Справа № 314/5015/19
Провадження № 1-в/314/1405/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2019 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали за клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого, який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія № 55» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

засуджений: 22.08.2016 Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 15.09.2015 по 22.08.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 02.11.2016 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 23.08.2016 по 02.11.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», про умовно-дострокове звільнення.

Суд, вислухавши всіх учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку вцілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.
Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений характеризується таким чином. Вимоги режиму відбування покарання порушував, за що має сім стягнень, одне з яких накладено до набрання вироком законної сили, решта зняті та погашені в установленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має одне заохочення. На виробництві установи не працевлаштований. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно. Не бере участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. Бере участь у роботі самодіяльної організації «Рада колективу засуджених», проявляє соціально-корисну активність в організації її роботи. Не перебуває на профілактичному обліку установи.
Таким чином, поведінка ОСОБА_3 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він не отримував заохочень з початку строку відбування покарання до 27.06.2018, а також з 27.06.2018 до дня розгляду клопотання. Разом з тим допускав порушення режиму відбування покарання, за що отримував стягнення, зокрема, й після отримання заохочення.
Враховуючи вищенаведені обставини, передчасними є твердження клопотання про те, що ОСОБА_3 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
За вивчених обставин на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст.537, п. 1 ч. 2 ст.539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого, який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія № 55» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

23.12.2019