Справа № 137/45/19
Провадження №11-кп/801/468/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000319 за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 21.01.2020р., яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Літин Літинського району Вінницької області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, офіційно непрацевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у скоєнні злочинів та призначено йому покарання у вигляді:
-за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;
-за ч. 3 ст. 185 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком в 3 (три) роки.
Згідно п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покладено обов`язки на ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої злочином задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 4000грн. В іншій частині цивільного позову заявнику відмовлено.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 21094грн. 88коп. В іншій частині цивільного позову заявнику відмовлено.
Вирішено питання з накладеним арештом, речовими доказами та процесуальними витратами.

За участю прокурора ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 ,
В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 31.10.2018р. приблизно о 16год.00хв. діючи умисно, будучи підбуреним жагою до особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, приїхав на мопеді марки «HondaDio» до території, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 перелізши через металевий паркан, проник на вищевказану територію, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, демонтував із вантажного автомобіля марки «Краз-250» 1985р. випуску, запчастини, а саме: радіатор охолодження двигуна, вартість якого згідно висновку експерта № 398 від 18.12.2018р. становить 15762грн.70коп.; бачок масляний в зборі до двигуна вартістю 700грн.; центрифугу двигуна «ЯМЗ-236», вартістю 2132грн.70коп.; металевий дифузор радіатора охолодження двигуна, вартістю 619грн.60коп. Під час вчинення протиправних дій, спрямованих на таємне викрадення чужого майна, з причин, що не залежали від його волі, не зміг довести злочин до кінця, так як був помічений на місці вчинення злочину потерпілим ОСОБА_6 .
Крім того, він же, в період часу з 12.11.2018р. по 07.12.2018р. (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування встановити не представилось за можливе), діючи умисно, будучи підбуреним жагою до особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження металевих грат вікна, проник до нежилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звідки викрав: механічний годинник у дерев`яному корпусі на циферблаті якого наявна емблема із надписом «Владимир», вартістю 800грн.; електричну м`ясорубку марки «Startex» моделі «М18В», вартістю 946грн.67коп.; електричну пароварку марки «Sinbo» моделі «SFS5703», вартістю 266грн.67коп.; електричну сушарку для продуктів марки «Shivaki»моделі «SDH-5101», вартістю 600грн.; електричну мультиварку марки «Elbee» моделі «Cook 250001», вартістю 1029грн.87коп., бувшого у використанні візка для ручного перевезення вантажів (кравчучки), вартістю 251грн.67коп., та плоди грецьких горіхів, загальною вагою 30кг, вартістю 540грн. У подальшому ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, через незачинені двері проник до гаражного приміщення, звідки викрав заготівки для паркану із нержавіючої сталі, загальною масою 900кг., вартістю 18000грн. Заволодівши викраденим, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Внаслідок вчинення протиправних дій, ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 22434грн. 88коп.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 просить скасувати вирок, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі;
за ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити покарання шляхом часткового складання призначених покарань та визначити остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Позивні вимоги щодо стягнення на користь ОСОБА_6 завданої матеріальної та моральної шкоди задовільнити повністю.

Свої вимоги потерпілий мотивує тим, що судом не враховано вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 двох навмисних тяжких злочинів, шкоду йому матеріальну і моральну не відшкодував, а тому пом`якшуюча обставина каяття не може бути застосована, а також суд безпідставно скасував арешт на майно ОСОБА_8 , знаючи, що матеріальну і моральну шкоду він не відшкодував.

Потерпіла ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі також просить скасувати вирок, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі;
за ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити покарання шляхом часткового складання призначених покарань та визначити остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Позивні вимоги щодо стягнення на користь ОСОБА_7 завданої матеріальної та моральної шкоди задовільнити повністю.

Свої вимоги потерпіла мотивує тим, що суд не взяв до уваги вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 двох навмисних тяжких злочинів, шкоду матеріальну і моральну їй не відшкодував, а тому пом`якшуюча обставина каяття не може бути застосована, а також суд безпідставно скасував арешт на майно ОСОБА_8 , знаючи, що матеріальну і моральну шкоду він не відшкодував.

В запереченнях на апеляційні скарги потерпілих прокурор просить відхилити апеляційні скарги потерпілих, оскільки їх вимоги безпідставні, а вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін, так як вирок та призначене покарання є законним.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неодноразово повідомлялися про апеляційний розгляд, проте до апеляційного суду не з`явилися, заяв про відкладення розгляду не надіслали.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 , які заперечили проти апеляційних скарг потерпілих, оскільки суд врахував всі обставини, які давали підстави для застосування ст. 75 КК України до призначеного покарання, наведені потерпілими підстави щодо призначення максимального покарання у виді позбавлення волі не можуть братися до уваги, також судом наведені мотиви частково задоволеного цивільного позову, зокрема, інвалідність ОСОБА_6 не пов`язана з вчиненням злочину, а є продовженням раніше встановленої групи інвалідності, майно ОСОБА_6 підлягає поверненню, матеріальна шкода не була заподіяна потерпілому ОСОБА_6 , також частково задоволений цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 , оскільки не було в повному обсязі доведено спричинення шкоди про які зазначила потерпіла, прокурор також заперечила проти апеляційної скарги потерпілих, оскільки призначене покарання відповідає як тяжкості вчиненого так і особі обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, щодо скасування арешту на мопед обвинуваченого, та даний арешт накладений як на речовий доказ, а не з метою забезпечення цивільного позову, а тому суд правильно вирішив питання про скасування арешту, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг потерпілих.

Судовий розгляд в суді першої інстанції здійснювався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому вирок суду апеляційним судом переглядається виключно в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 і вирішення питання цивільного позову.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд врахував положення ст. 65 КК України, відсутність обставин, що обтяжують покарання та щире каяття обвинуваченого ОСОБА_8 , вчинення злочинів вперше та перебування на утриманні малолітньої дитини, що дало підстави для застосування ст. 75 КК України з максимальним іспитовим строком, а покладені обов`язки, відповідно до ст. 76 КК України, будуть сприяти контролю за виправленням обвинуваченого та недопущення вчинення нових злочинів в майбутньому, що також спростовує доводи потерпілих щодо неможливості виправлення обвинуваченого без реального позбавлення волі.

Щодо часткового задоволення цивільного позову, то суд мав перевірити позовні вимоги і лише в разі підтвердження міг би стягнути всю заявлену суму потерпілими.

Суд дослідив позовні вимоги потерпілих і у вироку навів доводи часткового задоволення, через недоведеність витрат на ремонт пошкодженого майна, безпідставність стягнення витрат за виклики до органу досудового розслідування та суду, а також друга група інвалідності потерпілого ОСОБА_6 була встановлена не у зв`язку із вчиненим злочином, а була продовжена через стан здоров`я, який був у потерпілого ОСОБА_6 і раніше.

Розмір моральної шкоди відповідає критеріям, які враховуються для стягнення, а також визначено з урахуванням матеріального становища обвинуваченого.

Судом вірно зазначено, що витрати на ремонт, які зазначені потерпілою ОСОБА_7 підлягають відшкодуванню в разі їх понесення і підтвердження цього, а наміри щодо розміру витрат відшкодуванню не підлягають, але можуть бути відшкодовані в майбутньому, в разі їх понесення.

При відшкодуванні матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_7 суд вірно взяв до уваги висновки судово-товарознавчої експертизи.

Також судом обґрунтовано скасовано арешт на речовий доказ мопед, при цьому суд бере до уваги, що арешт на даний транспортний засіб не накладався у зв`язку з забезпеченням цивільного позову.

В апеляційному суді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які би давали підстави для скасування вироку.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 21.01.2020р. щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4