Справа № 143/1/20
Провадження № 1-кс/131/106/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2020м. Іллінці

з Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

а участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на автомобіль,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, яке мотивував тим, що в провадженні ст. слідчого СВ Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 знаходиться кримінальне провадження за №0000309 від 30.12.2019 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Погребищенського районного суду ОСОБА_5 від 03 січня 2020 року було накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 1995 року випуску, яким керував ОСОБА_3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданого ТСЦ 8045 від 10.04.2018, на даний автомобіль.

Даний автомобіль ОСОБА_3 купив 25 листопада 2019р. у м. Києві у гр. ОСОБА_6 , що може підтвердитися показаннями свідка ОСОБА_7 , мешканця с. Малинки Погребищенського району. Документи на автомобіль та номерний знак ОСОБА_6 передав ОСОБА_3 4.01.2020р. через «Нову Пошту». Тобто ОСОБА_3 стверджував, що керував даним автомобілем на законних підставах.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що лише Свідоцтво про реєстрацію ТЗ відповідно записам Національної автоматизованої інформаційної системи авто-мото-транспортного порталу Національної поліції України не видавалося. Про дані обставини ОСОБА_8 вказує, що не знав. Тобто речовим доказом може бути лише вказане свідоцтво.

Всі необхідні слідчі дії в кримінальному провадженні щодо підроблення Свідоцтва про реєстрацію ТЗ проведені.

Тому на думку заявника, на даний час відсутні законні підстави для утримання автомобіля на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області по вул. Б. Хмельницького,81 Г м. Погребище Вінницької області, оскільки транспортний засіб слідчим та експертами досліджений, проведено всі можливі експертизи, що стосуються автомобіля, в місці зберігання відсутні належні умови для його зберігання, призводить до його пошкодження. Появляється корозія металу, від сирості приходить в непридатність сидіння в салоні автомобіля , пошкоджуються шини.

На підставі викладеного просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_9 своє клопотання підтримують, просять його задоволити.

В судове засідання слідчий ОСОБА_4 не з`явлась.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, судом установлено, що у провадженні слідчого перебуває кримінальне провадження за №0000309 від 30.12.2019р. за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Ухвалою слідчого судді Погребищенського районного суду від 03 січня 2020р. було накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 1995 року випуску, власником якого згідно пред`явленого свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 виданого ТСЦ 8045 від 10.04.2018, являється ОСОБА_10 , житель АДРЕСА_1 .

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що на даному етапі потреби досудового розслідування виправдовує таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню. Крім того, посилання заявника щодо відсутності законних підстав для утримання автомобіля на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів, не відповідає дійсним обставинам, оскільки накладення арешту на майно здійснювалося відповідно до вимог КПК України. Також, суд звертає увагу на те, що досудове розслідування не завершено та проводяться слідчі та процесуальні дії спрямованні на встановлення обставин кримінального провадження.

Відповідно до ст.ст.22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити, оскільки заявник не довів суду, що арешт накладено необґрунтовано, та відповідно не довів що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні відпала потреба, оскільки відповідне майно є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР.

З метою унеможливлення подальшого відчуження вищевказаного майна та забезпечення його схоронності ухвалою слідчого судді Погребищенського районного суду від 03 січня 2020 року було обґрунтовано накладено на нього арешт і на даний час законних підстав для скасування арешту не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.107, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на автомобіль відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: