Справа № 645/2359/19
Провадження № 1-кп/645/569/19
УХВАЛА
Іменем України

23 грудня 2019 року колегія Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
в с т а н о в и л а:

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 ОСОБА_7 заявила відвід судовій колегії, посилюючись на п. 4 ч. 1 ст. 75 КК України. В обґрунтування клопотання зазначала, що 13 грудня 2019 року Фрунзенським районним судом м.Харкова було задоволено усне клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 10 лютого 2020 року. Вважає, що задовольняючи усне клопотання прокурора суд припустився упередженості, оскільки були порушені норми процесуального права. Крім того, судом не було надано належної оцінки доводам захисника, щодо неможливості розгляду усного клопотання прокурора, оскільки відсутність письмового клопотання є порушенням норм процесуального права та такими діями прокурор фактично позбавляє обвинуваченого та його захисника можливості реалізовувати своє право на захист. Разом з тим, відсутність письмового клопотання прокурора порушує принцип рівності та змагальності інших учасників кримінального провадження, бо позбавляє сторону захисту належним чином готувати свої контраргументи щодо заявленого клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисника.

Прокурор та потерпілий заперечували проти заявленого відводу судовій колегії.

Вислухавши заявлений відвід судовій колегії, думки прокурора, потерпілого, обвинуваченого, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Положеннями ст.ст. 75, 76 КПК України передбачені вичерпні підстави щодо відводу судді.

Згідно до ст. 80 КПК України відвід має бути вмотивованим.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський суд з прав людини підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді.

Критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи. У світлі прецедентної практики Суду об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Щодо тлумачення об`єктивної складової категорії «безсторонній суд» ЄСПЛ прийняв низку рішень, в яких визнав порушенням Конвенції ситуації, коли є підстави побоюватися, що члени суду (за відсутності упередженості до сторін) перебувають у прямій чи опосередкованій службовій, фінансовій, політичній тощо залежності від сторони у справі (відповідача). Доказів залежності судової колегії від іншої сторони кримінального провадження захисник не навів.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судової колегії, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З наведених захисником підстав жодним чином не вбачається, що судова колегія висловлювала свою думку у даній справі або іншим чином виявляє упередженість.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що задоволення заяви захисника про відвід з наведених ним підстав призведе до необґрунтованого усунення судової колегії від відправлення правосуддя у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, дослідивши викладені підстави для відводів, судова колегія прийшла до висновку, що захисником не було доведено існування обставин, які виключають можливість судової колегії: головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглядати вищезазначене кримінальне провадження, а наведені посилання є, на думку судової колегії, лише можливими підставами для оскарження прийнятого в подальшому процесуального рішення по суті розгляду справи, а тому вважає за необхідне заявлений відвід судовій колегії залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, ст. 6 Конвенції з захисту прав та основоположних свобод людини, -

у х в а л и л а:
У задоволенні заяви захисника ОСОБА_8 ОСОБА_7 про відвід судової колегії в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, проте заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.
Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3