Справа № 555/977/19
Номер провадження 1-кп/555/39/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2020 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне кримінальне провадження №0000130 від 12.03.2019 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, учня ДПТНЗ «Соснівський професійний ліцей»,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
06 березня 2019 року у вечірній час біля 20-21 години за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 в неповнолітнього ОСОБА_4 виник умисел на крадіжку бувших у використанні чавунних батарей водяного опалення з будинку по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 .

Цього ж дня близько 21 години для реалізації свого злочинного наміру неповнолітній ОСОБА_4 за грошову винагороду домовився про допомогу демонтувати зазначені чавунні батареї з неповнолітнім ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які не усвідомлювали суспільно небезпечного характеру свого діяння та не передбачали його суспільно небезпечні наслідки, а саме, що таким чином посягають на чужу власність, оскільки були впевнені, що ОСОБА_4 мав доступ до майна та будинку потерпілого у зв`язку з тим, що його сім`я доглядала за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 власником будинку ОСОБА_10 та його господарством.

06 березня 2019 року приблизно о 22.00 годині на виконання злочинного наміру ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що у вказаному будинку ніхто не проживає, пересвідчившись в тому, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, разом з ОСОБА_9 за допомогою металевого стержня віджали на вхідних дверях металеву скобу, на якій висів навісний замок та, зайшовши до вищезазначеного будинку, з використанням кутової шліфувальної машинки демонтували від системи опалення сім бувших у використанні чавунних батарей водяного опалення з вісьма ребрами кожна, загальною вартістю 3 304,00 грн., які в подальшому винесли з будинку за територію зазначеного господарства, після чого ОСОБА_4 розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальні збитки на вказану суму.

ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний як обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав та вказав, що 06.03.2019 року ввечері до нього додому прийшов його товариш ОСОБА_11 . Під час розмови вони вирішили піти до будинку ОСОБА_10 , за яким доглядала його родина, та зняти звідти батареї, щоб отримати грошові кошти. Для цього він взяв з собою розвідний ключ. Однак їм потрібна була ще допомога, а тому вони пішли до брата ОСОБА_12 , якого попросили їм допомогти, на що останній погодився. За допомогою металевого стержня ОСОБА_9 витягнув скобу і зняв замок, після чого вони зайшли до будинку. Однак зняти радіатори опалення розвідним ключем їм не вдалося, а тому ОСОБА_13 повернувся до себе додому та взяв кутову шліфувальну машинку. Після чого вони винесли батареї з будинку до подвір`я господарства, де проживає ОСОБА_13 . Згодом під`їхав на автомобілі ОСОБА_14 , вони завантажили радіатори до машини та вивезли за територію села. Наступного дня він з ОСОБА_8 їх розбили на частини, а потім поїхали в м.Костопіль, де продали, грошові кошти розділили між собою. У вчиненому щиро розкаявся. Вказав, що заподіяні збитки потерпілому було відшкодовано повністю. Він усвідомлює протиправність своєї поведінки, зробив для себе висновки про неприйнятність протиправних дій в майбутньому.

Потерпілий ОСОБА_7 дав показання про те, що у житловому будинку по АДРЕСА_1 проживав його тато, доглядати якого протягом останніх трьох років допомагала родина ОСОБА_15 . Після смерті батька у будинку протягом трьох місяців ніхто не проживав, однак він постійно приїздив доглядати за господарством. Приїхавши в черговий раз 09.03.2019 року, він виявив зникнення з будинку семи секцій радіаторів опалення, після чого із відповідною заявою звернувся до працівників поліції. Потерпілий також вказав, що якби йому було відомо про причетність до викрадення ОСОБА_4 , до органів поліції він би не звертався, так як у нього були добрі стосунки з його батьками, вони йому допомагали доглядати тата, а тому він би вирішив у добровільному порядку питання щодо відшкодування шкоди. Просить суворо обвинуваченого не карати, так як заподіяна шкода йому була повністю відшкодована шляхом облаштування системи опалення радіаторами, будь-яких претензій до ОСОБА_4 він не має.

