Номер провадження:1-кс/521/5870/20
У Х В А Л А
16 грудня 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 розглянувши в порядку ст.ст. 303, 304 КПК України скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого та Одеської місцевої прокуратури №2 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001026,
В С Т А Н О В И В:
До Малиновського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого та Одеської місцевої прокуратури №2 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001026 від 25.12.2012 року.
У своїй скарзі ОСОБА_2 просить слідчого суддю розібратись з кримінальним провадженням внесеного до ЄРДР за № 0001026 від 25.12.2012 року.
Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає за необхідне у відкритті провадження за скаргою відмовити з підстав неприйнятності скарги.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Як встановлено зі скарги, потерпілий ОСОБА_2 звернулась зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Одеської місцевої прокуратури №2 та Малиновського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області.
Вимогами статті 303 ч. 1 п. 1 КПК України, передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Обмеження щодо умов прийнятності скарги встановлені ч.4 ст. 304 КПК України.
Щодо законності мети обмеження, то в даному випадку обмеження, які встановлені ч.4 ст. 304 КПК України мають законну мету, так як рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне, що відповідає вимогам ч.3 ст. 110 КПК України.
Так, відповідно до ч.ч. 5, 6, 7 ст.110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення. Постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.
Тобто, розгляд скарги поданої не на процесуальне рішення відповідно до ст. 110 КПК України не є законним, відповідно до вимог КПК України.
Щодо пропорційності між використаними засобами та досягнутими цілями, то КПК України передбачає порядок вирішення вказаного питання, зокрема, в даному випадку, поданням відповідних клопотань та оскарженням рішень, за результатами розгляду цих клопотань, що дає можливість досягнути необхідну ціль.
Також, згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не може бути обмежено таким чином чи у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.
Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що вищевказане, щодо умов прийнятності скарги, законності мети обмеження та пропорційності між використаними засобами та досягнутими цілями не обмежує таким чином та у такій мірі право доступу до суду, що була порушена сама сутність права доступу до суду.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що вимоги вказані у скарзі ОСОБА_2 не відповідають КПК України та в даному випадку необхідно застосувати вимоги ч.4 ст. 304 КПК України та відмовити у відкритті провадження.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого та Одеської місцевої прокуратури №2 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001026 від 25.12.2012 року відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1