УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000605 від 07.06.2019 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.307 та ч.3 ст.313 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000605 від 07.06.2019 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.307 та ч.3 ст.313 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000605 від 07.06.2019 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.307 та ч.3 ст.313 КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що в ході досудового розслідування проведено обшук автомобіля марки Honda Acсord, д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_4 , а фактично перебуває у користуванні ОСОБА_5 , який в подальшому було вилучено.

Відповідно до постанови слідчого від 22.04.2020 року автомобіль марки Honda Acсord, д.н.з. НОМЕР_1 було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000605 від 07.06.2019 року.

З метою збереження речових доказів, забезпечення конфіскації майна як виду покарання виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, в зв`язку з чим прокурор звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним клопотанням.

Прокурор ОСОБА_3 подав до суду заяву про здійснення розгляду клопотання у його відсутність, підтримав клопотання з підстав наведених у ньому, просив його задовольнити.

Вивчивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, додатково долучені документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000605 від 07.06.2019 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.307 та ч.3 ст.313 КК України.

Згідно зі ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Ч.2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно з вимогами ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.167 КПК України - тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Доводи щодо накладення арешту на майно, вилученого 21.04.2020 року, а саме автомобіля марки Honda Acсord, д.н.з. НОМЕР_1 , слідчий суддя вважає необґрунтованими, оскільки прокурором ані у клопотанні про накладення арешту, ані у постанові про визнання речовими доказами, не доведено, за якими саме ознаками вилучене майно віднесено до речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, оскільки в постанові слідчого про визнання речовим доказом не надана оцінка автомобілю на предмет його відповідності положенням статті 98 КПК України, тобто вона є формальною, а отже виникають сумніви щодо співмірності такого обмеження права власності з завданням кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя вважає необґрунтованими доводи клопотання про накладення арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки власником вказаного майна є ОСОБА_4 , якій у даному кримінальному провадженні про підозру не повідомлено.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги, що прокурором не доведено, що автомобіль марки «Honda Acсord, д.н.з. НОМЕР_1 вилучений 21.04.2020 р., відповідають критеріям ст.98 КПК України у кримінальному провадженні №0000605, та, як наслідок, можуть бути використані як доказ у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, в зв`язку з чим клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.131,132,170173, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000605 від 07.06.2019 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.307 та ч.3 ст.313 КК України.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя