Справа № 487/2818/20
Провадження № 1-кс/487/3429/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2020 року слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва з погодженим із прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон марки Meizu m6T та мобільний телефон марки Meizu M8 Lite, які 20.05.2020 року були добровільно видані ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування клопотання вказав, що в провадженні СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області знаходиться кримінальне провадження №0001978 від 20.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за повідомленням ОСОБА_5 про те, що 20.05.2020 року близько 18 год. 00 хв. невстановлена особа, перебуваючи в магазині ПП Феланюк за адресою: м. Миколаїв, вул. Озерна, 13-Г, таємно, шляхом вільного доступу, викрала два мобільні телефони марки Meizu m6T та Meizu M8 Lite чорного кольору.
Досудовим розслідуванням встановлено причетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_6 . Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 повідомив, що наздогнавши громадянина, який причетний до вчинення кримінального правопорушення, останній віддав йому два мобільні телефони марки Meizu m6T та Meizu M8 Lite чорного кольору.
21.05.2020 року постановою слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 вищевказані добровільно видані мобільні телефони було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Накладення арешту на них необхідно з метою їх збереження як речових доказів.
В судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій вказав, що клопотання підтримує та просить задовольнити.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням того, що добровільно видані ОСОБА_5 мобільні телефони мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою забезпечення їх збереження, вважаю необхідним клопотання слідчого задовольнити.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон марки Meizu m6T та мобільний телефон марки Meizu M8 Lite, які 20.05.2020 року були добровільно видані ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 тапередати на відповідальне зберігання зазначені мобільні телефони ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1