Справа № 127/75/18
Провадження №11-кп/801/248/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2020 року, якою клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено та продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 у виді тримання під вартою на 60 днів з 20.12.2019 до 17.02.2020 включно

в с т а н о в и в :

В судовому засіданні в суді першої інстанції прокурор ОСОБА_10 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які не зменшилися, підстав для зміни або скасування запобіжних заходів немає. Прокурор звернув увагу суду, що ОСОБА_9 неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення злочинів проти власності, немає стійких соціальних зв`язків, до затримання ніде не працював, обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів, за які, в разі доведення його винуватості, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, існують ризики, що ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, може продовжувати вчиняти інші корисливі злочини, може чинити тиск на потерпілих та свідків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_8 заперечував щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою його підзахисному, оскільки ризики не доведені, а лише зазначений їх стандартний перелік. Захисник звернув увагу суду, що тримання під вартою його підзахисного перевищує будь-які розумні строки, оскільки термін тримання під вартою триває понад один рік одинадцять місяців. Крім того, адвокат посилався на практику ЄСПЛ, зазначивши, що сама лише тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою. Стороною захисту подані вагомі заперечення щодо неможливості подальшого тримання під вартою обвинуваченого. Адвокат ОСОБА_8 зазначив, що стороною обвинувачення необґрунтовано зазначається ризик впливу обвинувачених на потерпілих та свідків, оскільки навіть правоохоронні органи не можуть встановити їх місцезнаходження. Адвокат просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку свого захисника.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2019 року клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 у виді тримання під вартою задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів з 20.12.2019 до 17.02.2020 включно.

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 ставить питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2019 року в частині продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 у виді тримання під вартою на 60 днів, з 20.12.2019 року до 17.02.2020 року включно. Просить ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 , готель «Дача Ланжерон».

Свої вимоги мотивує тим, що суд не взяв до уваги те, що обвинувачення ОСОБА_9 було змінено з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 187 КК України. Запобіжний захід ОСОБА_9 продовжується два роки шість місяців, ризики, вказані прокурором у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу, нічим не підтверджуються. Стороною обвинувачення не підтверджено, що ОСОБА_9 мав на меті переховуватись від суду, це є лише припущенням суду та сторони обвинувачення.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги адвоката, просив залишити ухвалу суду без змін; думку адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно положень КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою застосовується, якщо слідчий, прокурор доведе, що встановлені під час розгляду клопотання обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа.

Обставини, які враховуються під час продовження строку тримання під вартою, викладені в ст.199 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з положеннями ч. 3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч.1ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177КПК України.

Обґрунтовуючи доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі, перебуваючи на волі, може ухилитися від суду, чинити на потерпілих та свідків психологічний та фізіологічний тиск.

Колегія суддів враховує те, що ОСОБА_9 було змінкено обвинувачення з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 187 КК України.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема можливість переховування від суду, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, зокрема, незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Також апеляційний суд погоджується, що матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та в ході апеляційного розгляду не доведені.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду, що передбачені ст. 177 КПК України процесуальні ризики у даному кримінальному провадженні продовжують існувати, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, оскільки жодний інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Всі викладені в апеляційній скарзі захисником обвинуваченого доводи були досліджені судом першої інстанції при продовженні строку дії запобіжного заходу і їм надана належна оцінка. Інших обставин, які вказували б на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, не встановлено.

Щодо доводів сторони захисту адвоката ОСОБА_7 , що ризики, наведені прокурором та які зазначені в ухвалі суду ґрунтуються на припущеннях є безпідставними, оскільки обставини, які вказують на заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України відносно ОСОБА_9 існують, на даний час вони не зменшилися, а в сукупності дають достатні правові підстави для продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилання захисника адвоката ОСОБА_7 на те, що обвинувачений утримується під вартою тривалий час, відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як на підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не є такими, що спростовують висновки суду щодо продовження строку запобіжного заходу, оскільки прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним та неможливим, заявлені ризики не зменшилися, що виправдовує тримання ОСОБА_9 під вартою.

Крім того, ні під час судового розгляду в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_9 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційних скарг.

Керуючись ст. 177, ст. 178, ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України у справі № 127/75/18 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: