Ухвала
Іменем України

02 березня 2020 р.

м. Київ
Справа № 756/7220/19
Провадження № 51-1116 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року,
встановив:
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року залишено без розгляду скаргу ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на рішення та дії державного виконавця Оболонського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_6 .
Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишено без змін.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про перегляд оскаржуваних рішень в касаційному порядку.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з таких підстав.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.2015 року № 3-рп/2015 зазначено, що, встановлюючи обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.
Отже, Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду, однак воно не може бути свавільним

та несправедливим. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією

та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим.
Статтею 424 КПК України визначено судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку. Відповідно до частин 1, 2 цієї статті у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, та судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції, а також ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених КПК України.
Крім цього, питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом

за правилами розділу VIII КПК України «Виконання судових рішень» і порядок їх вирішення врегульовано статтею 539 цього Кодексу, згідно з якою за наслідками розгляду відповідного клопотання (подання) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Статтею 537 КПК України визначено питання, які вирішуються судом під час виконання вироку. Разом з тим, оскарження зазначених судових рішень у касаційному порядку Розділом VIII «Виконання судових рішень» не передбачено.
Така позиція узгоджується з правовими висновками, які містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року (№ 13-38кс18) та об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 березня 2019 року (№ 756/9514/15-к).
Отже, виходячи з положень п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України та статей 424, 539 КПК України, вказані рішення не можуть бути предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, колегія суддів убачає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3