Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/819/20
Провадження № 1-кп/376/156/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2020 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Сквира Київської області кримінальне провадження № 120 191 102 60 000 516 від 16.12.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
16.12.2019 року близько 03 години, за попередньою змовою з особою (матеріали відносно якої виділені в інше кримінальне провадження), за пропозицією ОСОБА_5 , діючи спільно, повторно умисно та протиправно, переслідуючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, через незамкнені двері, спільно проникли до домоволодіння, яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та погрожуючи застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я власнику, заволоділи його майном, а саме: мобільним телефоном марки «NOKIA 1280», вартістю 200 гривень, мобільним телефоном марки «ASTRO А177», вартістю 173,33 гривень, ліхтарем чорного кольору (вартість не встановлено), 2 кг. гречаної крупи, вартістю 47,34 гривень та 10 кг. цукру, вартістю 136,80 гривень, чим завдали матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 557,47 гривень.
Після чого ОСОБА_5 спільно з особою (матеріали відносно якої виділені в інше кримінальне провадження) з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, своїми незаконними діями, які виразились у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло та погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України
21.04.2020 року між прокурором, обвинуваченим ОСОБА_5 та захисником ОСОБА_4 була укладена Угода про визнання винуватості.
Така угода відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України. Угода про визнання винуватості, містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 186 КК України, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, узгоджують вид покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,
Сторони розуміють наслідки вимог ст. ст. 394,424 КПК України та наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом. ( ст. 389-1 КК України).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 підтвердив також добровільність укладання угоди та просив суд її затвердити, також вказав, що обвинувачений щиро розкаюється, активно сприяв розслідування.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій вказав, що у зв`язку зі станом здоров`я не може приймати участь в судовому засіданні, просить розглядати справу без його участі, претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_5 не має, правові наслідки йому зрозумілі.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В матеріалах справи міститься письмова згода потерпілого ОСОБА_6 на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, що відповідає вимогам ст. 469 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України. Вказаний злочин відноситься до тяжких злочинів.
Внаслідок вчинення злочину шкоду завдано потерпілому ОСОБА_6 , який не має претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 та надав письмову згоду на укладання вищевказаної угоди.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працює, має на утриманні малолітню дитину, вину визнав в повному обсязі.
Згідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 цього Кодексу.
За таких обставин та відповідно до вимог ст. 314 КПК України, суд вважає, що є всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженню підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Згідно довідки Міністерства внутрішніх справ про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 120 201 102 60 000 516 від 12.03.2020 року висновок експерта №17-1/744 вартість витрат складає 1099,07 грн. (а. провадження 193), які відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124,314, 369 371, 373, 374,376 , 469,472,473,474,475, 476 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду, укладену 21.04.2020 року між прокурором Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 про визнання винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України в кримінальному провадженні №120 191 102 60 000 516, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16.12.2019 року.
ОСОБА_5 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 186 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Речові докази:
- обгортки з цукерок, які було поміщено до спецпакету №0609164 та які зберігаються в камері схову речових доказів при Сквирському ВП ГУНП в Київській області - знищити
- три змиви, які було поміщено до паперових конвертів скріплено бірками 1. 2. 3;
- слід папілярного узору який поміщено до спецпакету №0609173, які зберігаються в камері схову речових доказів при Сквирському ВП ГУНП в Київській області залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судової експертизи в сум 1099,07 грн.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання, а саме з 22.01.2020 року.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі її подання - після прийняття рішення апеляційним судом Київської області.

Суддя: ОСОБА_1