Свідок ОСОБА_8 дав показання про те, що ввечері 06.03.2019 року він прийшов до свого знайомого ОСОБА_4 . Під час розмови ОСОБА_16 запропонував піти до будинку, в якому проживав ОСОБА_10 , за яким за життя доглядала його родина, та зняти батареї, так як їм були потрібні грошові кошти. На вказану пропозицію свідок погодився. Вони прийшли до його брата ОСОБА_9 , який проживав неподалік від будинку потерпілого, та попросили їм допомогти. Після чого вони усі троє пішли до будинку. Свідок в будинок не заходив, а залишився на вулиці, так як розмовляв по телефону. Через хвилин п`ять брат пішов додому та взяв кутову шліфувальну машинку і знову повернувся в будинок ОСОБА_7 . За 15 хвилин з будинку брат та ОСОБА_4 винесли батареї. Після цього на автомобілі приїхав ОСОБА_14 , і вони відвезли радіатори за територію села. Наступного дня він з ОСОБА_16 пішов та розбив секції на частини, а обвинувачений, ОСОБА_14 та ОСОБА_9 згодом ці батареї відвезли в м.Костопіль та продали.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що ввечері 06.03.2019 року до нього додому прийшли його брат ОСОБА_8 та знайомий ОСОБА_4 . Останній попросив його допомогти зняти батареї з будинку, що розташований по сусідству, в якому мешкав старший чоловік, за яким доглядала родина ОСОБА_17 . На дану пропозицію він погодився. Прийшовши до будинку, вони вийняли скобу, на якій тримався замок, та зайшли до будинку. Зняти батареї за допомогою розвідного ключа, який приніс із собою ОСОБА_4 , вони не змогли, а тому свідок пішов додому та взяв кутову шліфувальну машинку та переноску. Знявши разом із ОСОБА_14 батареї, вони винесли їх на подвір`я. ОСОБА_18 в цей час залишився на подвір`ї. Після цього зателефонували до ОСОБА_14 та попросили, щоб він відвіз ці батареї за село, а на наступний день в м.Костопіль. В м.Костопіль батереї продали, а гроші розділили.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що 06.03.2019 року близько 21 години до нього зателефонував ОСОБА_9 та запитав, чи не міг би він приїхати до його будинку власним автомобілем та дещо забрати, на що він погодився. Приїхавши до місця, де проживає ОСОБА_9 , він побачив, що біля його господарства знаходилось кілька секцій батарей опалення, які ОСОБА_13 попросив відвезти за село на земельну ділянку, де він розпочав будівництво. Свідок ствердив, що йому не було відомо, звідки ці батареї. ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_13 завантажили батареї в машину та він відвіз їх. Наступного дня ОСОБА_13 попросив його відвезти ці батареї в м.Костопіль для продажу, що свідок і зробив. З ним розрахувались лише за пальне, яке він витрати на поїздку.

Свідок ОСОБА_20 дав показання про те, що 07.03.2019 року він перебував біля приміщення магазину «Танром» в м.Костопіль. Близько 14 години до приміщення магазину під`їхав автомобіль марки «Ауді А6», з якого вийшли троє молодих людей та стали пропонувати придбати у них бувші у використанні чавунні батареї. Вказана пропозиція свідка зацікавила, тому він оглянув дані батареї, вони був складені у мішки та придбав їх, сплативши 1500 грн. Через деякий період часу до нього приїхав слідчий з Березнівського ВП та розповів про те, що ці батареї було викрадено, а також пред`явив йому для впізнання ряд фотознімків, серед яких він впізнав молодих людей, які і продали йому радіатори. Свідок також зазначив, що до Березнівського відділення поліції він ніколи не приїздив, слідча дія з ним була проведена у автомобіль слідчого в м.Костопіль.

Показання обвинувачених співпадають з об`єктивними даними, що були здобуті під час огляду місця події будинку по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 (протокол огляду місця події від 12.03.2019 року).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.03.2019 року за участі свідка ОСОБА_20 свідок впізнав особу під №3 як хлопця, який пропонував купити та продав у мішках пошкоджені чавунні батареї опалення.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.03.2019 року за участі свідка ОСОБА_20 свідок впізнав особу під №3 як хлопця, який продав йому у мішках пошкоджені чавунні батареї опалення.

Захисник вказав, що вказані слідчі дії за участі свідка ОСОБА_20 були проведені з грубим порушення норм КПК України, оскільки у протоколах було зазначено про їх проведення у службовому кабінеті Березнівського відділення поліції, в той час, як свідок ствердив, що до Березнівського ВП він не приїздив, а впізнання було проведено у транспортному засобі, на якому приїхав слідчий. З вказаних підстав просить визнати протоколи пред`явлення для впізнання за фотознімками недопустимими доказами.

