Справа № 446/40/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/74/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 446/40/20, за участю

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 13.01.2020 року,
встановила:
цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника слідчого відділення Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого: 22.01.2018 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.307 КК України до покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі (на підставі угоди про визнання винуватості), згідно ст.75 КК України звільненого від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком три роки,

запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, з 11 січня по 10 березня 2020 року включно.

Визначено заставу ОСОБА_8 у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 162 160.00 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, мають бути надані уповноваженій службовій особі Львівського СІЗО Управління державної пенітенціарної служби України в м.Львові та Львівській області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

На дану ухвалу захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 більш м`який вид запобіжного заходу, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування покликається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.
Застосовуючи такий суворий запобіжний захід, слідчий суддя погодився із позицією органів досудового розслідування про наявність, на їх думку, ризиків, що дають підстави вважати, що підозрюваний вчинить дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
При цьому жодних доказів про наявність вказаних ризиків органом досудового розслідування та прокурором надано не було. Перелік таких ризиків дослівно переписано із змісту ст.177 КПК України.
Звертає увагу апеляційного суду, що докази, які було долучено до клопотання і які були предметом судового розгляду, стосуються лише наявності обґрунтованої підозри вчинення підозрюваним кримінального правопорушення і його бставин.
Це вказує на однобічний підхід до вирішення клопотання органу досудового розслідування і може свідчити лише про одне - бажання якомога швидше розглянути таке клопотання, не вдаючись при цьому до зайвих формальностей.
Так, слідчим суддею у змісті оскаржуваної ухвали застосовано конструкцію, яку дослівно запозичено із тексту клопотання органу досудового розслідування: «підозрюваний ОСОБА_10 вчинив тяжкий злочин, за який відповідно до санкції ч.2 ст.289 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років».
Така конструкція є некоректною з огляду на презумпцію невинуватості, закріплену ст.17 КПК України та ст.62 Конституції України.
Без уваги слідчого судді також залишились обставини, на які вказувала сторона захисту як на такі, що унеможливлюють застосування щодо ОСОБА_11 найсуворішого виду запобіжного заходу, зокрема: щире каяття у вчиненому і активне сприяння розкриттю злочину; наявність на утриманні малолітньої дитини та дружини, яка зайнята лише доглядом за цією дитиною, відсутності інших працездатних членів сім`ї, які б змогли допомогти підозрюваному в цьому; взяття підозрюваним на себе обов`язку прибувати до органу досудового розслідування, прокуратури, суду за першим викликом.
Отже, єдиними аргументами, покладеними в основу оскаржуваної ухвали, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним протиправного суспільно небезпечного кримінального діяння, наявність у підозрюваного непогашеної судимості, а також реєстрація місця проживання останнього за межами місця знаходження органу досудового розслідування. Інших доказів стороною обвинувачення на розгляд слідчого судді надано не було.
В той же час, прокурором не надано слідчому судді доказів про неможливість застосування щодо підозрюваного інших, більш м`яких видів запобіжних заходів.
Таким чином, слідчим суддею допущено неповноту судового розгляду, внаслідок чого настала невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, показання підозрюваного ОСОБА_8 та виступ захисника ОСОБА_7 , які просили задоволити апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив доводи апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 11 січня 2020 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
Цього ж дня о 14:00 год. ОСОБА_8 , в порядку ст.208 КПК України, був затриманий уповноваженою службовою особою в травмпункті №3 КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», що за адресою: м.Львів, вул.Миколайчука, 9, а також йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
ОСОБА_8 раніше судимий, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Ухвала слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави постановлена з дотриманням вимог ст.ст.177, 178 КПК України.
З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду даного клопотання слідчий суддя вірно встановив, що надані слідчим та прокурором докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а також вірно врахував наявність обставин, передбачених ст.183 КПК України, дані про особу підозрюваного, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у скоєнні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, наявність ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, перебуваючи на волі, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду. Поряд з цим встановлено, що кримінальне правопорушення ним вчинено під час іспитового строку, що вказує на можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення.
Наведені в апеляційній скарзі дані, що характеризують підозрюваного ОСОБА_8 , який щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні малолітню дитину та дружину, яка зайнята лише доглядом за цією дитиною, відсутність інших працездатних членів сім`ї, які б змогли допомогти підозрюваному в цьому, взяття підозрюваним на себе обов`язку прибувати до органу досудового розслідування, прокуратури, суду за першим викликом, враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу та не спростовують наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Колегія суддів не бере до уваги покликання апелянта про те, що слідчим суддею, при обранні запобіжного заходу, допущено неповноту судового розгляду, внаслідок чого настала невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, вважає такі надуманими та безпідставними, оскільки це лише початкова стадія досудового розслідування. При цьому не встановлено факту допущення слідчим суддею істотних порушень законодавства, які б тягнули за собою скасування ухвали.
Визначаючи розмір застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 162 160.00 гривень, слідчий суддя, на думку колегії суддів, обґрунтовано виходив з того, що саме такий розмір буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, обґрунтувавши виключність даного випадку.
Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що з врахуванням особи підозрюваного ОСОБА_8 , більш м`який запобіжний захід чи менший розмір застави не забезпечить належної його поведінки.
З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено, а тому така до задоволення не підлягає.
Керуючись статтями 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
постановила:
Ухвалу слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 13 січня 2020 року про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу тримання під вартою, з визначенням розміру застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4