УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 201 001 000 026 83 від 17.03.2020, у якому

гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ватутіне Черкаської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, який у зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , судимий,

підозрюється за ч. 2 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 120 201 001 000 026 83 від 17.03.2020.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 08.05.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України.

На думку прокурора, існують підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілу, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та наполягав на його задоволенні з наведених у ньому підстав.

Захисник заперечувала проти задоволення клопотання слідчого через необґрунтованість, просила застосувати особисте зобов`язання.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;

-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» Європейський Суд наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка, виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ОСОБА_5 ознак інкримінованого злочину.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, що приводить до висновку про наявність цього ризику.

Відсутність у підозрюваного офіційного та стабільного джерела доходу, на переконання слідчого судді, свідчить на користь існування ризику вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведена наявність ризику вчинення підозрюваним дій, спрямованих на незаконний вплив на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Хайредінов проти України» зазначив, що тримання особи під вартою буде свавільним, якщо національні суди не розглянули можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вказана позиція ЄСПЛ кореспондується з покладеним ч. 3 ст. 176 КПК на слідчого суддю обов`язком відмовити у застосуванні ініційованого стороною обвинувачення запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що наведені у клопотанні обставини є достатніми для переконання, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим вище ризикам.

Відповідно до ст. 178 КПК під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК, слідчий суддя зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі вік, міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, наявність у нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, його майновий стан тощо.

Враховуючи перелічене, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не доведено, що належну процесуальну поведінку підозрюваного не зможе забезпечити інший, менш суворий, ніж тримання під вартою, запобіжний захід.

Зазначені обставини приводять слідчого суддю до переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-178, 181, 193, 194, 206, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього обов`язок не залишати місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_2 у період з 22.00 год. по 07.00 год. наступного дня.

Відповідно до ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

-прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора у цьому кримінальному провадженні, слідчого судді, суду;

-здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-утриматися від спілкування зі свідками та потерпілою у цьому кримінальному провадженні.

Строк дії цієї ухвали встановити по 29 серпня 2020 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем мешкання ОСОБА_5 .

На ухвалу прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1