КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

В И Р О К
Іменем України

12 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000399 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 на вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 15 серпня 2019 року, щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тараща Київської області, раніше судимого: - 24.05.2018 Богуславським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді ста двадцяти годин громадських робіт, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
та обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 15 серпня 2019 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 15.08.2019 між прокурором Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_8 з іншої сторони, у кримінальному провадженні № 0000399.
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначено йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді арешту терміном три місяці 10 днів.

Цим же вироком судом вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_6 , будучи засудженим 24.05.2018 Богуславським районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді ста двадцяти годин громадських робіт, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову обвинувачується у вчиненні злочину за наступних обставин.

На виконання ст. 36 КВК України 18.07.2018 ОСОБА_6 взято на облік Таращанським районним відділом з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області.

18.07.2018 інспектором Таращанського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області ОСОБА_9 роз`яснено та під підпис ознайомлено ОСОБА_6 про порядок відбування покарання у вигляді громадських робіт, роз`яснено правові наслідки ухилення засудженого від відбування покарання. Відповідно до отриманого направлення ОСОБА_6 мав прибути до КП «Тараща ЖЕП» для відбування покарання у виді громадських робіт 19.07.2018.

ОСОБА_6 , будучи під підпис ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також ознайомлений з правовими наслідками ухилення від відбування покарання, а саме про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, до КП «Тараща ЖЕП» у період з 19.07.2018 по 06.08.2018 не з`явився.
У подальшому, 06.08.2018 ОСОБА_6 було викликано до Таращанського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області де повторно під підпис попереджено про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт згідно ч. 2 ст. 389 КК України та повторно роз`яснено порядок відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також під підпис вдруге вручено направлення для відбування покарання до КП «Тараща ЖЕП». Відповідно отриманого направлення ОСОБА_6 мав прибути до КП «Тараща ЖЕП» для відбування покарання у виді громадських робіт 07.08.2018.

07.08.2018 ОСОБА_6 надав направлення директору КП «Тараща ЖЕП» ОСОБА_10 , на підставі якого ним видано наказ № 23 від 07.08.2018 про прийняття на відбування кримінального покарання у вигляді громадських робіт ОСОБА_6 із загальним відпрацюванням 120 годин на громадських роботах не більше 4 годин на день.

Крім того, КП «Тараща ЖЕП» розроблено перелік робіт, які буде виконувати ОСОБА_6 під час відбуття покарання у виді громадських робіт, з яким директор КП «Тараща ЖЕП» ОСОБА_10 ознайомив ОСОБА_6 під підпис.

У порушення встановленого графіку виходу на роботу, ОСОБА_6 , ухилився від відбування громадських робіт, що полягало у невиконанні ним встановлених обов`язків та порушенні порядку та умов відбування покарання.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні прокурор Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 15.08.2019 щодо ОСОБА_6 скасувати та ухвалити новий вирок на підставі угоди про визнання винуватості, яким ОСОБА_6 засудити за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Богуславського районного суду Київської області від 24.05.2018 (невідбута частина покарання становить 86 годин, що відповідно до ст. 72 КК України відповідає 10 дням арешту), до покарання, призначеного за ч. 2 ст. 389 КК України та остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 місяців 10 днів арешту. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, посилається на те, що вирок Рокитнянського районного суду Київської області в частині призначеного ОСОБА_6 покарання є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зокрема, як зазначає прокурор, судом першої інстанції, в порушення вимог ч. 1 ст. 475 КПК України, ухвалено вирок, яким ОСОБА_6 призначено неузгоджену сторонами міру покарання, а саме не застосовано положення ст.ст. 71, 72 КК України.

Як звертає увагу апелянт, за умовами угоди, сторони узгодили покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 3 місяців арешту, а також сторони зазначили, що розуміють, що остаточне покарання ОСОБА_6 буде призначено судом на підставі ст.ст. 71, 72 КК України шляхом повного або часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Богуславського районного суду Київської області від 24.05.2018 у виді 120 годин громадських робіт, до покарання призначеного за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 3 місяців арешту, але, попри це, суд першої інстанції, затверджуючи угоду про визнання винуватості, призначив ОСОБА_6 покарання без застосування положень ст.ст. 71, 72 КК України, що у свою чергу потягло за собою істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст. 475 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог, передбачених п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Приймаючи до уваги зазначені вище вимоги закону, суд апеляційної інстанції переглядає вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 15 серпня 2019 року лише в межах призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке було узгоджене сторонами угоди.
Як прямо зазначено у вироку, мотивуючи призначене обвинуваченому покарання, суд першої інстанції послався на те, що сторони, при укладанні угоди про визнання винуватості, погоджуються на призначення ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 3 місяців арешту, а також розуміють, що остаточне покарання останньому буде призначено судом на підставі ст.ст. 71, 72 цього Кодексу, шляхом повного або часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Богуславського районного суду Київської області від 24.05.2018 у виді 120 годин громадських робіт.
У зв`язку з цим, виходячи з передбачених ст. 72 КК України правил складання покарань, згідно з якими одному дню позбавлення волі або арешту відповідає вісім годин громадських робіт, суд першої інстанції у мотивувальній частині свого вироку вказав на часткове приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком у виді 86 годин громадських робіт, що дорівнюють 10 дням арешту.
Разом з тим, у резолютивній частині вироку, суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_6 узгоджене сторонами покарання у виді арешту строком на три місяці і десять днів, не дотримався встановленого законом порядку, відповідно до якого спочатку повинно бути призначено узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 389 КК України, за якою обвинуваченого було визнано винним згідно оскаржуваного вироку, а потім, відповідно до вимог ст. 71 КК України, останньому повинно було бути визначено остаточне покарання за сукупністю вироків, із застосуванням положень ст. 72 цього Кодексу, якими встановлені правила складання покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків.
З огляду на це, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що, при ухваленні оскаржуваного вироку, судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, яке є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції та ухвалення нового вироку.
Відповідно до ч. 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

З огляду на вищевикладене, за наслідками апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції вважає необхідним ухвалити рішення, яким апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити; вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 15 серпня 2019 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного йому покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, призначивши останньому узгоджене сторонами, при укладанні угоди про визнання винуватості, покарання, як за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, так і за сукупністю вироків, із застосуванням положень ст.ст. 71, 72 КК України, оскільки обвинувачений вчинив новий злочин до повного відбуття покарання, за попереднім вироком.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418 та 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 15 серпня 2019 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 389 КК України, узгоджене сторонами покарання у виді арешту строком на три місяці.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Богуславського районного суду Київської області від 24 травня 2018 року та визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді арешту строком на три місяці і десять днів.

У решті вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 15 серпня 2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/218/2020

Категорія: ч. 2 ст. 389 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_11

Доповідач - суддя ОСОБА_1