Справа № 298/188/20 Провадження № 1-кп/304/165/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 01 березня 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Бангладеш, мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, бангладешця, громадянина Республіки Бангладеш, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

згідно обвинувального акту, починаючи з 07 травня 2019 року ОСОБА_5 та інша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з метою організації незаконного переправлення нелегальних мігрантів через Державний кордон України до Словацької Республіки, залучили до вказаних злочинних дій ОСОБА_6 , та 11 червня 2019 року зустрілися в місті Києві біля кафе «Даш», що по вулиці Бессарабській, де останній, за винагороду погодився перевезти чотирьох неповнолітніх нелегальних мігрантів з м. Києва до Великоберезнянського району Закарпатської області. Після того з метою керівництва злочинними діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, обвинувачений ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, зустрічалися ще 12, 13 та 14 червня 2019 року, обговорюючи деталі реалізації свого злочинного наміру. В результаті ОСОБА_5 та інша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи умисно, організували у невстановлений досудовим розслідуванням час в м. Києві чотирьох нелегальних мігрантів без документів, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , невстановленим досудовим розслідуванням шляхом доставили їх на територію м. Львів, де поселили за адресою: АДРЕСА_2 . Приїхавши 26 липня 2019 року о 13.30 год за вказаною адресою, з метою надання нелегальним мігрантам засобів для їх перевезення до прикордонного району, ОСОБА_6 за грошову винагороду у сумі 4 100 грн замовив послуги служби таксі «Наше Таксі», після чого о 13.40 год автомобіль вказаної служби марки «Опель Астра», р/н НОМЕР_1 , за кермом якого був ОСОБА_4 , з чотирма нелегальними мігрантами в салоні, трасою М-06 Львів Ужгород, виїхав з міста Львова та через смт. Нижні Ворота направився до смт.В.Березний Закарпатської області, де на околиці селища на них мала чекати невстановлена досудовим розслідуванням особа, однак 26 липня 2019 року о 19.00 год вказаний автомобіль служби таксі з нелегальними мігрантами всередині був затриманий працівниками Великоберезнянського ВП на території смт. В.Березний Закарпатської області, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 332 КК України.

До початку судового засідання ОСОБА_4 подав суду клопотання про скасування арешту майна в порядку ч. 3 ст. 315 КПК України, в якому просив скасувати арешт автомобіля марки «OPEL ASTRA», сірого кольору, р/н Литовської Республіки НОМЕР_1 , а також мобільних телефонів марки «HUAWEI» та «SAMSUNG», повернувши майно йому. Зазначає у клопотанні, що ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2019 року було накладено арешт на вказані ним у клопотанні речі. Очевидним є, що вилучені з автомобіля речі можуть в подальшому бути визнані речовими доказами у справі та відносно них можуть проводитися відповідні слідчі дії, в тому числі експертизи, однак вважає, що потреба у подальшому арешті його автомобіля відпала. Крім того він жодним чином не є причетний до самого кримінального провадження, про злочинні наміри обвинуваченого обізнаний не був, а лише надавав послуги з автоперевезення, про що також зазначено і в ухвалі Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 26 грудня 2019 року. У свою чергу автомобіль у нього було вилучено ще 26 липня 2019 року, а відтак вважає, що слідчим проведено дії, з метою виконання яких такий вилучався. З відповідним клопотанням про зняття арешту майна він звертався до слідчого судді Великоберезнянського районного суду, однак 14 лютого 2020 року у задоволенні такого клопотання йому відмовили з підстав того, що обвинувальний акт скеровано до суду для розгляду по суті. Натомість його автомобіль знаходиться під відкритим небом, а погодні умови передбачають велику кількість опадів, що без належного догляду за автомобілем може призвести до пошкодження лакофарбового покриття та корозії кузову, що у свою чергу призведе для нього до великих фінансових втрат. Крім того зазначає, що відсутність автомобіля безпосередньо впливає на його життя та життя його сім`ї, оскільки він, будучи особою похилого віку, завдяки автомобілю, який до того ж є єдиним джерелом його доходу, міг вільно пересуватися та забезпечувати потреби сім`ї працюючи у службі таксі. На підставі наведеного просить клопотання задовольнити.

У судове засідання заявник ОСОБА_4 не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, із клопотання та доданих матеріалів вбачається, що такий проживає у м. Львові.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення вказаного клопотання не заперечив, зазначивши, що потреба у арешті зазначеного у клопотанні майна на даний час відпала.

У судове засідання обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився, однак його захисник адвокат ОСОБА_11 подав заяву, в якій просив відкласти судове засідання через карантинні заходи по всій країні.

Суд, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, а також необхідні для його вирішення матеріали кримінального провадження, приходить до такого.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2019 року серед іншого накладено арешт на автомобіль марки «OPEL ASTRA», сірого кольору, р/н Литовської реєстрації НОМЕР_1 , а також вилучені від водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мобільні телефони марки «HUAWEI» та «SAMSUNG», що упаковані до спецпакету «Національна поліція України Головне слідче управління» № 7153756.

Разом з цим, як вбачається з обвинувального акту, а також самого клопотання, заявник ОСОБА_4 будучи водієм служби таксі «Наше Таксі» м. Львова виконував послуги з перевезення, відносно злочинних намірів обвинуваченого та інших причетних осіб обізнаний не був, прокурором жодних доказів причетності ОСОБА_4 до вчинення злочину суду не надано, навпаки, як було зазначено вище, у судовому засіданні прокурор не заперечив проти задоволення клопотання.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно роз`яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07 лютого 2014 року, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна. Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Так, суд враховує те, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження накладено арешт на майно особи, яка не є ні підозрюваним, ні обвинуваченим, ні особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, на даний час органом досудового розслідування проведено всі необхідні слідчі дії та провадження знаходиться на розгляді суду, а транспортний засіб знаходиться на території спеціального майданчика Великоберезнянського ВП без поміщення у гараж, оскільки іншої можливості такий зберігати немає.

Європейський Суд з прав людини наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

На підставі вищенаведеного та приймаючи до уваги необхідність існування обґрунтованого пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див, наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98), суд приходить до висновку, що арешт, накладений на автомобіль марки «OPEL ASTRA», р/н Литовської Республіки НОМЕР_1 , а також мобільні телефони марки «HUAWEI» та «SAMSUNG», необхідно скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 175, 315-316, 369 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2019 року на автомобіль марки «OPEL ASTRA», сірого кольору, р/н Литовської Республіки НОМЕР_1 , що знаходиться на спеціальному майданчику Великоберезнянського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, а також вилучені від водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мобільні телефони марки «HUAWEI» та «SAMSUNG», що упаковані до спецпакету «Національна поліція України Головне слідче управління» №7153756 скасувати.

Ухвала суду згідно ч. 2 ст. 392 КПК України окремому оскарженню від судового рішення, передбаченого частиною першою вказаної статті, не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1