Житомирський апеляційний суд
Справа №293/1047/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.199 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 24.01.2020 року, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 березня 2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 24.01.2020 року та ухвалити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 місяців, відмовити та звільнити його з під - варти.

Вважає, що в порушення ч.3 ст.199 та п.п.5 та 6 ч.1 ст.184 КПК України у клопотанні прокурора та в ухвалі суду не викладено посилання на матеріали, докази, що підтверджують обставини, на підставі яких вони дійшли висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, крім єдиного доказу - постанови слідчого про оголошення розшуку підозрюваного, який був спростований у судовому засіданні 24.12.2019 р. показаннями свідків. Також у клопотанні і в ухвалі суду не обґрунтовано, чому саме більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст.177 КПК України.

Посилається на те, що приймаючи рішення про продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не врахував ту обставину, що обвинувачений від проведення слідчих дій, а також від явки до слідства та суду не ухилявся, жодної повістки, яку б він проігнорував, суду не надано, жодного доказу, що обвинувачений перешкоджає встановленню істини по справі або намагався покинути межі області чи країни суду не надано.

Вказує, що прокурором не надано доказів, які б свідчили, що обвинувачений намагався будь-яким чином впливати на свідків, потерпілого або що він має намір скоювати будь-які злочини.

Зазначає, що всупереч вимогам КПК України, жодний ризик передбачений статтею 177 КПК України, прокурором не доведений та у рішенні суду не обґрунтований.

На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 прокурором подано заперечення, в яких прокурор просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 24.01.2020року без змін.

Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 24.01.2020 року продовжено дію раніше обраного до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, до 23.03.2020 року.
Своє рішення суд обґрунтував тим, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого в період іспитового строку, судовий розгляд по кримінальному провадженню продовжується та враховуючи, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого, свідків, та вчинити інше кримінальне правопорушення, перебував у розшуку та може переховуватися від суду, не має міцних соціальних зв`язків, що свідчить про існування ризиків, які не зменшились, вважав можливим продовжити йому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

У Червоноармійському районному суді Житомирської області на розгляді перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч.2 цієї статті вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Колегія суддів вважає що, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

При розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення на строк від семи до десяти років. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 умисного тяжкого насильницького злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також судом першої інстанції було враховано й те, що обвинувачений неодноразово судимий, оголошувався в розшук та обвинувачується у вчиненні злочину, скоєного під час іспитового строку.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_7 .

Усі викладені апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом під час ухвалення оскаржуваного рішення і ним надана належна оцінка.

Ухвала суду від 24.01.2020 року є законною та обґрунтованою, постановлена у відповідності до вимог закону, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 24.01.2020 року, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 березня 2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :