Справа №577/4841/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/185/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 жовтня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про зарахування часу перебування та слідування під вартою до виправного центру у строк відбування покарання, та про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання,

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати вказану ухвалу місцевого суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання в частині умовно-дострокового звільнення.

Вважає помилковим висновок суду про те, що він не став на шлях виправлення. При цьому зазначає, що він відповідально поставився до призначеного покарання, працевлаштований та залучається до неоплачуваних додаткових робіт з благоустрою установи, дотримується порядку і умов відбування покарання, розпорядок дня, ввічливо та тактовно ставиться до персоналу установи, приймає активну участь в житті відділення, відвідує виховні заходи, своєю поведінкою подає позитивний приклад іншим засудженим.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 жовтня 2019 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , про зарахування часу перебування та слідування під вартою до виправного центру у строк відбування покарання та умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що відсутні підстави для зарахування засудженому ОСОБА_6 в строк покарання часу перебування та слідкування під вартою до виправного центру за вказаний період, а також вважав, що він своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення. ОСОБА_6 не надав суду безсумнівних доказів його такої поведінки під час всього часу відбування покарання, яка давала б можливість суду зробити висновок про можливість його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Вислухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав вимоги поданої апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити ухвалу суду без зміни, перевіривши матеріали справи, та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Враховуючи вимоги ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Засудженим ОСОБА_6 оскаржується ухвала суду в частині відмови в умовно- достроковому звільненні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за таких умов: 1) особа відбуває основне покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі; 2) засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 3 ст. 81 частину призначеного судом покарання.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі

Як зазначено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення або відмову в такому, суд повинен його мотивувати.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_6 засуджений вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 квітня 2019 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі.

В строк відбування покарання ОСОБА_6 зарахований час тримання під вартою та час слідування під вартою до прибуття і постановлення на облік у виправному центі з розрахунку одному дню тримання під вартою відповідає двом дням обмеження волі. (арк.особ.спр. 28-29).

Вирок набрав законної сили 30 вересня 2019 року (арк.особ.спр. 45-47).

На даний час засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ «Конотопський виправний центр ( №130).

Із змісту характеристики від 26.10.2019 року вбачається, що початок строку відбування покарання - 29.01.2019 р., кінець строку відбування покарання - 23.05.2020 р. ( арк. пр.18-19).

Також згідно вказаної характеристики, ОСОБА_6 в установі характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності притягувався один раз і дане стягнення знято у виді заохочення за підсумками роботи в III кварталі 2019 року, працевлаштований підсобним працівником в бригаді з господарського обслуговування, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою встановлення з ним неслужбових стосунків, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбаченим законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Рішенням комісії державної установи «Конотопський виправний центр

(№ 130)» № 22 від 18.10.2019 року засудженому відмовлено в застосуванні до нього

статті 81 КК України, так як не довів свого виправлення.

Рішенням комісії державної установи «Конотопський виправний центр

(№ 130)» № 18 від 23.10.2019 року засудженому відмовлено в застосуванні до нього ст. 82 КК України, так як не став на шлях виправлення.

Крім того, із матеріалів особової справи стосовно ОСОБА_6 , вбачається, що до останнього, за порушення режиму відбування покарання, 11 січня 2020 року постановою начальника установи виконання покарань накладено стягнення у виді догани (арк.особ. спр. 167).

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином врахував умови, передбачені ст. 81 КК України, для такого звільнення та погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що за період часу відбування покарання засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Доводи засудженого ОСОБА_6 про те, що він став на шлях виправлення, не знайшли свого підтвердження.

А тому, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала відповідає вимогам закону, її висновки узгоджуються з положеннями КПК України. Підстави для її скасування відсутні, як і відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого, яку слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 жовтня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування часу перебування та слідування під вартою до виправного центру у строк відбування покарання та про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання - залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4