ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/115/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 0000042 від 19.02.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні має малолітню дитину, 2013 року народження, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
01.06.2015 року приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_7 рухався на автомобілі марки «Шкода Фабіа» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору по вул. А.Ахматової. Будучи на перехресті вулиць А.Ахматової та проспекту Григоренка у м. Києві, під час перестроювання з середньої смуги в крайню ліву, маневруванням створив перешкоду автомобілю «Рендж Ровер» д.н.з. НОМЕР_2 чорного кольору під керування ОСОБА_6 , в результаті чого останній різко загальмував. В подальшому ОСОБА_6 у зв`язку з вказаними обставинами здійснив маневрування, у зв`язку з яким ОСОБА_7 , зупинив свій автомобіль. Після зупинки транспортних засобів, ОСОБА_6 з метою розібратися у непорозумінні на дорозі, вийшов зі свого автомобіля та направився в сторону ОСОБА_7 , який в свою чергу йшов йому на зустріч, вийшовши зі свого автомобіля. При зустрічі, між ними виник словесний конфлікт, який переріс в обопільну бійку, під час якої ОСОБА_7 , маючи умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, діючи протиправно, усвідомлюючи та свідомо припускаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, наніс удари кулаком по обличчю та тулубу ОСОБА_6 , чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження, у вигляді синців в лівій підочній ділянці, зовнішній поверхні правого плеча в середній третині; садна в лівій вилецевій ділянці, зовнішній поверхні лівого плеча в нижній третині, тильній поверхні правого зап`ястку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненому злочині не визнав повністю, показав, що в день, коли сталась подія він рухався на своєму автомобілі «Шкода» до перехрестя вулиці Ахматової, де він мав розвернутись і їхати в протилежний бік. Коли ОСОБА_7 почав виконувати маневр, то в нього ззаду ледь не в`їхав автомобіль «Ренж Ровер». Водій автомобіля «Ренж Ровера» почав сигналити ОСОБА_7 , зупиняти автомобіль останнього, не давав проїхати. Після чого, автомобіль «Ренж Ровер» випередив автомобіль ОСОБА_7 , та заблокував його. ОСОБА_7 вийшов з автомобіля. ОСОБА_6 також вийшов з автомобіля та з звинуваченнями, лайкою вдарив ОСОБА_7 головою в обличчя. Потім, ОСОБА_6 накинувся на ОСОБА_7 , він був агресивний. ОСОБА_7 був змушений захищатись, тому вдарив його в обличчя. Також, він говорив ОСОБА_6 що у нього в автомобілі донька. ОСОБА_6 покликав свою цивільну дружину і попросив її дістати пістолет. Після чого, останній пригрозився застрелити ОСОБА_7 . Обвинувачений ОСОБА_7 , почав тікати до автомобіля, але ОСОБА_6 підняв камінь і кинув його в голову ОСОБА_7 . Останній впав на коліна, в цей час ОСОБА_6 наблизився до ОСОБА_7 і другий раз кинув камінь. Після чого, ОСОБА_6 кинув камінь в автомобіль обвинуваченого. ОСОБА_7 також кинув камінь в автомобіль ОСОБА_6 . Останній не заспокоювався, він кричав. Далі зупинився якийсь автомобіль, вийшов водій і втрутився в цю ситуацію. ОСОБА_7 вказав, що він не створив ніякої перешкоди ОСОБА_6 , перед вчиненням маневру він переконався, що немає перешкод.

