Справа №403/130/20
провадження №1-кп/403/36/20
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2020 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с.Березуватка Устинівського району
Кіровоградської області, адреса місця
проживання, зареєстрована у встановленому
законом порядку та фактичного місця
АДРЕСА_1 , не працюючого,
освіта базова загальна середня, не
одруженого, громадянина України, відомості про перебування на обліку як
військовозобовязаного - відсутні, раніше не
судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України
22 червня 2019 року близько 12 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні житлового будинку потерпілої ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , маючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю потерпілої, яка в цей час вийшла з будинку у власних справах, та впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії ніким не будуть помічені, діючи умисно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, викрав із шафи, розміщеної в одній із кімнат будинку, належний потерпілій мобільний телефон марки «НОМІ» моделі і241+ вартістю 306 грн. 60 коп. разом із зарядним пристроєм до вказаного телефону вартістю 106 грн. 20 коп. та із викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду в загальному розмірі 412 грн. 80 коп..
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визнав повністю. Суду показав, що дійсно 22 червня 2019 року, в обідній час, він прийшов провідати свою матір, яка проживає разом з його сестрою - потерпілою ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 . В подальшому, перебуваючи в приміщенні будинку за відсутності потерпілої, він вирішив викрасти мобільний телефон із зарядним пристроєм, який побачив на полиці шафи. З цією метою взяв телефон і зарядний пристрій та, поклавши їх до кишені куртки, в яку був одягнутий, вийшов з будинку. В подальшому використовував телефон для власних потреб. В скоєному щиро розкаявся.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання по розгляду кримінального провадження не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлялась у встановленому законом порядку. Згідно поданої до суду письмової заяви прохала розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України без її участі. Цивільний позов пред`являти не буде, оскільки претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Права потерпілого, передбачені ст.56 КПК України, їй зрозумілі. Прохає суд не призначати обвинуваченому покарання у виді арешту або позбавлення волі (а.п.26).
З огляду на викладене, відповідно до положень ст.325 КПК України судом, після заслуховування думки учасників судового провадження щодо можливості за відсутності потерпілої з`ясувати всі обставини, передбачені ч.1 ст.91 КПК України, та, враховуючи, що згідно п.2 ч.3 ст.56 КПК України брати участь у судовому провадженні є правом потерпілого, судовий розгляд кримінального провадження проведено без участі потерпілої ОСОБА_5 ..
При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження: прокурора та обвинуваченого, які не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ними визнаються та не оспорюються, зокрема, події кримінального правопорушення (часу, місця, способу вчинення), винуватості обвинуваченого у його вчиненні, виду та розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; переконавшись, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позицій; роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, характеризуючих особу обвинуваченого, та необхідних для вирішення судом відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України питань щодо речових доказів та судових витрат.
Враховуючи зазначені обставини та показання обвинуваченого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні надав послідовні показання щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, щомало місце діяння, у вчиненні якого він обвинувачується; це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка); його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, є встановленою та доведеною і він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення. При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.3 ст.12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 суспільно-небезпечне діяння містить склад злочину, який класифікується як злочин середньої тяжкості.
За змістом п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі - Постанови від 24.10.2003 року №7), досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
З урахуванням викладеного, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 являється особою раніше не судимою.
Обвинувачений ОСОБА_4 не працюючий. По місцю проживання характеризується задовільно. Згідно відповіді Устинівської центральної районної лікарні Кіровоградської області на «Д» обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
За змістом досудової доповіді, складеної 21.04.2020 року начальником Устинівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , останній згідно соціально-психологічної характеристики проживає у належному йому будинку разом із співмешканкою та її сином. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі, окремих осіб, оцінюється як низький. Виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі не може становити небезпеку для суспільства. Виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення органом пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, а саме: офіційного працевлаштування.
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує також вимоги ст.65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, та роз`яснення, що містяться в п.1 Постанови від 24.10.2003 року №7, щодо дотримання судами у кожному конкретному випадку при призначенні покарання вимог кримінального закону й зобов`язання враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до санкції ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від пятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років. Відповідно до ч.2 ст.65 КК України більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_4 є працездатним, однак не працевлаштований за трудовим договором, а тому призначення покарання у виді виправних робіт є неможливим.
За змістом ч.ч.1, 2 ст.53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу. При цьому розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного.
Майновий стан обвинуваченого ОСОБА_4 не свідчить про той факт, що він не має джерел доходів для сплати штрафу, оскільки обвинувачений займається виконанням тимчасових робіт по найму, внаслідок чого має можливість отримати дохід у формі грошових коштів.
На підставі викладеного, суд, відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 з урахуванням: ступеня тяжкості вчиненого ним злочину,який є злочином середньої тяжкості; особи обвинуваченого, який являється особою раніше не судимою, до кримінальної відповідальності притягується вперше і має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький рівень небезпеки для суспільства, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується задовільно, його щирого каяття у вчиненому злочині та відсутності обтяжуючих покарання обставин, приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.185 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, що виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації юридичної відповідальності буде відповідним характеру вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його небезпечності, даним про особу обвинуваченого, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України. Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, а саме: витрати, пов`язані із залученням експерта (за проведення судової товарознавчої експертизи №1274/1303/20-27 від 23.03.2020 року) в сумі 326 грн. 88 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 ..
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 369, 371, 373-376, 392, 394, 395, 532 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 850 грн. 00 коп. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні: 1) мобільний телефон марки «НОМІ» моделі і241+ та 2) зарядний пристрій до телефону марки «НОМІ», які під час досудового розслідування були передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), повернути останній як власнику, анулювавши розписку про зберігання.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Березуватка Устинівського району Кіровоградської області (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 25 жовтня 1999 року Устинівським РВ УМВС України в Кіровоградській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у даному кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи №1274/1303/20-27 від 23.03.2020 року в розмірі 326 грн. 88 коп. (триста двадцять шість гривень вісімдесят вісім копійок).
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1