ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/529/20 Справа № 334/6587/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002098 стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301 КК України, -

за участю в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8
законного представника потерпілої ОСОБА_9
представника потерпілої ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу, задоволено клопотання прокурора ОСОБА_7 та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 до 11 січня 2020 року включно.
В обґрунтування рішення про продовження тримання під вартою суд послався на те, що прокурором наведено достатньо доводів про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України, про які зазначено у клопотанні прокурора, зокрема ризик переховування, впливу на потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, на даний час продовжують існувати.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, та які, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину, забезпечує можливість перешкодити інтересам правосуддя, та ухиленню від суду, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 є виправданим та відповідає виключності запобіжного заходу, задля досягнення завдань кримінального провадження.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою забезпечить належну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, у зв`язку з чим вважав за необхідне продовжити строк застосованого відносно нього запобіжного заходу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду в частині продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Вказує, що суд залишив поза увагою невідповідність клопотання прокурора вимогам ч. 3 ст. 199 КПК України, а саме воно не містить обставин, які б свідчили про продовження існування заявлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначає, що суд при продовженні тримання під вартою послався тільки про тяжкість обвинувачення, що є неприпустимим з точки зору практики ЄСПЛ, при цьому інших обставин, які свідчили про наявність ризиків у справі відсутні. Ризик переховування недоведений прокурором, оскільки після проведення у обвинуваченого обшуку та до застосування до нього запобіжного заходу останній 4 дня був на волі і мав можливість переховуватись. Не підтверджений прокурором і ризик впливу на потерпілу, що видно з обставин кримінального провадження. Так, потерпіла вже надала органу досудового розслідування свої показання і вони зафіксовані, також з лютого 2019 року по червень 2019 року ОСОБА_6 постійно спілкувався з дитиною, оскільки був її хрещеним батьком, однак жодного впливу на потерпілу він не чинив. Зауважує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має позитивні характеристики, навчався та працював, до подій лютого місяця та після не вчиняв правопорушень, тому ризик вчинення нового злочину чи продовження вчинення даного злочину є необґрунтованим. Зазначає, що судом залишено без уваги та не надано належної оцінки клопотанню сторони захисту про застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та з підстав, викладених в скарзі просили її задовольнити, а ухвалу суду в частині продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважав її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.
Представник та законний представник потерпілої не заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та вважали за можливе змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває обвинувальний акт № 0002092 від 19.06.2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301 КК України.
З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 19.06.2019 року до обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 13.11.2019 року був продовжений до 11.01.2020 року.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 13.11.2019 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 з тих підстав, що на цей час існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для його обрання, а саме: переховуватись від суду, впливати на потерпілу та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі може переховуватись від суду та впливати на потерпілу, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів, звільнився з роботи, знає законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , оскільки є хрещеним батьком малолітньої потерпілої.
Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про міцні соціальні зв`язки, працевлаштування, постійне місце реєстрації та проживання, навчання та позитивні характеристики, були предметом розгляду в суді першої інстанції та їм надана належна правова оцінка з урахуванням висунутого обвинувачення, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає їх такими, що не зменшують встановлені у кримінальному провадженні ризики.
Доводи обвинуваченого про те, суд не розглянув можливість застосування до нього застави, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.153 КК України, тобто вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, а тому, відповідно до п. 1 ч. 4 ст.183 КПК України, суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Крім того, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який розглянуто судом першої інстанції та наведені належні мотиви відмови в його задоволенні.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Крім того, з урахуванням обставин даного конкретного кримінального провадження загальний строк тримання ОСОБА_6 під вартою не є надмірним.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.
Кримінальне провадження з апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 надійшло в провадження Дніпровського апеляційного суду з Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в порядку ст. 34 КПК України 03.01.2020 року і на час здійснення апеляційного перегляду строк дії оскарженої ухвали закінчився. Як встановлено в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 утримується під вартою на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2019 року.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 199, 405, 407 КПК, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2019 року про продовження тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4