Єдиний унікальний № 946/1815/20
Провадження № 1-кп/946/428/20
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

17 квітня 2020 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у м. Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000121, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Саф`яни Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з неповною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого: 30.11.2018 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ст. ст. 70, 72 КК Кримінального кодексу України (далі КК) до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. ст. 75, 104 КК з випробуванням строком на 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпіла ОСОБА_6 , представниця персоналу органу пробації ОСОБА_7 .

У судове засідання не з`явилася представниця персоналу органу пробації ОСОБА_7 , про дату, час та місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання повідомлення, звернулася із заявою про розгляд досудової доповіді у її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 327 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
1.21 січня 2020 року приблизно о 12:50 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , умисно, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна підбіг до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після її поштовху, від якого вона впала, відкрито викрав її сумку сірого кольору із шкірозамінювача вартістю 41,80 грн, в якій знаходились: паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_6 , свідоцтво про смерть на ОСОБА_8 , гаманець коричневого кольору із шкірозамінювача вартістю 100 грн, в якому знаходились грошові кошти в сумі 545 грн, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 686,80 грн, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Стаття КК, що передбачає відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
2.Кримінальний кодекс України

Стаття 186. Грабіж

1. Відкрите викрадення чужого майна (грабіж) -

карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

2. Грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб,
карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
3.Обставини вчинення ОСОБА_3 злочину встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг та порядок дослідження яких був визначений судом з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

4.У судовому засіданні ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, погодившись з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, переліком, вартістю викраденого майна, а також зі способом його викрадення, однак від дачі показань відмовився.

5.Окрім повного визнання винуватості ОСОБА_3 , та незважаючи на його відмову від давання показань, його вина у вчиненні грабежу відносно потерпілої ОСОБА_6 повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

6.Так, потерпіла ОСОБА_6 під час судового розгляду пояснила, що 21.01.2020 р. в обідній час вона пішла у відділення Пенсійного фонду, а перед цим вона на вул. Клушина у м. Ізмаїл робила копії документів. Коли вона з вул. Клушина йшла в бік відділення Пенсійного фонду по вул. Перекопської Дивізії, то їй перейшов дорогу обвинувачений. При цьому вона в одній руці несла сумку, а в іншій у неї був ціпок. Після цього вона відчула, як хтось смикнув її сумку, вона відмахнулась ціпком і побачила, що це був обвинувачений. Вона зробила йому зауваження та пішла далі. Обвинувачений наздогнав її ще раз та сильно штовхнув, від чого вона впала і впустила сумку та ціпок. Піднявши голову, вона побачила, як обвинувачений тікає з її сумкою. Далі до неї підійшли люди, почали пропонувати допомогу та викликали поліцію. В сумці у неї були її паспорт, інші документи на поховання, 545 грн в гаманці. Викрадені речі та гроші їй повернули через декілька тижнів. Також під час досудового розслідування було проведено впізнання, під час якого вона з впевненість впізнала обвинуваченого за рисами обличчя, за статурою, оскільки вона бачила його обличчя зблизька та запам`ятала.

7.Відразу ж, в день вчинення злочину потерпіла ОСОБА_6 повідомила поліцію про те, що 21 січня 2020 року приблизно о 12:50 годині невідомий хлопець підбіг до неї коли вона проходила будинок АДРЕСА_2 , штовхнув її і коли вона падала відкрито викрав у неї сумку з речами, про що свідчить протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.01.2020 р.

8.Надходження зазначеного повідомлення стало підставою для внесення 21 січня 2020 року відповідних відомостей до ЄРДР за № 0000121 та початку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

9.Місце події тротуарна доріжка по вул. Перекопської Дивізії біля будинку № 1-а була оглянута в ході огляду місця події, що підтверджується даними відповідного протоколу від 21.01.2020 р.

10.У день вчинення злочину, тобто 21 січня 2020 року, ОСОБА_3 був затриманий за підозрою у вчиненні цього злочину, що підтверджується відповідним протоколом, та видав поліцейським викрадені ним у потерпілої грошові кошти: дві купюри номіналом по 100 грн, одна 200 грн, три по 50 грн, три по 10 грн, та одна 5 грн, паспорт громадянки України ОСОБА_6 , свідоцтво про смерть ОСОБА_8 , копію документів, сумку сірого кольору з візерунком у вигляді квітів та птахів, що підтверджується відповідною його заявою.

11.Видані притягуваним грошові кошти та речі були оглянуті відповідно до даних протоколу огляду предметів від 22.01.2020 р.

12.В ході досудового розслідування потерпіла ОСОБА_9 під час пред`явлення їй обвинуваченого поміж інших осіб, впізнала обвинуваченого ОСОБА_3 , як особу, яка викрала у неї сумку, що підтверджується даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 22.01.2020 р.

13.Крім того, під час проведення досудового розслідування ОСОБА_3 докладно розповів та показав на місці обставини вчинення ним грабежу відносно потерпілої ОСОБА_6 , що підтверджується даними протоколу проведення слідчого експерименту від 23.01.2020 р., який обвинуваченим ОСОБА_3 під час судового розгляду повністю підтримав.

14.Ринкова вартість викраденої жіночної сумки в розмірі 41,80 грн. підтверджена даними висновку судової товарознавчої експертизи № 53ТГ від 29.01.2020 р.

15.Осудність обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується даними висновку судово-психіатричної експертизи № 80 від 18.02.2020 р., згідно яким обвинувачений на час вчинення злочину будь-яким хронічним психічним розладом, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав, ознак тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, а виявляв ознаки «Легкої розумової відсталості з мінімальними поведінковими розладами» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F70,0» за Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду), яка за глибиною та ступенем виразності не позбавляла його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 на теперішній час будь-яким хронічним психічним розладом, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждає, виявляє ознаки «Легкої розумової відсталості з мінімальними поведінковими розладами», глибина і ступінь виразності якої не позбавляють його здатності правильно сприймати обставини, що мають значення для справи і давати про них правильні показання, розуміти зміст підозри, показання свідків, потерпілої, брати участь у слідчих діях та стати перед судом. ОСОБА_3 не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру. Отже, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_3 осудним та таким, що підлягає кримінальній відповідальності.

16.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду дійти висновку, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. В сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_3 повторно вчинив відкрите викрадення майна у особи похилого віку, тобто вчинив грабіж. Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним злочину, та кваліфікує його дії в межах висунутого обвинувачення згідно ст. 337 КПК за ч. 2 ст. 186 КК.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
17.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить активне сприяння розкриттю злочину. Але суд не враховує, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 щире каяття, про яку зазначено в обвинувальному акті, оскільки, повністю визнавши свою вину у висунутому обвинувачені, обвинувачений ОСОБА_3 щиро не розкаявся.

18.До обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки, як було встановлено під час судового розгляду, потерпіла ОСОБА_6 , 1936 р.н., йшла по вулиці з ціпком, а обвинувачений вчинив дві спроби заволодіння її майном, що вказує на те, що обвинувачений був обізнаним про вік потерпілої.

Мотиви призначення покарання
19.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

20.Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний тяжкий злочин проти власності.

21.За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_3 характеризується негативно, як скритна та непередбачувана особа, що зловживає алкогольними напоями, неодноразово доставлявся до відділу поліції.

22.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як дуже високі. Орган з питань пробації вважає, що застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку ОСОБА_3 з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю у мовах ізоляції.

23.ОСОБА_3 має не зняту та не погашену судимість за вчинення умисних злочинів проти власності, в тому числі, тяжких та вчинив новий умисний тяжкий злочин також проти власності в період іспитового строку. Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання слід вважати, що відшкодування потерпілій шкоди не можуть применшувати відповідальність за вчинене, адже він є особою, яка раніше притягувалася до кримінальної відповідальності.