Недивлячись на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість у вчиненні злочину повністю доведена в судовому засіданні і підтверджується такими доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, в день, коли сталась подія він їхав на автомобілі «Ренж Ровер» зі своєю сім`єю по вул. Ахматової в сторону проспекту Григоренка. Зненацька його підрізав автомобіль ОСОБА_7 , якби ОСОБА_6 не загальмував, то ОСОБА_7 заїхав би йому в передні двері. ОСОБА_6 підмигнув фарами ОСОБА_7 , а останній показав йому середній палець. ОСОБА_6 , вважаючи такі дії ОСОБА_7 образливими, зневажливими, випередив автомобіль ОСОБА_7 перед перехрестям приблизно на 20 метрів і зупинив його. ОСОБА_6 вийшов з автомобіля, ОСОБА_7 також вийшов з криками, що в нього в автомобілі дитина, і одразу вдарив ОСОБА_6 в обличчя. Потерпілий від удару впав, коли намагався піднятись, ОСОБА_7 наніс йому другий удар. ОСОБА_6 взяв камінь і кинув його в сторону автомобіля ОСОБА_7 , він думав, що конфлікт втихне. Але ОСОБА_7 , взяв камінь і кинув його в сторону автомобіля ОСОБА_6 . Потерпілий думав, що камінь потрапив в його дітей, оскільки вони кричали. ОСОБА_6 пішов в сторону ОСОБА_7 і зав`язалась бійка. Перехожі не могли зупинити їх. Потім цивільна дружина ОСОБА_6 викликала працівників поліції. Коли приїхала швидка, то ОСОБА_6 відмовився з ними їхати, він поїхав в поліцію писати заяву про вчинення злочину. Коли ОСОБА_6 вже їхав додому, йому стало погано і він звернувся до швидкої медичної допомоги. ОСОБА_6 вказав, що він не міг створити аварійну ситуацію, рух на дорозі був вільний. Також вказав, що першим удари почав наносити ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що переходив дорогу, коли побачив, як один автомобіль більший по розміру перегородив дорогу іншому автомобілю меншому по розміру. Коли з одного та іншого автомобіля вийшли водії, то водій, який був меншого зросту ( ОСОБА_7 ) наніс удар іншому чоловіку, який був більший за нього ( ОСОБА_6 ). Від неочікуваності ОСОБА_6 впав, а потім підняв камінь і кинув по автомобілю ОСОБА_7 . Далі свідок викликав працівників поліції та швидку.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що 01.06.2015 року разом з своїм цивільним чоловіком ОСОБА_6 та дітьми їхали на автомобілі по вул. Ахматової. За сто метрів до світлофора автомобіль «Шкода» різко зробив маневр, ОСОБА_10 одразу загальмував, щоб уникнути зіткнення. Водій автомобіля «Шкода» показав непристойний жест, а саме середній палець, після чого почав розвертатись. ОСОБА_6 поїхав за ним, випередив його і зупинив. Коли водій «Шкоди» вийшов, то одразу вдарив ОСОБА_6 , від неочікуваності удару, останній впав. Потім ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_7 , той в свою чергу взяв камінь і кинув в їхній автомобіль. ОСОБА_9 вийшла з автомобіля, говорила, щоб вони зупинились, але нічого не вдавалось. Після чого. якийсь чоловік розтягнув ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Далі ОСОБА_9 викликала працівників поліції. У її чоловіка ОСОБА_6 були садна на обличчі, у ОСОБА_7 також були.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що працює інспектором патрульної поліції. Під час патрулювання був отриманий виклик, що на дорозі сталась якась ситуація. Виїхавши на місце, було виявлено, що дорожньо-транспортної пригоди не сталось, була швидка, в якій знаходився ОСОБА_7 . У автомобіля Ренж Ровера було розбите праве заднє скло, але не внаслідок ДТП. У автомобіля «Шкода» були пошкодження на кузові. Більше детально свідок нічого вказати не може, так як не пам`ятає. На місці складались рапорти.
Свідок ОСОБА_12 в суді показав, що їхав з своєю сім`єю на автомобілі, зупинився на перехресті, коли побачив, що на вул. Ахматової, між двома смугами бійка між двома чоловіками. ОСОБА_12 під`їхав до них та намагався зупинити бійку. У ОСОБА_7 водія «Шкоди» була рана на голові, а у потерпілого ОСОБА_6 були пошкодження на обличчі. На автомобілі Ренж Ровер було розбите праве заднє скло, в ньому сиділи діти. ОСОБА_7 на місці надавалась перша медична допомога.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що 01.06.2015 року вона разом з сином ОСОБА_7 та онукою повертались додому з парку. Вони їхали на автомобілі, задовго до світлофора, ОСОБА_7 включив сигнал повороту, пропустив декілька авто, які рухались поруч. Впевнившись, що йому ніхто не заважає, ОСОБА_7 почав перестроюватись в крайню ліву смугу. Позаду їхала машина на дуже великій швидкості. На зелений сигнал світлофору ОСОБА_7 почав виконувати маневр, поворот. В цей час до них дуже близько на великій швидкості під`їхав інший автомобіль, а потім від`їхав. Потім він різко виїхав перед ними і ОСОБА_7 був вимушений загальмувати. Це був автомобіль «Ренж Ровер», з нього вийшов водій і підійшов до них. ОСОБА_7 вийшов з свого автомобіля. Водій ОСОБА_14 одразу вдарив ОСОБА_7 . Дружина водія ОСОБА_14 ( ОСОБА_6 ) підійшла до їхнього автомобіля, ОСОБА_13 , просила її зупинити свого чоловіка. Після чого, свідок ОСОБА_13 почула крики «Неси пістолет» і дружина ОСОБА_6 повернулась до авто. ОСОБА_7 почав тікати і в його сторону полетів камінь, який потрапив йому в голову, другий камінь потрапив йому в спину, третій камінь потрапив в задні ліві двері автомобіля, де сиділа дитина. Потім на місце під`їхав свідок ОСОБА_12 , який допоміг зупинити кров у ОСОБА_7 , а його дружина викликала швидку допомогу і допомогла відвезти ОСОБА_13 з онукою додому. Свідок ОСОБА_13 вказала, що ОСОБА_6 поводив себе дуже зухвало. Після нею була написана заява про вчинення злочину на ОСОБА_6 . ЇЇ син ОСОБА_7 лежав декілька днів в нейрохірургії. Також свідок ОСОБА_13 вказала, що бачила бійку уривками, не повністю.

