Провадження № 1-кс/756/2570/20
УХВАЛА
Іменем України

10 грудня 2020 року слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу захисника ОСОБА_3 , подану в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 , на повідомлення про підозру за ч. 1 ст. 200 КК України від 02.10.2020, складене старшим слідчим п`ятого СВ РКП СУ ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000297 від 09.06.2020,

за участю:

захисників - ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ,

підозрюваної - ОСОБА_4 ,

заступника начальника п`ятого СВ РКП СУ ГУ ДФС у м. Києві - ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:
04.12.2020 до суду надійшла скарга захисника ОСОБА_3 , подана в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 , на повідомлення про підозру за ч. 1 ст. 200 КК України від 02.10.2020, складене старшим слідчим п`ятого СВ РКП СУ ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000297 від 09.06.2020.

Скарга вмотивована тим, що в матеріалах кримінального провадження відсутній предмет злочину, а саме - документ на переказ, який був пред`явлений як справжній; тим, що не доведено належними та допустимими доказами існування фактичних даних, які би вказували на те, що безпосередньо ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений частиною 1 статті 200 КК України; тим, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється неуповноваженим органом, яким є п`ятий СВ РКП СУ ГУ ДФС у м. Києві, через перебування ДФС України у стані припинення та відсутність наданих законом повноважень для здійснення досудового розслідування.

У скарзі захисник просить скасувати повідомлення про підозру від 02.10.2020 року, складене слідчим п`ятого СВ РКП СУ ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000297 від 09.06.2020 року, яке вручене ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 200 КК України, та зобов`язати уповноважених слідчого та/або прокурора у кримінальному провадженні № 0000297 від 09.06.2020 року виключити з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 200 КК України.

В судовому засіданні захисники ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та підозрювана ОСОБА_4 скаргу підтримали з викладених в ній підстав.

Заступник начальника п`ятого СВ РКП СУ ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_7 , який входить до складу групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000297 від 09.06.2020 року за ч. 1 ст. 200 КК України, вважає скаргу безпідставною, просить скаргу залишити без задоволення.

Вислухавши сторони кримінального провадження, вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, а також вивчивши матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0000297 від 09.06.2020 року за ч. 1 ст. 200 КК України, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи із наступного.

Ст. 303 КПК передбачає можливість оскарження на досудовому провадженні рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора та регулює таку можливість. Зокрема, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржено повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Поняття «Повідомлення про підозру» розуміється у чинному КПК України саме як окремий процесуальний документ, а не як дія (процедура, процес), оскільки для цього законодавцем вжито інший термін - «вручення повідомлення про підозру». На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 200/13490/15-к.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень, у даному випадку слідчого, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.

Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і в такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на подальше формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, у яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових власних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Загальний порядок повідомлення про підозру передбачений главою 22 КПК України і саме побудова цієї глави дає підстави зробити висновок, що законодавець пов`язує процесуальну діяльність із повідомлення про підозру із сукупністю процесуальних дій слідчого та/або прокурора, зміст яких полягає у встановленні юридичних і фактичних підстав для повідомлення про підозру (стаття 276), складанні письмового процесуального документа (повідомлення про підозру) (стаття 277) та його врученні особі (стаття 278).

Отже, з огляду на правові норми КПК України, слід розмежовувати: а) підозру як припущення про вчинення особою кримінально караного діяння; б) письмове повідомлення про підозру як процесуальне рішення; в) повідомлення про підозру як комплекс процесуальних дій, який передбачає складання та вручення повідомлення про підозру, роз`яснення процесуальних прав підозрюваного, суті підозри, внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому законодавець на нормативному рівні щодо процесуального порядку повідомлення про підозру вживає поняття «складання», «вручення» та «здійснення» повідомлення про підозру.

Таким чином, як вбачається з указаних вище положень закону, поняття «повідомлення про підозру» розуміється у чинному КПК України саме як окремий процесуальний документ, а не як дія (процедура, процес), оскільки для цього законодавцем вжито інший термін «вручення повідомлення про підозру».

Відповідно до статті 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором і має містити, крім іншого, прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення, та підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є лише частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, кримінальним процесуальним законом визначено поняття «процесуальні рішення», сформульовані загальні вимоги, яким має відповідати процесуальний документ, вказуються його реквізити. Окремими статтями КПК України конкретизовані вимоги процесуальних документів, однак усі вони мають відповідати певним загальним вимогам, зокрема їх відповідності нормі закону, якою передбачається його складання, як за формою, так і за змістом. Якщо в законі вказані реквізити процесуального документа, їх включення до документа є обов`язковим. Крім того, закон встановлює підвищені вимоги до документів, які закріплюють основні процесуальні дії та містять висновки, які мають принципове, вирішальне значення у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000297 від 09.06.2020 року, старшим слідчим п`ятого СВ РКП СУ ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, відповідно до вимог ст. 277 КПК України було складено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 200 КК України, підписано особисто та погоджено з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 . Форма і зміст вказаного повідомлення про підозру відповідають вимогам ст. 277 КПК України.

Письмове повідомлення про підозру вручене ОСОБА_4 в день його складення слідчим у повній відповідності до вимог ст. 278 КПК України.

Посилання захисника у скарзі та обох захисників безпосередньо в судовому засіданні на відсутність у повідомленні про підозру інформації щодо належних та допустимих доказів не беруться до уваги слідчим суддею, оскільки такі обставини повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати такі питання та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Проте, як в матеріалах скарги так і в судовому засіданні стороною захисту не наведено переконливих даних, які б спростовували висновок слідчого щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, в межах якого здійснюється досудове розслідування.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Захисник, оскаржуючи процесуальний документ та перелічені вище процесуальні дії слідчого, які мали місце 02.10.2020, не навів та не довів жодного порушення, яке б було допущене цим слідчим в цей день або при складанні, або при погодженні, або при врученні письмового повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 200 КК України.

Щодо повноважень органу досудового розслідування, то слідчий суддя зауважує, що податкова міліція в Україні досі існує. Постановою КМУ від 25.09.2019 р. № 846 прийнято рішення щодо розділення сервісної та правоохоронної функцій Державної податкової служби. Постановою передбачено виключення у ДПС функцій з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та з інших питань. Згадані функції у сфері правоохоронної діяльності продовжує здійснювати Державна фіскальна служба, що лише перебуває у стані припинення, однак, ще не припинена на сьогодні. ДФС України припиняється у зв`язку з реорганізацією, однак до завершення здійснення заходів з утворення нового органу з розслідування фінансових злочинів органи ДФС функціонують як правоохоронні органи.

Крім того, заявлена захисником ОСОБА_3 вимога про зобов`язання уповноважених слідчого та/або прокурора у кримінальному провадженні № 0000297 від 09.06.2020 року виключити з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 200 КК України, взагалі не може розглядатися.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачена можливість оскаржити до слідчого судді лише бездіяльність, що полягає у невнесенні до Реєстру відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви чи повідомлення про нього.

Наведений у частині першій цієї статті перелік рішень, дій або бездіяльності, що можуть бути предметом судового оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У частині другій статті 303 КПК України закріплена пряма заборона окремого оскарження інших рішень, дій або бездіяльності слідчого, прокурора. Зазначене свідчить про відсутність правових підстав для розгляду судом кримінальної юрисдикції вимог особи до органу досудового розслідування про виключення відомостей з ЄРДР.

Така інформація не впливає на юридичне становище позивача, заявника, в у даному випадку підозрюваної, не змінює характеру й обсягу її прав і обов`язків та існуючого стану правовідносин. Отже, заявлену у скарзі вимогу суди взагалі не можуть розглядати за правилами будь-якого судочинства. Саме до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 807/1456/17, зазначивши, що виключення відомостей з ЄРДР непідвладне судочинству.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 276 278, 303 ч. 1 п.10, 306-307, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Скаргу захисника ОСОБА_3 , подану в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 , на повідомлення про підозру за ч. 1 ст. 200 КК України від 02.10.2020, складене старшим слідчим п`ятого СВ РКП СУ ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000297 від 09.06.2020, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1