24.Отже, з урахуванням вказаних обставин, активного сприяння розкриттю злочину, даних про особу ОСОБА_3 , зокрема, його негативну характеристику з місця проживання, соціально-психологічну характеристику відповідно до досудової доповіді, дуже високих ризиків вчинення ним повторного злочину і небезпеки для суспільства та окремих осіб, враховуючи, що ОСОБА_3 раніше притягувалися до кримінальної відповідальності та був звільнений від відбування покарання з випробуванням, та знов вчинив аналогічний злочин в період іспитового строку, а також те, що ОСОБА_3 вчинив злочин відносно особи похилого віку, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог Кримінального кодексу України та передбачених ним санкцій виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання нових злочинів можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

25.При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує те, що він вчинив злочин в період встановленого йому іспитового строку вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.11.2018 р., яким він засуджений за ч. ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ст. ст. 70, 72 КК до п`яти років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на два роки. Суд також враховує те, що призначене ОСОБА_3 покарання по вказаному вироку не відбуте ним повністю.

26.У зв`язку із зазначеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину в період встановленого йому іспитового строку слід розцінювати як порушення ним умов застосування ст. 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

27.Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

28.Тому суд дійшов висновку про те, що в силу ч. 3 ст. 78 КК обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК, а саме за сукупністю вироків.

29.Вказані висновки суду повністю збігаються з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в абз. 4 п. 10 його постанови від 24.10.2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в редакції від 06.11.2009р., відповідно до яких, виходячи з положень ч. 2 ст. 75 КК (в редакції 2001 р.), а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

30.Таким чином, в силу ст. 71, ч. 3 ст. 75, ч. 3 ст. 78 КК обвинуваченому ОСОБА_3 з повністю невідбутого ним покарання у виді п`яти років позбавлення волі, призначеного за попереднім вироком, слід частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, один рік позбавлення волі.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку
31.Судом встановлено, що ОСОБА_3 був затриманий у даному кримінальному провадженні 21 січня 2020 року та досі тримається під вартою у зв`язку з тим, що ухвалою слідчого судді від 23.01.2020 р. відносно нього застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався у встановленому КПК порядку та спливає 21 квітня 2020 року.

32.Прокурор звернувся з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме ризиків того, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчините інше кримінальне правопорушення.

З метою виконання вироку та запобігання спробам обвинуваченого ухилитися від суду та вчинити інший злочин, суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Строк покарання ОСОБА_3 слід обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 21 січня 2020 року, зарахувавши таким чином, в силу вимог ч. 5 ст. 72 КК, в строк його покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день позбавлення волі за один день попереднього ув`язнення.

33.Згідно ч. 4 ст. 174 КПК з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.01.2020 р. арешт на викрадені речі та в силу п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК їх слід повернути власнику потерпілій ОСОБА_6 .

34.В силу ч. 2 ст. 124 КПК з обвинуваченого ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 628,04 грн.

Керуючись ст.ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:
1.ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

2.В силу ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК ОСОБА_3 з повністю невідбутого ним покарання у виді п`яти років позбавлення волі за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.11.2018 р. частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, один рік позбавлення волі, та остаточно ОСОБА_3 до відбування визначити покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

3.Застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

4.Строк покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 21 січня 2020 року, зарахувавши йому таким чином у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21 січня 2020 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку день за день.

5.З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.01.2020 р. арешт, та повернути власниці ОСОБА_6 речі, а саме: дві грошові купюри номіналом по 100 грн, одну грошову купюру номіналом 200 грн, дві грошові купюру номіналом по 50 грн, три грошові купюри номіналом по 10 грн, грошова купюра номіналом 5 грн, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про смерть ОСОБА_8 , копії документів, сумку сірого кольору з малюнком у вигляді квітів.

6.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи в сумі 628,04 грн (шістсот двадцять вісім гривень 04 копійки).

7.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , що тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
8.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
9.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1