримання копії судового рішення, незалежно від наявності інших джерел інформування про прийняте рішення (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 760/12179/16-к).

11.Оскаржувана ухвала була постановлена 14.03.2018 без участі власниці майна (та її представника), які не повідомлялись про час та дату проведення вказаного судового засідання та копія судового рішення яким не надсилалась. Зазначене підтверджується змістом оскаржуваної ухвали та матеріалами провадження (том 1 а. с. 102-103). Тобто отримання копії судового рішення особою, інтересів якої воно стосується, тобто ОСОБА_6 так і не відбулось.

12.Як зазначив представник власниці майна про оскаржувану ухвалу ОСОБА_6 дізналась лише 21.08.2020 після отримання відповідної інформації в центрі надання адміністративних послуг, а ознайомлення з копією оскаржуваного судового рішення відбулось у цей же день шляхом його друку з Єдиного державного реєстру судових рішень та ознайомлення адвоката з його змістом. Апеляційна скарга подана засобами поштового зв`язку 26.08.2020, тобто в межах п`ятиденного строку апеляційного оскарження.

13.Щодо прийнятності апеляційної скарги в частині підсудності її Вищому антикорупційному суду, встановлено, що: (1) відомості у кримінальному провадженні № 0000418 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) 04.11.2016, тобто до початку роботи Вищого антикорупційного суду; (2) вони внесені за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 191 КК, вказане кримінальне правопорушення є корупційним відповідно до примітки до статті 45 КК; (3) зі змісту повідомлення про підозру (а. с. 49-59) вбачається наявність ознак, передбачених пунктом 2 частини 4 статті 216 КПК (кримінальне правопорушення вчинено службовою особою суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків, розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення кримінального правопорушення; (4) досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснюється НАБУ та не закінчено, що відповідає вимогам положень пункту 20-2 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК у редакції Закону України № 100-IX від 18.09.2019.

14.З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновку, що (1) строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді для ОСОБА_6 не є пропущеним та (2) апеляційна скарга підлягає розгляду в Апеляційній палаті Вищого антикорупційного суду.

(2) Перевірка законності та обґрунтованості накладення арешту на квартиру
15.Суд погоджується із доводами апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав накладення арешту на квартиру з огляду на таке.

16.При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен серед іншого враховувати: a) правову підставу для арешту майна; b) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 статті 170 КПК); с) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; d) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (частина 2 статті 173 КПК).

17.У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб (частина 5 статті 173 КПК).

18.Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (частина 3 статті 132 КПК).

19.Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 цього Кодексу (частина 1 статті 173 КПК).

20.У клопотанні детектива НАБУ про арешт майна від 02.03.2018 необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_6 обґрунтовується серед іншого загрозою його відчуження чи передачі на користь третіх осіб з метою забезпечення можливої спеціальної конфіскації (а. с. 16).

21.Задовольняючи клопотання детектива про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження з метою забезпечення спеціальної конфіскації майна (пункт 2 частини 2 статті 170 КПК) та про належність предмету арешту майна (квартири) колишній дружині підозрюваного ОСОБА_6 .

22.Правова позиція власника майна полягає в тому, що слідчий суддя не врахував той факт, що арештована квартира набута ОСОБА_9 06.04.2010, тобто задовго до призначення на посаду в. о. генерального директора ДП «ЗТМК», отже не могла бути набутою за рахунок коштів, здобутих злочинним шляхом в період з 28.11.2013 по 19.20.2015, та, відповідно, не може бути предметом спеціальної конфіскації.

23.Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, факт перебування у шлюбі з ним, та дата його укладання власником майна не ставиться під сумнів.

24.З урахуванням меж апеляційного розгляду Суд розглядає лише доводи апелянта стосовно правової підстави накладення арешту на квартиру з урахуванням дійсних фактичних обставин справи.

25.Згідно повідомлення про підозру від 05.05.2017 ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні дій, які кваліфікуються як кримінальне правопорушення за ознаками частини 5 статті 191 КК, що мали місце в період з 28.11.2013 по 19.10.2015, коли він виконував обов`язки генерального директора ДП «ЗТМК» (а. с. 2).

26.Дійсно, як стверджує апелянт, право власності на квартиру було набуто ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 06.04.2010, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_12 за реєстровим № 450. Вказане випливає з пункту 2 договору купівлі-продажу від 19.05.2017, за яким належна ОСОБА_9 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності подружжя квартира, перейшла в спільну часткову власність по частці кожному, та частка квартири, належна ОСОБА_9 , була ним продана ОСОБА_6 (копія договору купівлі-продажу, який доданий до апеляційної скарги). Вказане узгоджується із записами «дата внесення запису», «ПІБ», «підстава виникнення права власності» розділу «Відомості про права власності» інформаційної довідки №115957477 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі ДРРПНМ) від 02.03.2018, яка додавалася до клопотання про арешт майна (том 1 а. с.11).

27.Таким чином, вказана квартира була набута ОСОБА_9 , який є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000418, у травні 2010 року, тобто більше ніж за два роки до покладання на нього виконання обов`язків генерального директора ДП «ЗТМК», а отже задовго до можливого вчинення ним дій з розтрати майна, у зв`язку із якими він притягується до кримінальної відповідальності.

28.За таких обставин предмет арешту (квартира) не відповідає умовам застосування спеціальної конфіскації відповідно до частини 1 статті 96-2 КК, отже й не може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна. Вказане виключає можливість застосування такого заходу (частина 3 статті 132 КПК).

29.Із урахуванням наведеного вище, Суд приходить до висновку про безпідставність застосування арешту майна відносно квартири.
Висновки Суду за результатами розгляду апеляційної скарги
30.За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

31.Суд прийшов до висновку, що ухвалу слідчого судді слід скасувати, і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання детектива, оскільки доводи апеляційної скарги були підтверджені в судовому засіданні.

32.Підставою для скасування судового рішення в цьому провадженні є неповнота судового розгляду (пункт 1 частини 1 статті 409 КПК), що виявилась у неповному дослідженні обставин набуття підозрюваним майна, зокрема, часу набуття його у власність.

33.Керуючись статтями 132, 170-173, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК, колегія суддів постановила:

1.Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

2.Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 14.03.2018 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000418 скасувати.

3.Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого детектива НАБУ ОСОБА_7 про арешт квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 на праві приватної власності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3