Справа № 277/46/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2020 року смт. Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт Ємільчине справу по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Глумча, жителя АДРЕСА_1 , гр. України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого

по ст. 185 ч.1 КК України, -
в с т а н о в и в:
12 грудня 2019 року близько 08 години 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи біля подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 , по особистих справах, біля стіни будинку побачив велосипед торгівельної марки «Ardis» моделі «Kaliber», який належить ОСОБА_4 і вирішив його таємно викрасти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, переконавшись у відсутності власника та сторонніх осіб, які б могли перешкодити вчиненню злочину ОСОБА_5 зайшов до подвір`я та таємно викрав велосипед «Ardis» моделі «Kaliber» вартістю 2654 грн., причинивши потерпілому ОСОБА_4 на вказану суму матеріальні збитки.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст.185 ч.1 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна.

Виновність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і показав, що 12 грудня 2019 року вранці він прийшов до будинку ОСОБА_7 , якого вдома не виявив. На його подвір`ї побачив стоявшого велосипеда, якого взяв та поїхав від будинку. На даному велосипеді він поїхав у с. В. Глумча до свого знайомого. Велосипед залишив на подвір`ї знайомого і пізніше вийшовши з будинку виявили відсутність велосипеда. Оскільки був випившим то не розумів чому взяв велосипеда, який був спортивним, синього кольору. Пізніше зустрів ОСОБА_8 , який запропонував повернути потерпілому велосипеда і він намагався його виявити. Однак пошуки результатів не дали. У вчиненому щиро розкаюється. Буде намагатися відшкодувати потерпілому матеріальну шкоду.

Оскільки ніхто з учасників судового процесу фактичні обставини кримінального провадження не оспорював, суд відповідно до ст.349 ч.3 КПК України обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого та даних, що характеризують особу обвинуваченого.
Потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що 12 грудня 2019 року біля 06 години на подвір`ї ОСОБА_6 в с. Підлуби залишив велосипеда, а сам автобусом поїхав у м. Н-Волинський. Вечером повернувшись у с. Підлуби та прийшовши до будинку ОСОБА_9 виявив відсутність велосипеда. Після цього почав запитувати в людей, хто міг бачити велосипеда. Від жителів с. Підлуби стало відомо, що до ОСОБА_9 приходив обвинувачений і під час розмови із ОСОБА_10 , останній йому повідомив, що бачив обвинуваченого п`яним біля силосної ями, а велосипед лежав у силосній ямі. Крім того інші жителі села говорили, що бачили обвинуваченого, який їздив велосипедом по селі, а також що рухався він у сторону с. М. Глумча.
Обинувачений характеризується негативно, у вчиненому щиро розкаюється.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести та з іншої сторони такі заходи примусу повинні бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.
З урахуванням всіх обставин справи, особи обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується негативно, у вчиненому щиро розкаявся, вчинив злочин середньої тяжкості, суд прийшов до висновку про призначення йому покарання у виді громадських робіт.
Цивільний позов по справі не заявлений.
По справі є процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у сумі 628,04 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого у прибуток держави.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді 160 (ста шістдесяти) годин громадських робіт.
Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу не обирати.
Процесуальні витрати в сумі 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 04 коп. пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи стягнути з ОСОБА_5 у прибуток держави.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя /підпис/
Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_1