Справа № 577/126/20
Провадження № 1-кп/577/167/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000053 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білки Іршавського району Закарпатської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, раніше не судимого, з 20.07.2015 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (

АДРЕСА_3 ) на посаді механіка-водія протитанкового артилерійського взводу протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , солдат,

в скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 призваний на військову службу за мобілізацією 18.06.2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 та з 20.07.2015 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №160 від 20.07.2015 року, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка-водія протитанкового артилерійського взводу протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону вказаної військової частини.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

З 18.06.2015 року, тобто з дня коли солдата ОСОБА_4 було прийнято на військову службу під час мобілізації, останній розпочав проходити військову службу у Збройних силах України.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і

військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Разом з тим, відповідно до ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Поняття особливий період міститься в абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України», у якому передбачено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України № 303/2014 від 17.02.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

В порушення вищевказаних норм законодавства України, 22.09.2015 року о 08 год, солдат ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст. ст. 11, 12, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних на те причин.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №304 від 22.09.2015 року, за фактом самовільного залишення розташування військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 проведено службове розслідування.

Встановлено, що 22.09.2015 року, солдат ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, без поважних на те причин, без наказу та дозволу відповідних командирів і начальників, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки, будучи придатним для проходження військової служби, в умовах особливого періоду, без поважних на те причин, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , часом розпорядився на власний розсуд, не приймаючи мір для виходу на військову службу до вказаної військової частини. 18.09.2019 року, близько 09 год. 00 хв., солдат ОСОБА_4 самостійно та добровільно з`явився до військової прокуратури Сумського гарнізону, яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Г. Кондратьева, 165 із зізнанням.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , у порушення вимог ст. ст. 11, 12, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999 року, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, 22.09.2015 року усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, не одержавши дозволу відповідного начальника (командира), без поважних на те причин, в умовах особливого періоду, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд не пов`язуючи його з проходженням військової служби до 18.09.2019 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю і показав, що він будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи її у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , на посаді механіка-водія протитанкового артилерійського взводу протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону вказаної військової частини, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без дозволу відповідних командирів та без поважних причин, 22.09.2015 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби до 18.09.2019 року. Щиро розкаюється в скоєному.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Згідно вимог ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.

Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ст. 407 ч.4 КК України самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій ст. 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Злочин, скоєний ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , складену Слобідським районним відділом філії Державної установи Центр пробації в Харківській області, відповідно до якої орган пробації, вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства у тому числі окремих осіб. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, а саме: обов`язкова участь у тренінгах та заходах, що проводяться благодійними, громадськими організаціяит та уповноваженим органом з питань пробації. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків відповідно до п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. (а.с. 35-36).

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 33 рішення Європейського Суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Хритов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Європейський Суд з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» (п. 38 рішення від 6 листопада 2008 року), вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип законності і воно не було свавільним».

Враховуючи всі ці обставини суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі.

Але, в той же час, виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності заходів примусу, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , характер вчинених ним дій та ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставин справи, висновок органу пробації, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який активно сприяв розкриттю злочину, тяжких наслідків не наступило, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, суд приходить до висновку про можливість перевиховання та виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України.

Така міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових злочинів.

Крім того, покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, дозволить забезпечити належний контроль за його поведінкою.

Керуючись ст.ст. 126, 368, 370, 371 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним за ст. 407 ч.4 КК України і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації в Слобідський МРВ з питань пробації в Харківській області; 2) повідомляти Слобідський МРВ з питань пробації в Харківській області про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд, а для обвинуваченого в той же строк після вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1