Справа № 755/1815/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання засудженого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

УСТАНОВИВ:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (двох) років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Згідно ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До суду надійшло клопотання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку, в якому зазначається, що іспитовий строк, призначений ОСОБА_4 вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року закінчився, за період іспитового строку ОСОБА_4 обов`язки, призначені вироком суду виконував, нового злочину не скоїв, до адміністративної відповідальності не притягався.

Інспектор служби пробації, прокурор та засуджений в судове засідання не з`явились, про слухання справи повідомлялись належним чином.
Суд, вивчивши наявні матеріали, приходить до наступного.
Як убачається з матеріалів особової справи, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.
При цьому, виходячи з положень п. 9 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Аналогічні правові положення містяться у п.п. 1.2 п. 1 Розділу І Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань від 19.12.2003 року № 270/1560.
У даному випадку при подані даного клопотання до суду вказані положення законодавства дотримано.
Однак, з матеріалів особової справи №102/2018 випливає, що вона містить вимогу про судимість відносно засудженого, яка датована 20 грудня 2019 року, тобто за два місяці до закінчення встановленого відносно ОСОБА_4 іспитового строку.
У такому випадку суд, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, позбавлений змоги прийти до однозначного висновку, який не ґрунтувався б на припущеннях.
За таких обставин, суд вважає що матеріали контрольної справи містять сумнівні відомості, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).
Враховуючи викладене, та керуючись ст. 78 ч.1 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні подання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Матеріали особової справи №102/2018 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - повернути до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1