Справа № 383/1431/15-к
Номер провадження 1-кп/383/2/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

особи, відносно якої вирішується питання - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження №0000656 від 26.10.2015 року щодо застосування примусових заходів медичного характеру за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.121 КК України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , обіймаючи з 07.11.2014 року посаду помічника начальника оперативного чергового Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області, відповідно до ст.ст.1-2 Закону України «Про державну службу», ст.ст.1, 10-11,20,25 Закону України «Про міліцію» - був працівником правоохоронного органу, службовою особою, що постійно здійснює функцію представника органу виконавчої влади.

26.10.2015 року близько 08 год. 20 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в гаражному приміщенні, розташованому по АДРЕСА_2 , стоячи біля столу, який розташований у вказаному гаражному приміщенні, раптово схопив зі столу у праву руку кухонний ніж та наніс ним один удар в область грудної клітини зліва потерпілому ОСОБА_6 , який у цей час сидів за столом. Внаслідок удару потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді ножового проникаючого поранення грудної клітини зліва, поранення лівої легені, відкритий гемопневмоторокс зліва, плевропульмональний шок середньої ступеню тяжкості.

За висновком експерта № 1790 від 27 листопада 2015 року, складеного комунальним закладом "Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи" тілесне ушкодження могло утворитися в строк, вказаний у постанові та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, яке є небезпечним для життя в момент спричинення.

Обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння встановлені в судовому засіданні дослідженими письмовими доказами та показаннями свідків та не заперечені ОСОБА_4 .

Таким чином ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Згідно висновку повторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 264 від 03.10.2017 року, проведеної комунальним закладом "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня" на підставі ухвали Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_4 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. У період часу, що відносить до інкримінованого йому діяння, іспитований виявляв тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності у формі патологічного сп`яніння. За своїм психічним станом в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, іспитований не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Визначаючи юридичну оцінку вчиненого суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_4 , суд звертає увагу на наступне.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України характеризується виною у формі умислу (прямого чи непрямого).

Виходячи з положень статей 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

З урахуванням того, що стан неосудності пов`язаний із відсутністю у особи інтелектуальної та вольової ознак, і з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому суд не встановлює будь-яку форми вини у діях неосудної особи.

За висновком експерта ОСОБА_4 , який не виявляє в даний час будь-якого психічного розладу, може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ним, і застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Зазначена обставина відповідно до 4 ст. 513 КПК України є підставою для закриття кримінального провадження, оскільки відпала необхідність застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурором вказано на доведеність вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, встановлення стану неосудності особи під час вчинення діяння та наявність підстав для закриття кримінального провадження, оскільки застосування примусових заходів медичного характеру на час розгляду справи ОСОБА_4 не потребує.

ОСОБА_4 в судовому засіданні не оспорив встановлені фактичні обставини вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, вказавши, що не пам`ятає моменту спричинення тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 та пов`язує свій стан з вживанням ліків та спиртного. Вказав на необхідність закриття кримінального провадження, оскільки встановлено його неосудність на час вчинення суспільно-небезпечного діяння та відсутності потреби застосування заходів медичного характеру.

Захисником також зазначено про наявність передбаченої ст. 513 ч.4 КПК України підстави закриття кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину, що встановлено ч.1 ст.11 КК України.

Суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність (ч.1 ст.18 КК України).

У відповідності до вимог статті 19 КК України, осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Судом встановлено, що на час вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_4 був неосудним.

Згідно ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Метою застосування примусових заходів медичного характеру є обов`язкове лікування та запобігання вчиненню особою суспільно небезпечних діянь.

Згідно ч.4 ст.513 КПК України якщо буде встановлено, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила у стані неосудності, а на момент судового розгляду видужала або внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Заслухавши думку учасників провадження та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про наявність передбачених ч.4 ст.513 КПК України підстав для закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, оскільки потреба у застосуванні примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 на момент судового розгляду відсутня.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходів забезпечення кримінального провадження на час судового розгляду не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. 513, ст.372, 392, КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити кримінальне провадження про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Речові докази по кримінальному провадженню - медичні карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 , медична карта ОСОБА_4 підлягають поверненню до медичних установ за належністю.

Речовий доказ - ніж, вилучений під час огляду місця події, знищити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Бобринецький районний суд Кіровоградської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1