Справа № 175/1270/20
Провадження № 1-кп/175/79/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Слобожанське обвинувальний у кримінальному провадженню №0000266 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Чаплине, Васильківського району Дніпропетровської області громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 04 жовтня 2017 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на один рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, 30 листопада 2018 року ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області звільнено від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку, 21 лютого 2019 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на один рік, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком один рік, 25 вересня 2019 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 185 КК України призначено покарання у виді чотирьох місяців арешту,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.190 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив умисний корисливий злочин.

Так, 09.02.2020 року, приблизно о 10:00 год., обвинувачений перебував на території домоволодіння АДРЕСА_3 , де проживає потерпіла ОСОБА_5 , так, остання запросила ОСОБА_4 на територію свого домоволодіння, у якої у власності є бензопила «Poulan 1950». Знаходячись на території домоволодіння у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим, а саме вищезазначеною бензопилою «Poulan 1950», яка належить потерпілій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном, ОСОБА_4 , діючи повторно, шляхом обману, з метою власного збагачення попросив у ОСОБА_5 , вказану бензопилу «Poulan 1950».

В свою чергу ОСОБА_5 , довіряючи ОСОБА_4 , надала останньому свою бензопилу «Poulan 1950», вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1244-20 від 24.03.2020, становить 715,00 грн.

Після отримання бензопили ОСОБА_4 , з місця вчинення пішов у невідомому напрямку, розпорядившись майном потерпілої на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 , було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 715,00 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав в повному обсязі та розповів у деталях про обставини скоєного, а саме про те, що він дійсно 09 лютого 2020 року перебував на території домоволодіння АДРЕСА_3 , де у потерпілої ОСОБА_5 , взяв бензопилу і потім її продав гр. ОСОБА_6 . Просив суд врахувати щире каяття, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей та суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 , надала заяву про розгляд справи без її участі, матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має. Цивільний позов не заявляла, щодо призначення покарання поклалась на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім дослідження матеріалів які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що наведеними доказами у своїй сукупності у повному обсязі доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 , та його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.190 КК України, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.

Обставини, які пом`якшують покарання, обвинуваченому ОСОБА_4 , є щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд також враховує положення ст.ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує також і те, що він раніше неодноразово судимий за умисні злочини проти власності, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним правопорушенням (злочином) середньої тяжкості, суд враховує щирє каяття у судовому засіданні, наявність трьох неповнолітніх дітей, з врахуванням обставин справи, думки органу обвинувачення та позиції потерпілої, особи обвинуваченого вважає, що йому слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.190 КК України у виді позбавленні волі за правилами ч.1 ст. 71 КК України.

На думку суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ст.124 КПК України судові витрати по справі за проведення судової експертизи слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 та стягнути в дохід держави.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Керуючись ст.ст. 364, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2019 року і остаточно призначити покарання у виді 1 (одного) року 2 (два) місяці позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Початок строку відбування покарання відраховувати з 25 березня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді.

В рахунок відшкодування витрат стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави (номер рахунку UA0004079, отримувач: Дніпровське УК/Дніпр.р-н/24060300, код отримувача , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), призначення платежу: за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1244/20 від 24 березня 2020 року, суму у розмірі 326,88 грн.

Речові докази по кримінальному провадженню №0000266, а саме: бензопила «Poulan 1950», яка передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , згідно розписки від 18 березня 2020 року залишити за належністю.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1