Справа № 751/4049/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/403/20
Категорія - ч. 2 ст. 345 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

перекладача - ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 травня 2017 року за № 0004307 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 лютого 2020 року відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гянджа, Азербайджанська Республіка, азербайджанця, громадянина Азербайджанської Республіки, не одруженого, утриманців не має, не працюючого, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.04.2017 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 14.06.2019 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 4 ст. 187, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Баку, Азербайджанська Республіка, азербайджанця, громадянина Азербайджанської Республіки, не одруженого, утриманців не має, не працюючого, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 14.06.2019 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 4 ст. 187, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна;

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 лютого 2020 року:

ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та не відбутої частини покарання за попереднім вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.06.2019 року, остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді 14 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_10 постановлено рахувати з моменту його затримання, взяття під варту за попереднім вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.06.2019 року, тобто 01.03.2016 року, зарахувавши йому таке в час відбування покарання.

Відповідно до ст. 72 КК України (із врахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові № 13-31кс18 від 29 серпня 2018 року), зараховано обвинуваченому ОСОБА_10 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27 вересня 2019 року по 24 лютого 2020 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу обвинуваченого ОСОБА_10 залишено під вартою.

ОСОБА_11 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та не відбутої частини покарання за попереднім вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.06.2019 року, остаточно призначено ОСОБА_11 покарання у виді 14 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_11 постановлено рахувати з моменту його затримання, взяття під варту за попереднім вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.06.2019 року, тобто 01.03.2016 року, зарахувавши йому таке в час відбування покарання.

Відповідно до ст. 72 КК України (із врахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові № 13-31кс18 від 29 серпня 2018 року), зарахувати обвинуваченому ОСОБА_11 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 27 вересня 2019 року по 24 лютого 2020 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу обвинуваченого ОСОБА_11 залишено під вартою.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 23 травня 2017 року, близько 11 години 10 хвилин, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 , без попередньої змови, перебуваючи в коридорі збірного відділення Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор», що за адресою: вул. Реміснича, буд. 2, м. Чернігів, усвідомлюючи, що інспектор сектору реагування патрульної поліції № 4 Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_12 являється працівником правоохоронного органу, оскільки останній перебував у складі конвойного наряду, у форменому одязі, виконував службові обов`язки щодо конвоювання ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до Козелецького районного суду Чернігівської області, у зв`язку з виконанням ОСОБА_12 службових обов`язків, діючи умисно, неодноразово нанесли останньому кулаками обох рук не менше 8 ударів в область голови та тулубу, чим спричинили останньому побої та тілесне ушкодження у вигляді: підшкірної гематоми правої тім`яної ділянки, що відповідно до висновку експерта № 494 від 15.06.2017, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Потім, 23 травня 2017 року, близько 11 години 11 хвилин, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 , без попередньої змови, перебуваючи в коридорі збірного відділення Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор», що за адресою: вул. Реміснича, буд. 2, м. Чернігів, усвідомлюючи, що інспектор сектору реагування патрульної поліції № 2 Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_15 являється працівником правоохоронного органу, оскільки останній перебував у складі конвойного наряду, у форменому одязі, виконував службові обов`язки щодо конвоювання ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до Козелецького районного суду Чернігівської області, у зв`язку з виконанням ОСОБА_15 службових обов`язків, діючи повторно та умисно, неодноразово нанесли останньому кулаками обох рук не менше 6 ударів в область голови та тулубу, чим спричинили останньому побої та тілесне ушкодження у вигляді: підшкірної гематоми лівої виличної ділянки, що відповідно до висновку експерта № 495 від 15.06.2017, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Своїми діями, які виразилися в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.

23 травня 2017 року, близько 11 години 00 хвилин, ОСОБА_11 , перебуваючи в шлюзі для посадки та висадки ув`язнених з спец автомобіля, що знаходиться на території Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор», що за адресою: вул. Реміснича, буд. 2, м. Чернігів, усвідомлюючи, що помічник чергового сектору реагування патрульної поліції № 2 Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_16 являється працівником правоохоронного органу, оскільки останній перебував у складі конвойного наряду, у форменому одязі, виконував службові обов`язки щодо конвоювання ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до Козелецького районного суду Чернігівської області, у зв`язку з виконанням ОСОБА_16 службових обов`язків, діючи умисно, неодноразово наніс останньому кулаками обох рук не менше 3 ударів в область голови, один з яких, кулаком лівої руки в область правого вуха, чим спричинив ОСОБА_16 побої.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 23 травня 2017 року, близько 11 години 10 хвилин, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_10 , без попередньої змови, перебуваючи в коридорі збірного відділення Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор», що за адресою: вул. Реміснича, буд. 2, м. Чернігів, усвідомлюючи, що інспектор сектору реагування патрульної поліції № 4 Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_12 являється працівником правоохоронного органу, оскільки останній перебував у складі конвойного наряду, у форменому одязі, виконував службові обов`язки щодо конвоювання ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до Козелецького районного суду Чернігівської області, у зв`язку з виконанням ОСОБА_12 службових обов`язків, діючи повторно та умисно, неодноразово нанесли останньому кулаками обох рук не менше 8 ударів в область голови та тулубу, чим спричинили останньому побої та тілесне ушкодження у вигляді: підшкірної гематоми правої тім`яної ділянки, що відповідно до висновку експерта № 494 від 15.06.2017, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Потім, 23 травня 2017 року, близько 11 години 11 хвилин, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_10 , без попередньої змови, перебуваючи в коридорі збірного відділення Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» за адресою: вул. Реміснича, буд. 2, м. Чернігів, усвідомлюючи, що інспектор сектору реагування патрульної поліції № 2 Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_15 являється працівником правоохоронного органу, оскільки останній перебував у складі конвойного наряду, у форменому одязі, виконував службові обов`язки щодо конвоювання ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до Козелецького районного суду Чернігівської області, у зв`язку з виконанням ОСОБА_15 службових обов`язків, діючи повторно та умисно, неодноразово нанесли останньому кулаками обох рук не менше 6 ударів в область голови та тулубу, чим спричинили останньому побої та тілесне ушкодження у вигляді: підшкірної гематоми лівої виличної ділянки, що відповідно до висновку експерта № 495 від 15.06.2017, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Своїми діями, які виразилися в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з недоведеністю вини обвинуваченого. Вказує, що жоден із свідків, які були допитані судом першої інстанції, не підтвердив вини саме ОСОБА_11 щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілим. Зазначає, що суд не врахував пояснення самого обвинуваченого та ОСОБА_10 . На думку захисника, суд не дослідив характер дій, ступінь участі в злочині кожного з обвинувачених та не зазначив про це у вироку. Також вважає, що вирок суду повинен бути скасований у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зауважує, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи, а пояснення свідків, на які посилається суд, є суперечливими та непослідовними. На думку сторони захисту, органами досудового розслідування та судом було допущено однобічність та неповноту дослідження обставин справи, а обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, належним чином не з`ясовані.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок суду відносно нього скасувати, а кримінальне провадження закрити з підстав відсутності в його діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Вказує, що з показань потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_12 вбачається, що вони точно не можуть зазначити хто саме їм наносив удари та яку їх кількість, а допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 взагалі не надали пояснень з приводу нанесення тілесних ушкоджень працівникам конвойної служби. На думку апелянта, досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності та допустимості жодним чином не доводять його вину у пред`явленому обвинуваченні.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та наполягав на законності та обґрунтованості прийнятого судом рішення, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду дійшла до наступного висновку.

Колегія суддів, відповідно до ст. 404 КПК України, здійснюючи апеляційний розгляд в межах поданих апеляційних скарг, не знаходить підстав для сумніву у законності висновків суду щодо встановлених обставин вчинення ОСОБА_11 та ОСОБА_10 кримінального правопорушення, встановлення їх винуватості у вчиненні, юридичної кваліфікації його дій.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненні зазначеного у вироку протиправного діяння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

В суді першої інстанції обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 свою провину в інкримінованому їм діянні за ч. 2 ст. 345 КК України не визнали та показали, що з дати події пройшов тривалий час і вони не пам`ятають чи наносили 23.05.2017 року будь-кому тілесні ушкодження, але могли це зробити у відповідь на певні дії з боку потерпілих в свій бік, а на конвоїрах ніяких тілесних ушкоджень не бачили.

Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні апеляційного суду визнав свою вину і не підтримав апеляційну скаргу свого захисника. Пояснив, що визнає себе винним в скоєнні злочинів за обставин, вказаних у вироку. Водночас відмовився надавати пояснення щодо дій ОСОБА_10 . Адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні також підтримала позицію свого підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_10 як в суді першої інстанції вину щодо заподіяння тілесних ушкоджень не визнавав, так і в апеляційній інстанції наполягав на своїй невинуватості.

При цьому, незважаючи на невизнання обвинуваченими своєї вини в інкримінованому ними злочині, вчинення ними даного злочину підтверджується низкою логічно узгоджених та послідовних, а відтак, на думку суду, належних доказів.

Так, допитані в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 прямо та чітко вказали, що 23.05.2017 року, перебуваючи при виконанні ними своїх службових обов`язків (обвинувачених конвоювало 4 співробітники поліції, де старшим конвою був ОСОБА_20 ) при здійсненні конвоювання обвинувачених з ДУ Чернігівський слідчий ізолятор до Козелецького районного суду Чернігівської області для участі у судове засідання, останні їх били по черзі кулаками, наносячи удари кожному з них різної кількості по голові, обличчю та різні частини тулубу, після чого декому з них, а саме, ОСОБА_16 стало погано, під час бійки обвинувачені були без кайданок.

Оскільки в приміщенні, де відбувались ці події, перебувала обмежена кількість осіб лише обвинувачені та їхні конвоїри, тілесні ушкодження потерпілим заподіяли лише обвинувачені.

Вина ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в сукупності з показаннями потерпілих та свідків об`єктивно підтверджується також іншими доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- рапортом чергового Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_21 від 23.05.2017, з якого вбачається заподіяння обома обвинуваченими тілесних ушкоджень працівникам Козелецького ВП, під час конвоювання підсудних (том 2 а.с.161);

- заявами потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 про проведення перевірки по факту нанесення їм тілесних ушкоджень 23.05.2017 року особами, яких потрібно було конвоювати з Чернігівського СІЗО до Козелецького районного суду Чернігівської області (том 2 а.с.162-164);

- протоколом огляду місця події від 23.05.2017 приміщення збірного відділення, що знаходиться на першому поверсі адміністративної установи (будівлі) Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор», що за адресою: м. Чернігів, вул. Реміснича, 2, та одночасно було оглянуто форменний одяг ОСОБА_12 та ОСОБА_15 (том 2 а.с.165) з ілюстративною таблицею (том 2 а.с.166);

- висновками судово-медичного експерта № 494, 495, якими встановлено, що потерпілим ОСОБА_15 1988 р.н., та ОСОБА_12 1984 р.н. були заподіяні легкі тілесні ушкодження. (том 2 а.с.169-170, 173-174);

- наказом начальника Козелецького ВП в Чернігівській області ОСОБА_22 , згідно якого наказує 23.05.2017 р. створити конвой для проведення конвоювання затриманих та взятих під варту осіб з наступних поліцейських Козелецького ВП та ІТТ № 2 з СІЗО м. Чернігова до Козелецького ройону: начальник конвою ОСОБА_23 , конвоїри ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 ; конвоювати, забезпечивши охорону та своєчасну доставку затриманих (арештованих) осіб, з СІЗО м. Чернігова до Козелецького р/с наступного спецконтингенту: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 (том 2 а.с.183-184);

- актом комісійного обстеження спеціального автомобіля від 23.05.2017 Нива, державний № 05-59, здійсненого ОСОБА_15 та ОСОБА_23 (том 2 а.с.185);

- протоколом слідчого експерименту від 05.03.2018, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_16 , двох понятих та статиста (том 2 а.с.187-188) з ілюстративною таблицею (том 2 а.с.189-190);

- протоколом слідчого експерименту від 05.03.2018, проведеного за участю свідка ОСОБА_23 та двох понятих (том 2 а.с.191-192) з ілюстративною таблицею (том 2 а.с.193-194);

- листом начальника ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» про те, що 23.05.2017 року вивід ув`язнених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 з камер режимного корпусу до боксів збірного відділення здійснював молодший інспектор відділу режиму і охорони ОСОБА_24 (том 2 а.с.196);

- висновком службового розслідування від 16.06.2017, згідно якого зазначено, що факти, викладені у доповідній записці начальника СОД ІТТ ГУНП області майора поліції ОСОБА_25 від 23 травня 2017 року № 285/124/19-2017, вважати такими, що знайшли своє об`єктивне підтвердження (том 2 а.с.199-204);

- протоколами слідчих експериментів від 23.02.2018, проведених за участю потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , двох понятих та статиста (том 2 а.с.209-210,214-215) з ілюстративними таблицями (том 2 а.с.211-213,216-218);

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки у достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , прямо причетні до нанесення побоїв та тілесних ушкоджень потерпілим, вина повністю доведена показаннями потерпілих і свідків та дослідженими письмовими доказами, а також підкріплюються речовими доказами, а тому доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_26 щодо недоведеності його вини у пред`явленому обвинуваченні безпідставні.

