Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2019 м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0004375, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 грудня 2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0004375, дані щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 грудня 2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.
Органом досудового розслідування 12.12.2019 р. повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 08.06.2018 р. Деснянським районним судом м. Києва за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України на 1 рік позбавлення волі з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік; 05.09.2019 р. Святошинський районним судом м. Києва за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України КК України на 1 рік 1 місяць позбавлення волі, про те, що він підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Так, у невстановлений час, у невстановленому місці, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням до житла.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, 11.12.2019 р. близько 12 год. 30 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_7 прибули на автомобілі Volkswagen polo, д.н.з НОМЕР_1 , до багатоповерхового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 вийшли з автомобіля та піднялися на дев`ятий поверх вказаного будинку. Так, перебуваючи на дев`ятому поверсі будинку, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 підійшли до вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 та, переконавшись в тому, що за їх злочинними діями ніхто сторонній не спостерігає, а власники квартири відсутні дома, за допомогою заздалегідь підготовлених інструментів, які мали при собі, шляхом зламу запірного замка, проникли до вищевказаної квартири, де у приміщенні квартири виявили майно, а саме: планшет марки «Apple Ipad» 32 GB s|n GCJVLCLXHLF9 вартістю 10 000 грн., мобільний телефон марки «Nokia-105», портативний зарядний пристрій марки Xiaomi, грошові кошти в розмірі 14 475 гривень, золотий жіночий ланцюжок вагою близько 2.5 грама, золотий кулон із камінцем у формі квіточки, срібний браслет вагою 1.43 грама, дві пари срібних сережок, одну срібні сережку у формі трикутника, яке належить ОСОБА_8 .
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 вийшли з квартири АДРЕСА_3 , разом із викраденим майном, залишивши місце кримінального правопорушення, та помістили викрадені речі до автомобіля Volkswagen polo д.н.з НОМЕР_1 , чим спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_8 , однак невдовзі були затримані працівниками ОПВ УКР ГУ НП у м. Києві. Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повторно, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
Підставами підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є зібрані у справі докази: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 12.12.2019 р., згідно з якою остання вказала на місце, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, крадіжки з приміщення квартири; протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 від 11.12.2019 р., згідно з яким остання вказала на місце та обставини вчиненого кримінального правопорушення; протокол затримання ОСОБА_7 від 11.12.2019 р., протокол затримання ОСОБА_5 від 11.12.2019 р.; протокол огляду місця події від 11 грудня 2019 року за адресою: АДРЕСА_4 ; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 11 грудня 2019 року; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 11 грудня 2019 року; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 11 грудня 2019 року; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 11 грудня 2019 року; повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 12 грудня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Враховуючи вище перелічені докази в органу досудового розслідування є підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України віднесено до тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.
Крім того, у клопотанні слідчим зазначено, що відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою оскільки існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний буде: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчиняти інші кримінальні правопорушення; впливати на потерпілу та свідків кримінального правопорушення, з огляду на таке.
На той факт, що підозрюваний буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду вказує те, що, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, підозрюваний намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду.
Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з прав людини, слідчий зазначає, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).
Враховуючи зазначену практику, слідчий зазначає, що підозрюваний раніше неодноразово засуджувався за вчинення кримінальних правопорушень, а саме, злочинів проти власності. Також, підозрюваний офіційно не працевлаштований, що також є фактором, який підвищує ризик переховування від органів досудового розслідування.
На той факт, що підозрюваний вчинятиме інші кримінальні правопорушення, слідчий вказує наступне.
Підозрюваному інкримінується вчинення тяжкого кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб. Вказане свідчить про схильність до злочинної поведінки.
Аналізуючи даний ризик в контексті практики Європейського суду з прав людини, слід звернути увагу на позицію Суду щодо скоєння правопорушень: серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлених рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії). Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Selсuk v. Turkey (Сельчук проти Туреччини); Matznetter v. Austria (Мацнеттер проти Австрії).
Також, необхідно запобігти ризику впливу на потерпілу та свідків у зазначеному кримінальному провадженні. Так, підозрюваний, знаючи місце проживання потерпілої та свідків, може впливати на них. Показання вказаних осіб мають істотне значення для справи та вплив на них матиме негативне значення для кримінального провадження.
Все вищезазначене в сукупності свідчить про схильність ОСОБА_5 до злочинної поведінки та його небажання стати на шлях виправлення. Більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органу досудового розслідування і суду, впливати на потерпілу, свідків та на розслідування кримінального провадження. Вказаним ризикам може запобігти тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Враховуючи викладене, з приводу можливості застосування інших альтернативних запобіжних заходів слідчий вказує таке.
Домашній арешт не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти ризикам вчинення інших злочинів, переховування від органу досудового розслідування та впливу на свідків. З цих же підстав недостатнім є і застосування інших більш м`яких запобіжних заходів. Більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності та нададуть змогу переховуватись від органу досудового розслідування і суду, впливу на потерпілу та свідків, та на розслідування кримінального провадження. Вказаним ризикам може запобігти тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурор ОСОБА_3 , який здійснює процесуальне керівництво в зазначеному кримінальному провадженні, у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, просив застосувати до ОСОБА_5 домашній арешт.
Вивчивши матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, суд дійшов наступних висновків.
Встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є підозрюваним у кримінальному провадженні №0004375, дані щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 грудня 2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.
Відповідно до положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Крім того, згідно з частиною першою ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
У рішенні Нечипорук і Йонкало проти України, обґрунтована підозра означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Слідчий суддя вважає, що досліджені в судовому засіданні додані до клопотання документи, на даний час, свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованого йому у провину кримінального правопорушення та які не викликають розумних сумнівів у цьому, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_5 органом досудового розслідування.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та яке передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, є тяжким та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.
Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий: 08.06.2018 р. Деснянським районним судом м. Києва за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України на 1 рік позбавлення волі з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік; 05.09.2019 р. Святошинський районним судом м. Києва за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України КК України на 1 рік 1 місяць позбавлення волі. А тому, є підстави вважати, що підозрюваний, з огляду на тяжкість можливої відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування, виїхати за межі території України.
Актуальним також є ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може вливати на потерпілу з метою зміни останньою своїх показань, оскільки підозрюваному відоме місце проживання потерпілої.
Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що підозрюваний може переховується від органу досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілу у вказаному кримінальному провадженні, отже наявний ризик, передбачений п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Отже, вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , та його наслідки, соціальну небезпеку вказаного кримінального правопорушення, докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду та впливати на потерпілого. Для запобігання цих ризиків слідчий суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
Виходячи з встановленого судом, слідчий суддя враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Так, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Разом з тим, у рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».
Також, у рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відтак, з огляду на зазначене, характер та фактичні обставини інкримінованих підозрюваному злочину, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Особа обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено згідно статті 12 КК України, до тяжких злочинів. Між тим, санкція відповідної статті КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від трьох до шести років.
Тому, обираючи такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, впливати на потерпілого, тому слідчий суддя приходить до висновку про доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено.
Судом вирішувалося питання про можливість вжиття до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу, але наявність вказаних вище ризиків та обставин на даний час виключає, на думку слідчого судді, застосування таких. Між тим, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, що виправдовує тримання підозрюваного під вартою.
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З огляду на зазначене, слідчий суддя визначає розмір застави у межах 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 76840 (сімдесят шість тисяч вісімсот сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) із необхідністю у разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві, прокурора та до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він перебуває (м. Київ) без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
При цьому необхідно зауважити, що суд ґрунтується на принципі презумпції невинуватості, та не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміновані підозрюваному діяння.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 177 - 178, 182 - 183, 193 - 194, 196 - 197, 205, 309, 331, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0004375, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 грудня 2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити;
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб;
Ухвала слідчого судді діє до 13 год. 30 хв. 08 лютого 2020 року та підлягає негайному виконанню після її проголошення;
Розмір застави визначити у межах 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 76840 (сімдесят шість тисяч вісімсот сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем);
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали;
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві, прокурора та до суду;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він перебуває (м. Київ) без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави;
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави;
Для утримання підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає направленню до Київського СІЗО Державної пенітенціарної служби України;
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1