ЄУН 397/754/20
Провадження №1-кп/389/210/20
У Х В А Л А

24 грудня 2020 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого -адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000446 від 18.10.2019 року, стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-
В С Т А Н О В И В :

У судовому засіданні прокурор просить продовжити запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, оскільки строк тримання під вартою спливає. В обгрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння яке закон класифікує як тяжкий злочин, що караються позбавленням волі на строк до 8 років, раніше судимий, на шлях виправлення та перевиховання не став, що свідчить про те, що ОСОБА_6 схильний до вчинення злочинів, у зв`язку з чим існує ризик переховування його від суду та вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

ОСОБА_6 та його захисник просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати щодо ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, а саме, домашній арешт. Крім того, зазначили, що шкоду відшкодовано, про що свідчать розписки, написані потерпілим.

Потерпілий та його адвокат не заперечули проти зміни запобіжного заходу з тримання під вартоб на домашній арешт, оскільки потерпілий та обвинувачений примирилися, шкоди відкодовано.

Суд, вислухавши клопотання прокурора, думку учасників процесу, приходить до слідуючого.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 утримується під вартою. Строк утримання обвинуваченого під вартою неодноразово продовжувався судом.

За цей час було проведено та завершено досудове розслідування, а обвинувальний акт направлено до суду.

При розгляді даного клопотання суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 в справі«Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

Також у рішенні ЄСПЛ в справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Окрім самого факту заперечення зміни запобіжного заходу на більш м`який прокурор в судовому засіданні не довів реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи обвинуваченого, не надав фактичних даних, котрі із певною вірогідністю давали підстави стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Твердження про те, що обвинувачений може переховуватись від суду та вчиняти інші злочини, ґрунтується на припущеннях.

Самі лише дані про особу обвинуваченого, без наявності інших даних, які б підтверджували чи давали суду достатніх підстав вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, не може бути підставою для продовження строку тримання під вартою.

Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Так само і продовження строку тримання під вартою не може застосовуватися через те, що вироком може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі (рішення у справі «Летельє проти Франції», «Панченко проти Росії», «Гораль проти Польщі», «Ілійков проти Болгарії»).

На переконання колегії, можливість ОСОБА_8 ухилитись від суду з метою уникнення відповідальності чи продовжити свою злочинну діяльність, є лише припущенням сторони обвинувачення, а запобігти вказаним ризикам дасть можливість більш м`який запобіжний захід домашній арешт із зобов`язанням обвинуваченого цілодобово не залишати місцепроживання, котрий буде достатньою гарантією для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи захисника про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт є обгрунтованими, а тому клопотання підлягає до задоволення.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту покладає на обвинуваченого обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ч. 1 ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Керуючись ст.ст.177, 331, 395 КПК , суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання обвинуваченого та його захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

В задоволенні клопотання прокурора - відмовити.

Змінити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Олександрівського району Кіровоградської області, запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на 2 місяці, тобто до 24 лютого 2021 року.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 із-під варти в залі суду негайно та зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 покидати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово без дозволу суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

прибувати за кожною вимогою до суду;

утриматися від спілкування з потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;
носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем перебування ОСОБА_6 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Знам`янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1