КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-cc/824/2206/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 13 березня 2020 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , яке погоджене із прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 , і накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,5 кв. м., житловою площею 16,7 кв. м., складається з однієї житлової кімнати та належать на праві приватної власності ОСОБА_7 , із забороною відчуження цього майна.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, власник майна ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення їй строку на оскарження ухвали слідчого судді, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого про арешт майна.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_7 зазначає, що розгляд клопотання старшого слідчого був здійснений без її виклику, як власника майна, а копію судового рішення вона отримала лише 24 березня 2020 року. Що ж стосується ухвали слідчого судді, то автор апеляції вважає її незаконною та необґрунтованою. Зокрема, апелянт зазначає, що у клопотанні старшого слідчого про арешт майна та в постанові про визнання квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , речовим доказом у кримінальному провадженні, не вказано, якому із критеріїв, зазначених у ст. 98 КПК України, відповідає ця квартира. На думку апелянта, під час розгляду клопотання слідчий суддя, в порушення вимог п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власника. Крім того, ОСОБА_7 стверджує, що вона ніколи не перебувала у відносинах із ОСОБА_10 , а також запевняє, що останній не має жодного відношення до квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання був завчасно проінформований. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що власником майна ОСОБА_7 не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 13 березня 2020 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а її апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000211, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Органи досудового розслідування посилаються на те, що 20 листопада 2019 року, ОСОБА_7 , перебуваючи в місті Ірпінь Київської області, шляхом обману заволоділа квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належала ОСОБА_10

05 лютого 2020 року під час допиту ОСОБА_10 останній дав показання про те, що приблизно у серпні 2014 року він познайомився із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою у подальшому перебували у цивільному шлюбі. Приблизно у травні 2019 року він запропонував ОСОБА_7 одружитись, однак остання поставила умову, що необхідна купівля спільного житла у місті Києві. У зв`язку з цим ОСОБА_10 почав активно заробляти кошти, частину з яких зберігав у сестри ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а інші кошти відкладав, перебуваючи на заробітках в Німеччині. 16 листопада 2019 року він приїхав до України для купівлі квартири та виконання вимог майбутньої дружини ОСОБА_7 , яка також приїхала до України. 20 листопада 2019 року він із ОСОБА_7 придбали квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,5 кв. м. Громадянка ОСОБА_7 вимагала, щоб вказана квартира була зареєстрована за нею, оскільки вона відмовить в одруженні, на що він погодився. Після оформлення квартири на ОСОБА_7 остання поїхала до Російської Федерації та в подальшому перервала зв`язок із ОСОБА_10 , одружившись з іншим чоловіком.

05 лютого 2020 року під час допиту сестри ОСОБА_10 ОСОБА_11 остання дала показання про те, що її брат у 2014 році виїхав з України на заробітки та постійно надсилав їй зароблені гроші. Станом на 15 листопада 2019 року у неї зберігалось 10000 євро, які належали ОСОБА_10 . Того ж числа, тобто 15 листопада 2019 року, ОСОБА_10 приїхав до неї та забрав кошти, повідомивши, що буде купувати квартиру. Крім цього, ОСОБА_11 повідомила, що ОСОБА_10 квартиру купував за погодженням із ОСОБА_7 , оскільки остання пообіцяла її брату, що вона в разі такої покупки та оформлення на неї квартири вийде за нього заміж. На початку січня 2020 року до ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що ОСОБА_7 покинула його через два тижні після купівлі квартири і вийшла заміж за іншого чоловіка. Також ОСОБА_11 повідомила, що ОСОБА_7 не мала наміру виходити заміж за її брата, а тільки шляхом обману заволодіти його квартирою.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,5 кв. м., належить ОСОБА_7 .

Постановою старшого слідчого СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 від 12 лютого 2020 року квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,5 кв. м., визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

12 березня 2020 року старший слідчий СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 , звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,5 кв. м., житловою площею 16,7 кв. м., яка складається з однієї житлової кімнати та належать на праві приватної власності ОСОБА_7 , шляхом заборони її відчуження. Це клопотання мотивовано необхідністю забезпечити збереження вищевказаного майна як речового доказу у кримінальному провадженні.

13 березня 2020 року ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області зазначене клопотання старшого слідчого було задоволено і накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,5 кв. м., житловою площею 16,7 кв. м., складається з однієї житлової кімнати та належать на праві приватної власності ОСОБА_7 , із забороною відчуження цього майна.

Між тим, як встановила колегія суддів, таке рішення слідчого судді було постановлене з істотним порушенням вимог КПК України, через яке воно не може бути перевірено по суті і у будь-якому разі підлягає безумовному скасуванню з призначенням судом апеляційної інстанції нового розгляду у суді першої інстанції іншим слідчим суддею.

Це порушення полягає в наступному.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 108 КПК України, під час судового засідання ведеться журнал судового засідання, який, згідно з ч. 2 ст. 108 КПК України, ведеться та підписується секретарем судового засідання.

Із матеріалів провадження вбачається, що такий процесуальний документ, як журнал судового засідання, в них відсутній, а міститься довідка, датована 13 березня 2020 року, яка складена секретарем судового засідання ОСОБА_12 , наступного змісту: «У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ст. 107 КПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису, журнал судового засідання не ведеться».

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо в матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені в тому числі п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України.

Оскільки в матеріалах судового провадження відсутній журнал судового засідання за 13 березня 2020 року, в якому мало бути відображено відомості, визначені в ст. 108 КПК України, то колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга власника майна ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 13 березня 2020 року скасуванню, з постановленням судом апеляційної інстанції ухвали про призначення нового розгляду у суді першої інстанції іншим слідчим суддею клопотання старшого слідчого СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , погодженого із прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 , про накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,5 кв. м., житловою площею 16,7 кв. м., складається з однієї житлової кімнати та належать на праві приватної власності ОСОБА_7 , шляхом заборони її відчуження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 412, 415, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 13 березня 2020року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене із прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 , і накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,5 кв. м., житловою площею 16,7 кв. м., складається з однієї житлової кімнати та належать на праві приватної власності ОСОБА_7 , із забороною відчуження цього майна, скасувати.
Постановити ухвалу, якою, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, призначити новий розгляд у суді першої інстанції іншим слідчим суддею клопотання старшого слідчого СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , погодженого із прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 , про накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,5 кв. м., житловою площею 16,7 кв. м., складається з однієї житлової кімнати та належать на праві приватної власності ОСОБА_7 , шляхом заборони її відчуження, у зв`язку із встановленням порушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, тобто у зв`язку із відсутністю в матеріалах провадження журналу судового засідання.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

___________________ ___________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4