Справа № 444/2340/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1533/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, жителя та зареєстровано у АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, із середньою спеціальною освітою, раніше судимого 04.04.2019 Личаківським районним судом м.Львова за ч.1 ст.309 до 850 грн. штрафу, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 слід рахувати з 09.08.2019.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку суду в законну силу залишено раніше обраний тримання під вартою.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017) зараховано у строк покарання ОСОБА_6 час його перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 09.08.2019 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави 48698 грн. 33 коп. витрат на проведення експертиз в даному кримінальному провадженні.
Скасовано арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 02.06.2017.
Питання про документи та речові докази вирішено у порядку ст.100 КПК України.
За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 01 червня 2017 року близько 04 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf 4», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , по автодорозі «Львів-Рава-Руська» 8км.+450м., що в с.Грибовичі, Жовківського району Львівської області, порушив вимоги п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху» та); 2.3 (підпункт «б» та «д»); 12,3; 12.4 та 12.9 (підпункт «б») Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він під час руху по смузі руху до м.Рава-Руська перевищив максимально допустиму швидкість в межах населеного пункту, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не врахував дорожню обстановку і стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, маючи об`єктивну спроможність виявити пішохода, що рухався попереду його смуги руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди (пішохода), без причин технічного характеру допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який рухався по смузі руху до м.Рава-Руська, що спричинило смерть потерпілого.

Не погоджуючись з даним вироком, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у відповідності до якої просить змінити оскаржуваний вирок та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Крім цього, на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції від 18.05.2017 просить зарахувати йому у строк покарання час його перебування під вартою в період 09.08.2019 по день набрання вироком суду законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що із оскаржуваним вироком суду першої інстанції не згідний, вважає його незаконним і необґрунтованим у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення.
Вказує, що на його думку, призначене йому покарання за ч.2 ст.286 КК України за своїм видом є суворе і не відповідає ступеню тяжкості скоєного.
Крім цього, у своїй апеляційній скарзі зазначає, що суд не врахував виняткової обставини справи, а саме те, що він являється особою молодого віку, на обліку в нарколога чи психолога не перебуває, потерпілий немає до нього матеріальних претензій, злочин був вчинений внаслідок необережності.
Також у своїй скарзі наголошує увагу на тому, що дії потерпілого були однією із обставин вчинення злочину, а саме те, що він йшов по середині дороги та у його крові виявлено 2,09 проміле етилового спирту.
Крім того, 18 червня 2020 року захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 подав клопотання про зміну апеляційної скарги поданої обвинуваченим ОСОБА_6 , в якому просить вирок Жовківського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2019 року змінити та постановити ухвалу, за якою вважати ОСОБА_6 засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, та відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання, поклавши на останнього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.
З огляду на те, що ч. 3 ст. 403 КПК України передбачає можливість внесення змін до апеляційної скарги виключно особою, яка подала апеляційну скаргу та тільки до початку апеляційного розгляду, колегія суддів повернула захиснику подані ним зміни до апеляційної скарги обвинуваченого як такі, що подані не тією особою, яка подала апеляційну скаргу та такі, які внесені після початку апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора ОСОБА_7 на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України учасниками судового провадження не оспорюються.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю наведених у вироку суду доказів, є обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Щодо покарання, з яким обвинувачений ОСОБА_6 , та його захисник ОСОБА_8 не погоджуються, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким; обране з врахуванням обставин злочину, його наслідків смерть потерпілого; особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, судом першої інстанції враховано вік обвинуваченого ОСОБА_6 , перспективи його виправлення та попередження з його боку нових злочинів, а саме, що обвинувачений раніше судимий, посередньо характеризується по місцю проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції визнав повне визнання вини, щире каяття, правдиві пояснення обвинуваченого про обставини вчиненого ним злочину, чим активно сприяв як досудовому, так і судовому слідству, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до переконання, про необхідність обрання ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 на роки, з огляду на те, що виправлення ОСОБА_6 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства і саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 про неврахування судом першої інстанції обставин, що характеризують особу обвинуваченого, а саме, те, що він є особою молодого віку, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, то такі є безпідставними, оскільки судом першої інстанції при призначенні покарання були враховані зазначені обставини.
Призначивши ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 286 КК України, суд першої інстанції тим самим врахував усі обставини справи, наслідки злочину настання смерті потерпілого ОСОБА_9 , особу обвинуваченого, про що зазначив у вироку.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що злочин був вчинений ОСОБА_6 внаслідок необережності, потерпіла сторона не має до нього матеріальних претензій, та те, що потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння, то колегія суддів вважає, що такі обставини не можуть бути безумовною підставою для пом`якшення призначеного йому покарання.
Підстав вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через тяжкість покарання, немає.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, та своє рішення мотивував у вироку.
Враховуючи особу обвинуваченого, його характеристики, вік, щире каяття обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Що ж до обставин, які характеризують особу ОСОБА_6 , в тому числі і ті, на які покликається обвинувачений в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що такі враховані судом при призначенні покарання, яке є справедливим і за своїм видом, і за розміром.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до ч.2 ст.75 КК України в редакції Закону №838-VIII необхідно зарахувати у строк покарання термін його перебування під вартою в період 09.08.2019 по день набрання вироком суду законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то такі вимоги враховані судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного вироку.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.
Виходячи з наведеного, постановлений по справі вирок щодо ОСОБА_6 є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 є безпідставною та не підлягає до задоволення.
Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

вирок Жовківського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, залишити без змін, а його апеляційну скаргу, без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді