КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , та захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_9 та накладено арешт на тимчасово вилучене 16 жовтня 2019 року під час обшуку нежитлових приміщень з №1 по №7 (група приміщень 48), №№ 1, 2, 3 (групи приміщень 53) в літ. Б за адресою: АДРЕСА_1 та яке належить на праві власності підозрюваним ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0000269, що розслідується з 28.11.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.209, ч.4 ст.358, ч.2 ст.364, ч.3 ст.365-2 КК України майно (відповідно до переліку, зазначеному у клопотанні).
Постановивши ухвалу, слідчий суддя погодився з доводами клопотання про необхідність накладення арешту на майно з метою його збереження як речових доказів у кримінальному провадженні, пославшись на вимоги ст..ст. 98, 170,173 КПК України.
В апеляційних скаргах захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , діючи, відповідно, в інтересах підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , просять скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене у кримінальному провадженні майно, посилаючись на незаконність та необгрунтованість прийнятого слідчим суддею рішення.
Зокрема захисник ОСОБА_5 посилається на порушення як прокурором, так і слідчим суддею строків, визначених законом для подання та розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна. На переконання захисника, слідчим суддею накладено арешт на майно, яке не може бути речовим доказом у даному кримінальному провадженні, та не враховано, що дозволу на відшукання під час обшуку комп`ютера взагалі судом не надавалось.
Захисник ОСОБА_7 наголошує на тому, що слідчий суддя не звернув увагу на ту обставину, що під час обшуку не було вилучено майно, дозвіл на відшукання якого надавався судом, та навпаки, вилучені документи та предмети, які не мають відношення до інкримінованих його підзахисному кримінальних правопорушень, зокрема це стосується і комп`ютера.

І захисник ОСОБА_7 , і захисник ОСОБА_5 в доводах своїх апеляцій посилаються на практику ЄСПЛ в подібних справах, яку на їх думку, не врахував слідчий суддя.
В судове засідання учасники процесу не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, проте причину неявки суду не повідомили. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за їх відсутності, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Вивчивши матеріали судової справи за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до положень ч. 2 п.1 ст. 171 КПК України в клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст.170 КПК України та належне обґрунтування необхідності арешту.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000269 від 28.11.2012 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.209, ч.4 ст.358, ч.2 ст.364, ч.3 ст.365-2 КК України. В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування з метою забезпечення збереження речових доказів цілком слушно звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене в ході проведення 16 жовтня 2019 рокуобшуку нежитлових приміщень з №1 по №7 (група приміщень 48), №№ 1, 2, 3 (групи приміщень 53) в літ. Б за адресою: АДРЕСА_1 та яке належить на праві власності підозрюваним ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 оскільки останнєвідповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, а саме з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, що має місце в даному випадку.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, в клопотанні органу досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно, зокрема, комп`ютерну техніку, жорсткі диски, записники, блокноти, чорнові записи, договори оренд, акти надання послуг, договори купівлі продажу, угоди, інші речі та документи, з метою його збереження, оскільки за матеріалами доданими до клопотання вони можуть містити інформацію про об`єкт досудового розслідування.

За таких обставин, посилання апелянта на відсутність будь-яких правових підстав для накладення арешту на майно, яке належить на праві власності підозрюваним ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 вилученого в ході проведення обшуку 16 жовтня 2019 року нежитлових приміщень з №1 по №7 (група приміщень 48), №№ 1, 2, 3 (групи приміщень 53) в літ. Б за адресою: АДРЕСА_1 не може прийматися до уваги.

Що стосується доводів апелянтів про те, що слідчий суддя не звернув увагу на порушення вимог ч.5 ст. 171 КПК України, зокрема те, що клопотання про арешт тимчасового вилученого майна повинно бути подано органом досудового розслідування протягом 48 годин після вилучення, колегія суддів не бере до уваги, так як ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09.10.2019 року надано дозвіл на проведення обшуків за вказаними у клопотанні адресами. За результатами проведення оглядів вилучених в ході обшуків вищевказаних речей, документів та цифрових носіїв інформації виявлено відомості, які беззаперечно підтверджують причетність підозрюваних у кримінальному провадженні до організації вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень, у зв`язку із чим є доказами у кримінальному провадженні та постановами органу досудового розслідування від 17 жовтня 2019 року року, майно, яке було вилучене в ході проведення обшуків за вищезазначеними адресами визнано речовими доказами. За таких обставин вважати, що майно є тимчасово вилученим, в порядку ч.7 ст. 236 КПК України, не має.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За встановлених обставин колегія суддів вважає доводи апеляції захисника ОСОБА_5 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , та захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження та були враховані під час прийняття рішення слідчим суддею.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_9 та накладено арешт на тимчасово вилучене 16 жовтня 2019 року під час обшуку нежитлових приміщень з №1 по №7 (група приміщень 48), №№ 1, 2, 3 (групи приміщень 53) в літ. Б за адресою: АДРЕСА_1 та яке належить на праві власності підозрюваним ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0000269, що розслідується з 28.11.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.209, ч.4 ст.358, ч.2 ст.364, ч.3 ст.365-2 КК України майно (відповідно до переліку, зазначеному у клопотанні) - залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , та захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/445 /2020 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_12
Доповідач: ОСОБА_1