Справа № 159/5440/19
Провадження № 1-кп/159/75/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_2 ,
потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 190 300 100 005 42 про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, утриманців не має, не працюючого, раніше не притягався до кримінальної відповідальності,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 о 23 год. 20 хв. 29.07.19 р., у с. Тойкуті Ковельського району Волинської області, на території ТзОВ «Еко тара», що знаходиться по вул. Шосейній, 41, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, керуючи технічно несправним автомобілем марки «ЗИЛ 131», р. н. НОМЕР_1 , що мав несправності гальмової системи та коліс і шин, не перевірив технічний стан автомобіля та, не пересвідчившись перед початком руху, що це буде безпечним та не створить небезпеки для інших учасників руху, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, допустив наїзд на потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував перед керованим ОСОБА_5 автомобілем.

Внаслідок дорожньо транспортної пригоди (далі - ДТП) потерпілий ОСОБА_8 , згідно з висновком судово медичного експерта № 140 від 29.08.19 р., отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно мозкової травми з переломом кісток основи черепа та забоєм головного мозку, які утворились від дії тупих твердих предметів, внаслідок здавлення голови транспортом до фіксованого об`єкту, і за ступенем тяжкості стосовно живої особи, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. В момент зіткнення потерпілий ОСОБА_8 знаходився лобною ділянкою голови до травмую чого предмета в момент первинного контакту.

Смерть потерпілого ОСОБА_8 настала від відкритої черепно мозкової травми з переломом кісток основи черепа та забоєм головного мозку.

У прямому причиновому зв`язку з виникненням вище вказаної ДТП і наслідками, що настали, стало грубе порушення обвинуваченим ОСОБА_5 як водієм Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1 306 від 10.10.01 р. (зі змінами та доповненнями), а саме:

- п. 2.1 водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

- п. 2.3 - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу…; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну …;

- п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 31.4 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: згідно з

- п. 31.4.1 Гальмові системи:

г) порушено герметичність пневматичного або пневмогідравлічного гальмового приводу, що спричиняє зменшення тиску повітря при непрацюючому двигуні більше як на 0, 05 МПа (0, 5 кГс/кв. см) за 15 хв. у разі приведення в дію органів керування гальмовою системою;

- п. 31.4.5. Колеса і шини:

є) відсутній болт (гайка) кріплення або тріщини диска і ободів коліс.

Своїми необережними діями, що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 286 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, суду показав, що, дійсно, він працював у підприємця ОСОБА_9 , який орендував приміщення у «Еко тара», біля 10 днів. У день трагедії він з потерпілим ОСОБА_8 біля 20 ої год. поїхали туди разом, так як потерпілий у цеху дивився, як він збиває піддони, подавав, хотів стати до такої ж роботи. Територія підприємства огороджена, але не охоронялась, на той час там більше нікого не було. О 22 й годині потерпілий взяв автонавантажувач покататись. Через короткий час потерпілий ОСОБА_8 прийшов до нього і сказав, що загруз. Вони пішли подивитись, що можна зробити, побачили, що витягти автонавантажувач не зможуть та обопільно вирішили взяти «ЗИЛ», що стояв біля складу. Ним хотіли витягнути автонавантажувач, щоб ніхто не побачив. Технічний стан «ЗИЛ» він не перевіряв, але пару днів тому бачив, що на цим автомобілем - їздили. Потерпілий ОСОБА_8 стояв посередині попереду і махав йому рукою, подаючи знак, щоб він під`їжджав ближче і ближче; потім потерпілий нахилився підчепити автонавантажувач і махнув йому ще раз рукою, піднятою вгору - щоб він під`їхав ближче, так як трос був коротким. Він під`їжджав поступово, гальмуючи, і тоді, коли потерпілий нахилився, він зупинявся, під`їхав майже впритул. Він побачив, що потерпілий ОСОБА_8 вже не махає. Ніякого звуку він не відчув. Він ще трохи почекав, потім підійшов і побачив, що потерпілий лежав на землі біля навантажувача без ознак життя. На землі біля потерпілого ОСОБА_8 була калюжа крові. Він здав назад, підійшов до потерпілого, зателефонував до водія, який привозив їх на роботу. Приїхав останній та господар, викликали швидку допомогу. Перед цією подією він з потерпілим ОСОБА_8 вживали спиртне ще о 16 год. в селі на ставку. Цього «ЗИЛ» він раніше не використовував та ним не керував; технічний стан його йому відомий не був і тоді було темно і не видно. Автомобіль був відчиненим та у замку запалювання у салоні були ключі. Водійських прав він не має, але раніше керував такими транспортними засобами. Взяв автомобіль для виправлення ситуації, що сталась з дій потерпілого ОСОБА_8 .. Вважає, що трагедія сталась тому, що він під`їхав занадто близько. У скоєному щиро розкаюється, обставин, викладених у обвинувальному акті, не оспорює. Прохає суворо не карати та не позбавляти його волі, надати можливість працювати та допомагати батькам по господарству. Усвідомлює непоправність втрати потерпілих та просить вибачення у них та у інших людей, дуже шкодує про вчинене.