Крім того, вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину доводиться також дослідженими в порядку ст. 358 КПК України письмовими доказами.
Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 01.06.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_6 заявив, що 01.06.2015 року близько 13.30 години на перехресті вулиць Ахматової-Григоренка виник конфлікт із невідомою особою.
Даними довідки № 3679 від 01.06.2015 року Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, відповідно до якої ОСОБА_6 перебував в приймальному відділені 01.06.2015 року з 18.40 години до 20.40 години з діагнозом: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин голови.
Даними протоколу огляду місця події від 01.06.2015 року, відповідно до якого об`єктом огляду являються автомобіль «Рендж Ровер» д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходиться по вул. Кошиця в м. Києві, на якому наявні пошкодження.
Суд визнає всі фактичні дані, які містить вказаний протокол огляду місця події з названими додатками до нього належними, допустимими та достовірними доказами, оскільки вони мають відношення до даного провадження, отримані у спосіб, визначений процесуальним законом, у присутності понятих та з дотриманням належної фіксації самої слідчої дії.
Даними висновку експерта № 1566 від 04.06.2015 року, відповідно до якого у громадянина ОСОБА_6 виявлені синці в лівій підочній ділянці, зовнішній поверхні правого плеча в середній третині, садна в лівій вилицевій ділянці, зовнішній поверхні лівого плеча в нижній третині, тильній поверхні правого зап`ястку. Вказані ушкодження спричинені тупим предметом, могли утворитись 01.06.2015 року, не були небезпечними для життя та відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Даними висновку експерта № 1655/Е від 23.09.2016 року, відповідно до якого дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_6 з урахуванням висновку експерта № 1566 від 04.06.2015 року, свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 01.06.2015 року о 18.40 годині, у нього мали місце наступні тілесні ушкодження: синці в лівій підочній ділянці, зовнішній поверхні правого плеча в середній третині, садна в лівій вилицевій ділянці, зовнішній поверхні лівого плеча в нижній третині, тильній поверхні правого зап`ястку. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися внаслідок дії тупими предметами, індивідуальні властивості яких в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати вказаному терміну.
Суд не вбачає підстав для визнання недопустимими даних висновків експертів, оскільки експертизи проведені у відповідності до вимог ст. ст. 242-243 КПК України, підстав для визнання доказів недопустимим немає. Суд вважає їх достовірним і покладає їх в обґрунтування вироку, беручи до уваги дачу його кваліфікованим, компетентним і не зацікавленими у справі експертами та узгодженість з сукупністю інших доказів по справі. Тому доводи захисника, що вказані докази є недопустимими суд відкидає.

Крім того, в судовому засіданні були досліджені докази, надані стороною захисту та витребувані за її клопотанням, а саме: висновок експерта № 2380/Е від 20.01.2016 року, відповідно до якого дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_7 з урахуванням даних викладених у «Висновку експерта» № 1576 від 05.06.2015-03.07.2015 року, свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 01.06.2015 року о 13.21 годині, у нього мали місце тілесні ушкодження у виді : закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, забійна рана тім`яно-скроневої ділянки зліва, забійна рана потиличної ділянки зліва, садна задньої поверхні грудної клітки справа. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; повідомлення ГУ НП у м. Києві УОАЗОР від 26.06.2017 року, щодо надходження повідомлення 01.06.2015 року по спецлінії «102»; копія вироку Київського апеляційного суду від 27.12.2018 року, якою ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень. На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_6 звільнено у зв`язку із закінченням строків давності.