Висновки суду є переконливими, ґрунтуються на достатніх та допустимих доказах і сумніву у колегії суддів не викликають. Усі докази в своїй сукупності є достатніми для висновку про винуватість обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в інкримінованому їм злочині.

Колегія суддів, проаналізувавши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 дійшла висновку, що її автор, даючи оцінку кожному доказу окремо, не пов`язуючи їх між собою, намагається переконати про неналежність цих доказів, які, нібито не свідчать про скоєння ним злочину. Проте, така позиція апелянта є хибною. Суд проаналізував усі надані йому докази стороною обвинувачення в комплексі і дійшов вірного висновку, описавши його у вироку, що усі вони, повністю і детально між собою узгоджуючись, викривають обвинувачених в інкримінованому ним злочині.

Отже, дії обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 органами досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України, а саме, умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд оцінив зібрані у кримінальному провадженні докази і дав у вироку аналіз усіх доказів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджені обставини кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що з показань потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_12 не вбачається, хто саме їм наносив удари та яку їх кількість, а допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 взагалі не надали пояснень з приводу нанесення тілесних ушкоджень працівникам конвойної служби не заслуговують на увагу, оскільки в повному обсязі спростовуються матеріалами кримінального провадження, та на, переконання колегії суддів, є лише способом уникнення кримінальної відповідальності.

Усі докази, на яких ґрунтується вирок, ретельно перевірені судом та підставно покладені в обґрунтування вироку. З таким рішенням колегія суддів погоджується. Будь-яких доказів недопустимості або неналежності доказів апеляційному суду не надано.

При обранні обвинуваченим виду та міри покарання, суд виходив із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до вимог ст. 65 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , суд першої інстанції відповідно до вимог статті 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, обставини, при яких його скоєно, наслідки кримінального правопорушення, особу обвинувачених, їхній вік, стан здоров`я, майновий та сімейний стан, дані про особи обвинувачених і призначив показання у виді позбавлення волі. Колегія суддів погоджується, що покаранням обом обвинуваченим може бути лише позбавлення волі, оскільки, хоча злочин, вчинений ними, відноситься до злочинів середньої тяжкості, вони вчинили його відносно співробітника правоохоронного органу. Колегія суддів вважає, що правоохоронні органи в будь-якій країні призначені у першу чергу для підтримання порядку в державі, тому їхні співробітники, які часто піддають ризику своє життя і здоров`я, повинні бути належним чином захищені. Тому покарання, призначене обом обвинуваченим, колегія суддів не вважає занадто суворим і таким, що підлягає зміні.

Разом з тим, колегія суддів знайшла підстави для зміни вироку в частині призначення покарання за сукупністю вироків.

На даний час ухвалою Верховного суду від 8 квітня 2020 р. вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 червня 2019 р. та ухвала Чернігівського апеляційного суду від 26 вересня 2019 р., постановлена стосовно цього вироку, скасовані з поверненням кримінального провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції. Тому з оскаржуваного вироку слід виключити посилання про призначення покарання за сукупністю злочинів за оскаржуваним вироком та вироком Прилуцького міськрайонного суду від 14.06.2019 р.

При обчисленні строків тримання під вартою і зарахуванні їх в строк покарання, місцевий суд застосував принцип, який містився в статті 72 КК України в редакції закону 838-VІІІ від 24.12.2015 р., зарахувавши один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі. Оскільки заперечень сторін кримінального провадження щодо застосування цього принципу не надійшло, апеляційний суд не може застосувати інший принцип зарахування попереднього ув`язнення, ніж той, що застосував місцевий суд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 лютого 2020 року - змінити.

Виключити з вироку посилання на складання злочинів за ст. 70 ч. 4 КК України за даним вироком і вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.06.2019 р.

ОСОБА_10 призначити покарання за ч. 2 ст 345 КК України три роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13.04.2017 р. і остаточне покарання призначити у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

ОСОБА_11 призначити покарання за ч. 2 ст. 345 КК України три роки позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 рахувати з 18.10.2019 р. На підставі ст. 72 КК України в редакції закону 838-VІІІ від 24.12.2015 р., зарахувати в строк відбуття покарання час перебування обох засуджених під час попереднього ув`язнення з 18.10.2019 р. по 28.05.2020 р. з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4