Крім повного визнання винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), винуватість обвинуваченого повністю доводиться показаннями потерпілих, письмовими докази у справі.

Так потерпіла у судовому засіданні 28.11.19 р., 24.01.20 р. суду показала, що потерпілий ОСОБА_8 її син, потерпілий ОСОБА_4 її чоловік, обвинуваченого знає з дитинства як свого колишнього учня, односельця та лише з позитивної сторони. З родиною обвинуваченого вона перебуває у дружніх стосунках. Обвинувачений товаришував з потерпілим та у день трагедії допомагав їм по господарству до 15 год.. Після цього обвинувачений та її син відправились на роботу обвинуваченого, де і сталась трагедія. Її син з її відома поїхав туди із нічною зміною робітників, щоб подивитись на умови роботи і, при можливості, до вересня влаштуватись на роботу; мав повернутись зранку із закінчення зміни. Як син мав син пройти на територію підприємства, їй не відомо. Коли обвинувачений та її син вжили спиртне, їй не відомо. Про трагедію її повідомив біля часу ночі брат її чоловіка. Вона просить суд не позбавляти обвинуваченого волі, розуміючи і непоправність своєї втрати. Просить врахувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та сприяння досудовому розслідуванню; те, що він попросив пробачення і розповів про те, як все сталось. А саме, що її син автонавантажувачем поїхав і загруз, а він на прохання її сина витягував «ЗИЛ» з тросом, щоб ніхто не сварив, і трагедія сталась в момент, коли її син нахилився чи присів. Поряд нікого не було. Вона пробачила обвинуваченому. Таке рішення нею прийнято без тиску та узгоджено із чоловіком потерпілим у справі. Вона усвідомлює, що обвинувачений вчинив неумисні дії. Будь - яких претензій до обвинуваченого вона не має. Просить не застосовувати до обвинуваченого суворе покарання. Цивільного позову вона не закладала, має намір звернення за страховим відшкодуванням до страхової компанії

Аналізуючи показання потерпілої, суд відмічає, що вона підтвердила, що її неповнолітній син потерпілий ОСОБА_8 з її відома разом із обвинуваченим увечері 29.07.19 р. поїхали на роботу обвинуваченого; вночі їй стало відомо про те, де та при яких обставинах загинув її син.

Потерпілий у судовому засіданні 24.01.20 р. суду показав, що потерпілий ОСОБА_8 його син. Останній у кінці липня 2019 р. з обвинуваченим, з якими були друзями, відпросився у с. Тойкут Ковельського району Волинської області, щоб побачити, як той працює. Син ще мав намір влаштуватись туди на роботу. Вдень обвинувачений із сином допомагали йому по господарству. Вночі в половині дванадцятої - йому його брат повідомив, що син загинув, коли хлопці «ЗИЛ» витягали трактора і придушили сина. За кермом був обвинувачений. Останній просив вибачення та визнавав свою винуватість із самого початку з ночі трагедії; казав, що витягали трактор і так сталось. Його син та обвинувачений проживали неподалік, спілкувались часто та товаришували. Будь яких претензій до обвинуваченого він не має, просить останнього не карати обвинуваченого, так як він його простив, хоча і розуміє непоправність своєї втрати.

Суд враховує, що показання обох обвинувачених є аналогічними та взаємодоповнюючими.

Крім того винуватість обвинуваченого доводиться такими письмовими доказами:

-витягом з ЄРДР про внесення відомостей за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України щодо обвинуваченого 30.07.19 р.;

-протоколом огляду місця події від 30.07.19 р. із схемою та фототаблицями, згідно з яким за участю ОСОБА_10 як власника було оглянуто територію ТзОВ «Еко тара», що по вул. Шосейній, 41 у с. Тойкуті Ковельського району Волинської області. Оглядом встановлено, що територія огороджена, у одному з розташованих на ній приміщень виявлено дерев`яні піддони. Біля навісу розміщений автомобіль марки «ЗИЛ» з причіпом. На відстані 18, 2 м від цегляного приміщення є автомобіль марки «ЗИЛ» - 131, р. н. НОМЕР_1 , у передній частині якого до бампера зліва за металевий гак причіплений металевий цеп довжиною 1, 8 м, що у кінці замотаний у вузол і мається прикріплений металевий штир довжиною 25 см. У місці розташування вузла є пляма бурого кольору, зовні схожа на кров. Відстань від нижньої частини бампера до землі становить 0, 8 м. На відстані 24, 4 від автомобіля і задньою частиною до нього, на відстані 24, 7 м від бруківки, на грунтовому покритті з незначними ямами від коліс т/з розміщений автонавантажувач марки «Komatsu ED 25N Т 15», 09 р. випуску. У задній частині автонавантажувача справа на висоті 0, 2 м від землі наявна смужка рідини бурого кольору, а на відстані 10 см велика пляма бурого кольору, зовні схожі на кров, у якій лежить штир металевий з кільцем. Справа від автонавантажувача на землі на відстані 0, 3 м на спині розміщений труп чоловічої статі потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - ногами у напрямку автонавантажувача, а головою у напрямку автомобіля «ЗИЛ» - 131. На голові трупа у області правої вилиці та обличчя відмічаються плями бурого кольору, зовні схожі на кров;

Вказаним вище протоколом огляду місця події стверджуються показання обвинуваченого про обставини загибелі потерпілого ОСОБА_8 на території підприємства «Еко тара».

-висновком експерта (експертизи трупа) № 140 від 29.08.19 р., згідно з яким на тілі потерпілого ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно мозкової травми з переломом кісток основи черепа та забоєм головного мозку, які утворились від дії тупих твердих предметів, можливо, внаслідок здавлення голови транспортом до фіксованого об`єкта, в час, вказаний у постанові, і за ступенем тяжкості стосовно живої особи, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Потерпілий ОСОБА_8 знаходився лобною ділянкою голови до травмуючого предмета в момент первинного контакту. Смерть потерпілого ОСОБА_8 настала від відкритої черепно мозкової травми з переломом кісток основи черепа та забоєм головного мозку. У крові потерпілого ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт в кількості, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння;

-висновком експерта № 317 від 29.08.19 р. з фототаблицями, згідно з яким на момент експертного огляду система рульового керування автомобіля марки «ЗиЛ 131, р. н. з. НОМЕР_1 , знаходилась у працездатному стані; робоча гальмова система та ходова частина цього автомобіля знаходились у непрацездатному стані. Виявлено непрацездатності робочої гальмової системи у вигляді від`єднання штоку гальмової камери переднього правого колеса від місця кріплення, що виникла до ДТП, в результаті неналежного проведення ремонтних робіт; та ходової частини у вигляді від`єднання реактивної штанги від місця кріплення та відсутності 2 ої гайки кріплення переднього лівого колеса, що виникла до ДТП, поступово, у процесі тривалої експлуатацію за відсутності належного техобслуговування. З покликанням на п. п. 2.3, 31.4, 31.4.1, 31.4.5 ПДР України, зазначено, що з технічної точки зору обвинувачений як водій автомобіля міг виявити непрацездатність робочої гальмової системи у вигляді порушення її герметичності, так як вона має зовнішні ознаки, які можна виявити при перевірці герметичності системи, а також міг виявити непрацездатність ходової частини у вигляді відсутності 2 ої гайки кріплення переднього лівого колеса, так як цю непрацездатність можна виявити під час зовнішнього огляду т/з перед початком руху. Однак він не міг візуально виявити непрацездатність ходової частини у вигляді від`єднання реактивної штанги правого колеса середньої вісі від місця кріплення, так як вона має прихований характер. З технічної т. з. несправність ходової частини цього автомобіля у вигляді відсутності 2 ої гайки кріплення на керованість автомобіля у даному випадку не впливала; непрацездатності робочої гальмової системи та ходової частини цього автомобіля у вигляді порушення герметичності системи, від`єднання штоку гальмової камери переднього правого колеса середньої вісі від місця кріплення могли негативно впливати на керованість автомобіля і ефективність його гальмування в залежності від швидкості руху та дорожніх умов; несправність у вигляді від`єднання реактивної штанги від місця кріплення впливає на курсову стійкість авта;

-листом РСЦ МВС у Волинській області № 31/3 3 098 від 22.08.19 р., за яким за станом на 21.08.19 р. відсутня інформація про видачу посвідчення водія на ім`я обвинуваченого;

-довідкою № 3 105 1 7 від 21.08.19 р., виданою КП «Волинський обласний наркологічний диспансер» Волинської облради, згідно з якою вміст алкоголю у крові обвинуваченого складав 1, 3 проміле.

Аналізуючи визнавальні показання обвинуваченого, суд враховує, що вони об`єктивно підтверджуються не лише показаннями потерпілих, а й дослідженими наведеними вище письмовими доказами у справі.

Суд приходить до висновку, що всі докази, надані на обґрунтування обвинувачення, є належними та допустимими. Ними у повній мірі підтверджено винуватість обвинуваченого у вміненому йому.
Суд повно, всесторонньо, об`єктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковано органом досудового розслідування.

Суд згідно із ст. 65 КК України призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Призначаючи покарання, суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, що є тяжким; обставини його вчинення та наслідки від його вчинення - смерть особи; дані про особу винуватого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття, що підтверджується визнанням обвинуваченим своєї винуватості як під час досудового розслідування, так і в суді; активне сприяння розкриттю злочину, що виявилось у тому, що він як під час досудового розслідування, так і в суді детально та повно послідовно розповів про обставини вчинення злочину; його молодий вік, так як обвинувачений є 1996 р. н..

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення інкримінованого йому злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Також щодо обвинуваченого суд враховує, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, працював на час вчинення злочину та мав доход, не має утриманців, за місцем проживання та за останнім місцем навчання у ЗОШ характеризуються виключно позитивно; стан його здоров`я, те, що він є молодого віку та проживає у складі багатодітної родини, допомагаючи батькам по господарству; мав дружні стосунки з покійним потерпілим за життя останнього, вчинений ним злочин хоча і є тяжким, однак, неумисним.
Суд також враховує думку обох потерпілих, які як під час досудового розслідування, так і в суді заявляли і заявляють про те, що будь яких претензій до обвинуваченого не мають, прохають його суворо не карати та не позбавляти волі, застосувати іспитовий строк та зазначають про те, що попри усвідомлення непоправної втрати сина, обвинуваченого -простили.

