Дата документу 26.02.2020 Справа № 554/7815/19
Провадження №1-кс/554/1471/2020

У Х В А Л А
Іменем України

26 лютого 2020 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000130 від 24.04.2019 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, на утриманні дітей не має, раніше не судимого, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в :

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 строком на 60 днів, з встановленням застави у розмірі 238 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 500 000 грн.

Встановлено, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Полтава перебувають матеріали досудового розслідування № 0000130 від 24.04.2019 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, прохав його задовольнити. Вказував на таки ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів.

Захисник проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечувала, просила застосувати щодо підозрюваного менш суворий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосування електронного приладу контролю. Звернула увагу, що прокурором не доведені ризики, а також не зазначено, чому менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний у судовому засіданні пояснив, що не з`являвся до слідчого у зв`язку з тим, що він з`їхав з тієї квартири, в якій жив, а тепер проживає з батьками. Його було затримано за місцем проживання батьків. Не має наміру переховуватися, впливати на свідків. Просив застосувати щодо нього цілодобовий арешт.

Заслухавши учасників процесу, приходжу до такого висновку.

Встановлено, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Полтава перебувають матеріали досудового розслідування № 0000130 від 24.04.2019 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Органом досудовим розслідуванням ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, діючи у порушення вимог ст.ст. 1, 31 «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60/95-ВР, у невстановленому в ході досудового розслідування місці та час, але не пізніше 19.08.2019 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з метою подальшого збуту, незаконно придбав у невстановленої слідством особи психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, у рідині масою 0,047 г, а в перерахунку на суху речовину 0,0086 г, яку усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з метою подальшого збуту зберігав при собі за адресою: АДРЕСА_2 .

19.08.2019 о 18 год. 16 хв., ОСОБА_5 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, незаконно збув громадянці ОСОБА_7 психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, у рідині масою 0,047 г, а в перерахунку на суху речовину 0,0086 г, тобто ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України в незаконному придбанні, зберіганні, з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин.

09.01.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході судового розгляду встановлено, що вручена 09.01.2020 року органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозра за ч. 1 ст. 307 КК України повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990 р., п. 32, Series A, N 182).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: протоколами огляду від 19.08.2019 року, висновком експерта від 20.12.2019 року та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Разом з тим, проаналізувавши доводи прокурора в обґрунтування обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 слідчий суддя вважає, що ризики, визначені п. 1 ч.1 ст.177 КПК України знайшов своє підтвердження, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Також слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (див. в т.ч. п.80 рішення по справі «Харченко проти України» (заява № 40107/02) та п.60 рішення «Єлоєв проти України» (заява №17283/02), якими встановлено, що застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою виключно на підставі наявності підозри є прямим порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до приписів ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що слідчий у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Тому, суд дійшов до висновку, про часткове задоволення клопотання.

Беручи до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, наявності ризику, визначеного ч.1 ст.177 КПК України, який є доведеним прокурором, враховуючи недоведеність недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість застосувати відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, який буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

З урахуванням наведеного, суд вважає можливим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 132, 176, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 369-372, 379, 395 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування до 09 березня 2020 року.

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживанняя за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування до 09 березня 2020 року.

Домашній арешт застосувати з використанням засобів електронного контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 ,обов`язки :

-не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово строком на два місяці;
-прибувати за кожною окремою вимогою до суду, слідчого та прокурора;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі свідками, для запобіганню спробам незаконно впливати на вказаних осіб.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Виконання ухвали покласти на Павлоградський ВП ГУНП в Дніпропетровській області, на території обслуговування якого проживає підозрюваний ОСОБА_5 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, зобов`язавши його передати копію ухвали для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1