Справа №295/2571/20
УХВАЛА
Іменем України

27.02.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, внесене в кримінальному провадженні №0000800 від 25.02.2020 року, та додані до клопотання матеріали,-
в с т а н о в и в:
Слідчий звернулась з клопотанням, в якому просить накласти арешт на мобільний телефон торгівельної марки «Хуавей З20», сім карти із абонентськими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , які було вилучено у громадянина ОСОБА_4 під час огляду місця події 26.02.2020 року, із забороною розпоряджатись, користуватись та володіти вказаним майном.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

1). Відповідно до ч. 1 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.
Згідно з ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови в задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
З огляду на викладене, з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у третіх осіб має право звернутися виключно прокурор.

Зі змісту клопотання встановлено, що мобільний телефон торгівельної марки «Хуавей З20», сім карти, було вилучено у ОСОБА_4 26.02.2020 року та в розумінні ст. 168 КПК України таке майно має статус тимчасово вилученого.
В клопотанні не визначено процесуальний статус особи, у якої було вилучено майно як і нічого не зазначено про фактичного власника вилученого майна, на яке слідчий просить накласти арешт.
Таким чином, у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді відсутні підозрювані та юридичні особи, щодо яких здійснюється провадження, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вважається майном третьої особи, а тому з клопотанням про його арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України, повинен звертатися виключно прокурор.
Натомість з клопотання про арешт майна звернувся не прокурор, а слідчий ОСОБА_5

2). Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчим у клопотанні не зазначено адресу власника, володільця вилученого майна або будь які інші контакти, що унеможливлює виклик останнього в судове засідання для розгляду клопотання.

3). Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У клопотанні слідчий посилається на необхідність накладення арешту майна, зокрема, для збереження речових доказів, проте виклад обставин щодо того, яким критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, відповідає вилучене майно відсутній, що свідчить про невідповідність клопотання вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України.

4). Відповідно до частини 2 ст. 171 КПК України до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
З указаним клопотання слідчий звертається в рамках кримінального провадження №0000800 від 25.02.2020 року.
Зі змісту доданого до клопотання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що кримінальне провадження №0000800 від 25.02.2020 року зареєстровано за фактом викрадення інструментів для ремонту з автомобіля марки «Фольксваген Пасат», реєстраційний номер НОМЕР_3 по вул. Кибальчича в м. Житомирі.
У клопотанні слідчий вказує, що ОСОБА_4 , було затримано за фактом крадіжки з автомобіля марки «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_4 , шляхом розбиття вікна.
Проте, доказів того, що відомості про вчинення кримінального правопорушення за за фактом крадіжки з автомобіля марки «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_4 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим не долучено.

Відповідно до частини третьої ст. 172 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За викладених обставин наявні усі підстави для повернення клопотання особі, яка його подала.
Керуючись статтями 171, 172 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно - повернути для усунення недоліків.
Встановити строк для усунення зазначених недоліків, що не перевищує 72 години з моменту отримання копії ухвали.
Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутися із даним клопотанням до суду в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1