При вішенні вказаного питання суд приймає до уваги наступні обставини.

Відповідно до положень ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК до наданих стороною обвинувачення доказів, суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Із показань свідка ОСОБА_20 було встановлено, що слідча дія дійсно з ним була проведена, під час її проведення слідчий пред`явив йому фотографії, серед яких він впізнав молодих людей, що продали йому радіатори опалення, під час проведення слідчої дії були присутні поняті.

Суд погоджується із стороною захисту, що при складанні протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками слідчим було допущено процесуальне порушення в частині зазначення місця проведення слідчої дії, однак суд вважає, що воно не тягне за собою визнання доказів недопустимим відповідно до положень ч.2 чи ч.3 ст.87 КПК України.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 21.05.2019 року свідок ОСОБА_8 розповів про обставини заволодіння ОСОБА_4 майном потерпілого ОСОБА_7 .

Із висновку товарознавчої експертизи від 20.03.2019 року №3.2-299/19 ринкова вартість бувших у використанні сімох секцій чавунних радіаторів по вісім ребер у кожній секції вітчизняного виробництва станом на 06.03.2019 року могла становити 3304 грн.

Відповідно до положень ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст.94 КПК України: кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину при викладених у вироку обставинах.

Злочинні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

ІІІ. Призначення покарання.
3.1 Позиція учасників судового провадження щодо призначення покарання.
Прокурор висловив позицію щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а також вважає можливим звільнення особи від відбування покарання з випробуванням з урахування обставин, що пом`якшують покарання та даних про особу обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_7 у письмовій заяві, а також під час його допиту висловив свою позицію щодо покарання обвинуваченому, просить суворо його не карати та застосувати положення ст.69 КК України.
Сторона захисту просить призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу, покликаючись на те, що наявні кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяних збитків, неповнолітній вік. Крім того, обвинувачений є власником грошових коштів, а тому може сплатити призначений судом штраф, що узгоджується із положеннями ст.99 КК України.
3.2. Мотиви призначення покарання судом.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети покарання, якою є не лише кара, а й виправлення особи і запобігання вчиненню нових злочинів, що заснована на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно ч.4 ст.12 КК України ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання, - ще щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину у неповнолітньому віці, відшкодування заподіяних збитків.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, - не встановлено.

Із медичних довідок Березнівської ЦРЛ вбачається, що обвинувачений на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Судом в судовому засіданні з`ясовувались умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого, який на час вчинення злочину виховувався у повних сім`ї, матеріальний достаток в сім`ї, умови проживання неповнолітнього, характеристики на нього з місця навчання та проживання, де вони він характеризуються задовільно.

Згідно досудової доповіді органу пробації про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні ОСОБА_4 має низький рівень ризику для суспільства, його виправлення можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк. .

Суд також приймає до уваги, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004, який вказав, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. Зокрема ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Призначаючи обвинуваченому вид та розмір покарання, суд враховує викладені обставини справи, тяжкість вчиненого злочину та його наслідки, позицію потерпілого щодо пом`якшення міри покарання, наявність кількох обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання та навчання характеризуються задовільно, щире розкаяння винного, осуд ним своєї поведінки, а також ту обставину, що обвинувачений самостійно відшкодував заподіяні потерпілому збитки.
На підставі наведеного, суд вважає, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяних збитків, неповнолітній вік) та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням осіб винних слід застосувати положення ч.1 ст.69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.99 КК України штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

Розмір штрафу, в тому числі за вчинення злочину, за який передбачено основне покарання лише у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлюється судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану неповнолітнього в межах до п`ятисот встановлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ( ч.2 ст.99 КК України).

Із інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що на рахунку ОСОБА_4 наявний залишок грошових коштів 928,41 грн.

Таким чином, судом встановлено, що неповнолітній обвинувачений маює власні грошові кошти, а тому суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
ІV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 286 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_4 в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 370,373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити покарання за ч.3 ст.185 КК України, ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати 286 (двісті вісімдесят шість) грн.

Вирок суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд Рівненської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1