Дата документу 19.02.2020
Справа № 334/386/20
Провадження № 1-кс/334/382/20
УХВАЛА

іменем України

19 лютого 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника власника майна адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_5 по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 січня 2020 року під №0000262 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, мотивуючи тим: в провадженні СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження №0000262 від 22 січня 2020 року, розпочаті за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження слідчим суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 було винесено ухвалу № 334/386/20 № 1-кс/334/253/20, якою накладено арешт на автомобіль Nissan Murano, НОМЕР_1 , який на підставі права приватної власності належить ОСОБА_6 .

В ухвалі слідчого судді про накладення арешту зазначено, що вилучений автомобіль може зберігати на собі сліди скоєного злочину та свідчити про причетність його володільця, або користувачів до його вчинення тому з метою об`єктивного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування та встановлення усіх обставин скоєного злочину, вказаний автомобіль необхідний для проведення в подальшому судових експертиз: технічного стану транспортного засобу, авто-технічної експертизи, встановлення параметрів уповільнення транспортного засобу при екстреному гальмуванні, а також можливості проведення у подальшому комплексної судово-медичної та авто технічної трасологічної експертизи.

Станом на сьогодні, вилучений автомобіль оглянуто стороною обвинувачення, а необхідні експертизи призначено та проведено.

Під час накладення арешту, його метою було збереження речового доказу для проведення з ним усіх необхідних слідчих дій, що, станом на сьогодні, вже виконані. На теперішній час відсутня мета арешту вказаного автомобіля, що є першочерговим фактором (вимогою) його накладення, що передбачено ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.28 КПК України «Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень».

Адекватним та об`єктивним є твердження, що у сторони обвинувачення було досить достатньо часу для того, щоб виконати всі необхідні процесуальні дії, виконанням яких і була підстава накладення арешту на зазначений вище автомобіль.

Крім того, автомобіль належить третій, сторонній особі, яка не має жодного відношення до вчиненого кримінального правопорушення та є безпосереднім та постійним користувачем вказаного автомобіля. А тому, усі наслідки утримання автомобіля стороною обвинувачення, в першу чергу, є тягарем для неї, адже накладення арешту на автомобіль є саме для неї негативною дією, оскільки особа, котра керувала автомобілем 22 січня 2020 року і ОСОБА_7 ), керувала ним лише одну добу.

Сторона захисту вважає, що на теперішній час підстави для подальшого обмеження використання власником арештованого майна відсутні, а ухвала про накладення арешту підлягає скасуванню.

Кримінальним процесуальним законодавством визначено поняття речового доказу - матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь які відомості, які б вказували на той факт, що на вилученому автомобілі маються сліди злочину, він є знаряддям вчинення кримінального правопорушення або містяться інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст.317 Цивільного кодексу України, зміст права власності становлять права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 321 ЦК України передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках та порядку, встановлених законом.

Протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (ратифіковано Україною відповідно до Закону від 17 липня 1997 року), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод та законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

На теперішній час встановлене ухвалою слідчого судді обмеження власника майна у користуванні ним є безпідставним та необгрунтованим з огляду на достатність часу в розумінні ст.28 КПК України, для виконання всіх необхідних процесуальних дій, які сторона обвинувачення вважала б необхідним провести, а тому ті обставини, на підставі яких арешт було накладено, перестали існувати.

Згідно із ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт може бути скасовано в т.ч. якщо вищевказані особи доведуть, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

З огляду на викладене сторона захисту вважає встановленим той факт, що у подальшому застосуванні арешту відпала потреба у сторони обвинувачення, а тому, на підставі викладеного, просять скасувати арешт майна, накладений слідчим суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 23 січня 2020 року на автомобіль Nissan Murano, НОМЕР_1 .

В судовому засіданні представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання про скасування арешту майна. Крім цього додатково зазначив, що слідчим автомобіль Nissan Murano, реєстраційний номер НОМЕР_1 вже повернуто власнику.

Прокурори в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, оскільки в рамках кримінального провадження призначена інженерно-транспортна експертиза, матеріали надійшли до Запорізького НДЕКЦ МВС України. Прохали відмовити в задоволенні даного клопотання.

Заслухавши доводи представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , думку прокурорів, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В судовому засіданні встановлено, що 22 січня 2020 року були внесені відомості до ЄРДР під №0000262 з правовою кваліфікацією ч.1 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2020 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: на автомобіль марки Nissan Murano, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_6 , та яким керував ОСОБА_8 , та котрий знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів при Дніпровськом ВП ГУНП в Запорізькій області, з тимчасовим позбавленням права на розпорядження та користування даним транспортним засобом.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2020 року метою накладення арешту на автомобіль марки Nissan Murano, реєстраційний номер НОМЕР_1 є забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, оскільки вказаний автомобіль зберігає на собі сліди кримінального правопорушення та обґрунтовано має значення для встановлення обставин скоєння вищевказаного кримінального правопорушення.

Постановою слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції ОСОБА_9 в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню за №0000262 призначено інженерно-транспортну експертизу, проведення якої доручено експертам Запорізького НДЕКЦ МВС України.

Отже, суд приходить до висновку, що вказаний арешт за ухвалою слідчого судді від 23 січня 2020 року на автомобіль по суті є формою забезпечення доказів у кримінальному провадженні, зняття арешту з автомобіля на даний час може негативно вплинути на хід досудового розслідування, в збереженні арешту вилученого майна є нагальна потреба, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту в порядку ст.174 КПК України на тимчасово вилучене майно, накладеного ухвалою слідчого судді. Заявником при зверненні до суду не доведено, що на даний час відсутні потреби у застосуванні арешту майна або необґрунтованість його накладення, у зв`язку з чим слідчий суддя на даному етапі досудового розслідування не знаходить достатніх підстав для задоволення внесеного клопотання про скасування арешту.

Відповідно до роз`яснень пункту 13 листа ВССУ №223-558/0/4-13 від 05 квітня 2013 року, рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про арешт майна, на відміну від ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому (п.9 ч.1 ст.309 КПК), оскарженню не підлягає.

Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, щодо відмови в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 174 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 січня 2020 року під №0000262 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1