Суд враховує і те, що обвинувачений показав, що до моменту загибелі неповнолітнього потерпілого останній спільно з ним вживав спиртне, спільно з ним поїхав на роботу, де перебував тривалий час; з власної ініціативи без дозволу сів за кермо автонавантажувача. А коли останній застряг на грунтовій ділянці території, то звернувся за допомогою до нього. Він, дійсно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи водійських прав та без дозволу, не перевіривши у темноті техстан автомобіля марки «ЗИЛ», але маючи намір усунути наслідки, що настали від дій потерпілого та допомогти останньому і, разом з тим, уникнути відповідальності у випадку, коли стане відомо про те, що автовантажувачем, що знаходився на території «Еко - тара», хтось користувався, сів за кермо автомобіля марки «ЗИЛ». За кермом автомобіля, послуговуючись вказівками потерпілого про поступове наближення до автонавантажувача для за зачіпляння його металевим ланцюгом, він, не розрахувавши відстані, здійснив наїзд, що спричинив смертельний наслідок для його друга. Про скоєне дуже жалкує та вважає, що не забуде про це на протязі всього свого життя. Такі показання обвинуваченого не спростовані у судовому засіданні та з них однозначно випливає, що за кермо автомобіля марки «ЗИЛ» він у стані алкогольного сп`яніння до цього наміру сідати не мав та перебував на своєму робочому місці; сів за кермо цього автомобіля він з наміром виправити ситуацію з автонавантажувачем, допущену потерпілим.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і є підстави для призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, але із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та із встановленням максимального іспитового строку - три роки - та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Крім того суд дійшов висновку про недоцільність призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так як у обвинуваченого такого права немає йому водійське посвідчення не видавалось.
Таке покарання обвинуваченому суд вважає таким, що відповідає ст. ст. 50, 65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.
Запобіжний захід, застосований щодо обвинуваченого до набрання вироком законної сили необхідно залишити попередній домашній арешт у визначені години (нічний).

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. На стадії досудового розслідування вказаного кримінального провадження ухвалами слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 31.07.19 р. було накладеного арешт на два транспорті засоби: автомобіль марки «ЗИЛ 131», р. н. НОМЕР_1 , та автонавантажувач марки «Komatsu ED 25N Т 15», 09 р. випуску.

Ухвалою суду від 28.11.19 р. було відмовлено у задоволенні клопотання представника власника автомобіля марки «ЗИЛ 131», р. н. НОМЕР_1 , про скасування арешту, накладеного на цей транспортний засіб за ухвалою слідчого судді від 31.07.19 р..
Однак на даний час потреби у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження щодо транспортних засобів немає, тому суд дійшов висновку про доцільність скасування арешту, накладеного на обидва вказані вище транспорті засоби. При цьому суд враховує, що за копією свідоцтва про реєстрацію т/з автомобіля марки «ЗИЛ» - 131, що надано суду 08.11.19 р. разом з матеріалами клопотання про зняття арешту з майна, він належить ОСОБА_11 .

Процесуальні витрати у справі слід у повному обсязі покласти на обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 368, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі іспитового строку терміном 3 (три) роки не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу залишити попередній домашній арешт у години: з 22 год. по 06 год. наступного дня по місцю його проживання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на доход держави 2 512 грн, 16 коп. процесуальних витрат за проведення судової інженерно транспортної експертизи (висновок № 317 від 29.08.19 р.).
Речові докази у справі:

- 4 (чотири) конверти паперові із змивами, що передані на зберігання до камери зберігання СУ ГУ НП у Волинській області за постановою слідчого від 30.07.19 р., - знищити;

- автонавантажувач марки «Komatsu FD 25 NT 15, н. з. НОМЕР_2 , що переданий на зберігання ОСОБА_10 за постановою слідчого від 30.07.19 р. та розпискою від 30.07.19 р., залишити у розпорядженні директора ТзОВ « Еко тара» ОСОБА_10 , знявши з нього арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Луцького міськрайсуду від 31.07.19 р.;

- автомобіль марки «ЗИЛ 131», н. з . НОМЕР_1 , 79 р. випуску, номер кузова НОМЕР_3 , що знаходиться на майданчику тимчасового утримання т/з Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області за постановою слідчого від 30.07.19 р., повернути у розпорядження ОСОБА_11 , знявши з нього арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Луцького міськрайсуду від 31.07.19 р..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.
Головуючий:ОСОБА_1