ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/4294/19
Провадження № 1-кп/210/352/20

"10" квітня 2020 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кривого Рогу обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження №0000954 від 08.06.2018 року щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, одруженого, працюючий на ПП «Восход» машиністом екскаватора, маючого на утриманні мати похилого віку ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
Так, 01.06.2018 року приблизно о 21.50 годині, між сусідами ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на сходах до першого поверху під`їзду будинку АДРЕСА_2 , виникла словесна перепалка, в ході якої на ґрунті виниклих неприязних відносин до ОСОБА_6 , у ОСОБА_3 виник намір на спричинення йому тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , знаходячись на сходах, схопив обома руками ОСОБА_6 за одяг в області грудної клітини та лобом наніс останньому один удар в обличчя. Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , утримуючи ОСОБА_6 , лівою рукою за одяг в області грудної клітини, наніс останньому кулаком правої руки удар в область грудної клітини ліворуч, всього не менше двох ударів в область обличчя і грудної клітини.
Таким чином, в результаті вищевказаних навмисних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, перелому спинки носу та синця грудної клітини.
Відповідно до Висновку судово-медичної експертизи №1928 від 21.12.2018 року, виявлені у ОСОБА_6 тілесні пошкодження у вигляді синця обличчя і перелому спинки носу відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я; синець грудної клітини відноситься до легких тілесних ушкоджень, за ознакою таких, що мають незначні скороминучі наслідки.
ОСОБА_3 винним себе в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Прокурор заявив суду клопотання, яке підтримав потерпілий та обвинувачений, про розгляд справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, так як обвинувачений вину в скоєнні злочину визнав повністю, вважають недоцільним виклик свідків по справі та дослідження доказів по справі відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження, не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, при цьому, судом обвинуваченому було роз`яснено, що в цьому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, які не досліджувались під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, суд провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, допитом потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, зазначені в обвинувальному акті та пояснив суду, що дійсно 01 червня 2018 року пізно в вечорі між ним та сусідом ОСОБА_7 на сходах до першого поверху в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , виникла сварка, під час якої ОСОБА_3 декілька разів вдарив ОСОБА_8 , а саме, в обличчя своєю головою та у груди руками. Так як того вечора ОСОБА_3 був у поганому настрої з приводу постійних конфліктів зі своїми сусідами, тому і зірвався та вдарив останнього. Крім того, ОСОБА_3 додав, що після вказаних подій, він намагався поговорити з ОСОБА_9 , щоб вибачитись перед ним, однак останній почав себе вести неадекватно та він залишив цю ідею.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтвердив обставини вчинення злочину, зазначені в обвинувальному акті та пояснив суду, що 01.06.2018 року в вечорі, коли він виходив з дому, то на сходах зустрівся з ОСОБА_3 , який був у нетверезому стані і в той час коли проходив в сповз нього, ОСОБА_3 щось йому сказав, та коли ОСОБА_6 озирнувся до нього, він схопив його за одяг та ударив своєю головою в обличчя ОСОБА_6 , а потім у груди.
Суд, вислухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , показання потерпілого ОСОБА_6 та доводи прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, кваліфікує його дії за ч.2 ст.125 КК України, як спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, беручи до уваги повноту належність та допустимість наданих суду доказів, вислухавши показання потерпілого та обвинуваченого, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України, як спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Керуючись вимогами ст.65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також те, що ним вчинено злочин проти здоров`я особи, який відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який є одруженим, працевлаштований, має на утриманні мати похилого віку, в силу ст.89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується нейтрально, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував і не перебуває, вину у скоєному злочині визнав повністю та у вчиненому розкаюється.
Згідно доповіді Металургійного районного відділу пробації філії державної установи «Центр Пробації» у Дніпропетровській області від 28.10.2019 року, на підставі зібраних характеризуючих матеріалів щодо обвинуваченого ОСОБА_3 надано висновок про те, що беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також оцінку ризику скоєння повторного кримінального правопорушення, середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків, крім обов`язкових, відповідно до ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ст.125 ч.2 КК України у виді обмеження волі.
Однак, оскільки перевиховання і виправлення ОСОБА_3 цілком можливе без ізоляції від суспільства, то його допустимо звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний строк та зобов`язати щомісячно з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Арешт на майно обвинуваченого під час досудового розслідування не накладався.

У зв`язку з тим, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування запобіжний захід не застосовувався, та в судовому засіданні клопотання прокурором про це не заявлялося, суд також не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні, відсутні.

Потерпілим ОСОБА_6 цивільного позову не заявлено, однак за ним зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, ст.ст. 75, 76, 125 КК України, суд -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.1, 2, ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Матеріали кримінального провадження №0000954 від 08.06.2018 року залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі за № 210/4294/19, провадження № 1-кп/210/352/20.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1