Суд критично оцінює доводи захисту та обвинуваченого щодо недопустимості всіх доказів сторони обвинувачення, а саме: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 01.06.2015 року, протоколу огляду місця події від 01.06.2015 року, висновку експерта № 1566 від 04.06.2015 року, висновку експерта № 1655/Е від 23.09.2016 року, довідки № 3679 від 01.06.2015 року Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, оскільки, судом не встановлені об`єктивні відомості про те, що вказані докази отримані у порядок, не передбачений кримінальним процесуальним кодексом.
При цьому сторонами не заявлено клопотань про допит інших свідків, проведення слідчих дій в провадженні.
Отже, оцінивши в сукупності всі фактичні обставини справи, встановлені на підставі допустимих, належних, та у своїй сукупності достатніх для відповідного висновку доказів, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненому злочині доведена повністю зібраними в ході судового розгляду доказами, безпосередньо дослідженими та оціненими судом в ході судового розгляду.
Так, показання допитаного судом потерпілого, свідків є логічними та послідовними, та в повному обсязі узгоджуються з письмовими доказами у кримінальному провадженні. Підстав для обмови обвинуваченого у потерпілого немає.

Оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він захищався і це була необхідна оборона, оскільки потерпілий був агресивний і перший почав йому наносити удари, суд оцінює критично, та розцінює як обрану ним позицію захисту з метою уникнення від відповідальності і покарання за вчинений злочин. Доводи захисту на спростування обвинувачення, суд визнає неспроможними та спрямованими на уникнення від відповідальності обвинуваченого ОСОБА_7 .

Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_7 своїми умисними діями скоїв умисне легке тілесне ушкодження, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, його особу, що раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, ставлення обвинуваченого до наслідків вчиненого ним злочину, та вважає необхідним обрати йому покарання у виді штрафу, що на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що злочин вчинений ОСОБА_7 01.06.2015 року, тобто на день постановлення вироку згідно ст. 49 КК України минули строки притягнення особи до кримінальної відповідальності.

В зв`язку з наведеним, на підставі ч.5 ст. 74 КК України суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування йому матеріальної шкоди в сумі 54573 грн. 50 коп., що складається з вартості ремонту автомобіля та лікування, моральної шкоди в сумі 75000 грн. 00 коп., а також витрат на професійну правову допомогу у сумі 12800 грн. 00 коп. суд вважає, що він підлягає задоволенню частково, а саме матеріальна шкода на суму 34455 гривень 50 копійок, оскільки вказана сума доведена документально. Що стосується моральної шкоди, то з урахуванням тривалості, глибини моральних та фізичних страждань потерпілого, виходячи з принципів співмірності, справедливості, розумності, виваженості та поведінки потерпілого, суд вважає за можливе стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 в рахунок моральної шкоди 10000 гривень 00 копійок..
Цивільний позов ОСОБА_6 в частині стягнення витрат на професійну правову допомогу у сумі 12000 гривень 00 копійок суд задовольняє частково, виходячи з наступного.
Так, відповідно до вимог ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються, в тому числі, і з витрат на правову допомогу.
Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 119 КПК України, суд враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою, або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.
Ст. 120 КПК України передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого несе потерпілий.
Відповідно до вимог ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Відповідно до вимог діючого законодавства єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.
При визначенні обґрунтованого розміру гонорару беруть до уваги такі фактори:
1)обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання дорученням; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення;
2)вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання у звичайному часовому режимі;
3)необхідність виїзду у відрядження;
4)важливість доручення для клієнта;
5)роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт;
6)досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт;
7)особливі або додаткові вимоги клієнта щодо строків виконання доручення;
8)характер і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом;
9)професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.
Жоден з цих факторів не має самодостатнього значення; вони підлягають врахуванню в їх взаємозв`язку щодо обставин кожного конкретного випадку.
Крім того, законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
З урахуванням вищенаведених вимог діючого законодавства, не зважаючи на те, що потерпілий ОСОБА_6 відповідно до наданих документів, сплатив за правову допомогу послуги адвоката 12800 гривень 00 копійок, однак не надав суду ніяких підтверджуючих документів про виконану роботу, крім квитанцій, суд вважає розмір цих витрат завищеним, а тому зменшує його до 2000 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 .
Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.
На підставі ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України ОСОБА_7 від призначеного покарання звільнити в зв`язку з закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 34455 (тридцять чотири тисячі чотириста п`ятдесят п`ять) гривень 50 копійок, моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень та 2000 (дві тисячі) гривень, що складають витрати на правову допомогу.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
СУДДЯ: