печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання старшого слідчого Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві майора поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0005623 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04 червня 2020 у провадженні слідчого судді Печерського районного суду м. Києва

ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого слідчого Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві майора поліції ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0005623 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_6 в період часу з літа 2009 року по 27 листопада 2011 року вчинив заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство) в особливо великому розмірі відносно ОСОБА_8 при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_6 на початку літа 2009 року, з метою заволодіння чужим майном ввійшов у довіру до ОСОБА_8 та став підтримувати з ним товариські відносини упродовж тривалого часу. Під час неодноразових зустрічей та спілкування у офісі за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 , ОСОБА_6 постійно завіряв потерпілого, що він успішно займається комерційною діяльністю у сфері ювелірного бізнесу і має прибуткові комерційні проекти, при цьому показував фотографії дорогоцінних каменів, демонстрував ювелірні вироби з ексклюзивним дорогоцінним камінням, а одного разу на зустрічі показав потерпілому камінь з прозорого матеріалу, повідомивши що це є необроблений алмаз, який після огранки буде коштувати більше ніж 500 000 доларів США.

В жовтні 2009 року, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, маючи злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами шляхом зловживання довірою в особливо великих розмірах, використовуючи дружні взаємини, що склались у останнього з ОСОБА_8 раніше, запропонував останньому створити спільний бізнес (купівля обладнання, створення юридичної особи з статутним капіталом, оренда приміщення і т.д.) з необхідністю вкладення у його розвиток 400 000 дол. США з метою подальшого отримання прибутку, на що ОСОБА_8 , будучи переконаний ОСОБА_6 у серйозності намірів і можливостях останнього організувати такий бізнес погодився на пропозицію ОСОБА_6 і передати зазначені грошові кошти в сумі 400 000 доларів США.

Так, 12.11.2009 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_9 , виходячи із почуття довіри до ОСОБА_6 і оманливої впевненості, що останній діє правильно і добросумлінно, знаходячись у своєму офісі за адресою: АДРЕСА_1 , підписав договір позики від 12 листопада 2009 року відповідно до якого передав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 400 000 дол. США купюрами по 100 доларів США, що в перерахунку на гривні згідно курсу Національного банку України складало 3 197 200 гривень для купівлі ювелірного обладнання, створення юридичної особи та розміщення частини коштів на розрахунковому рахунку створеного підприємства, які ОСОБА_6 привласнив та розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, 01 грудня 2009 року, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння грошовими коштами шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_8 , запропонував останньому придбати необроблені ізумруди за грошові кошти в сумі 1 200 000 доларів США, з метою подальшої їх обробки, продажу та отримання від цього прибутку, на що потерпілий погодився і в цей же день підписав з ОСОБА_6 договір позики від 01 грудня 2009 року на вказану суму та передав ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 1 200 000 доларів США, що в перерахунку на гривні згідно курсу Національного банку України складало 9 576 000 гривень, які останній привласнив та розпорядився ними на власний розсуд.

Крім цього, в кінці липня 2011 року, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння грошовими коштами шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_8 , запропонував останньому викупити чотири діаманти за 550 000 доларів США та смарагд за 800 000 доларів США, з метою подальшої їх подальшої реалізації та отримання від цього прибутку, на що потерпілий погодився і 05 серпня 2011 року в своєму кабінеті за адресою АДРЕСА_1 передав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 550 тисяч доларів США, що в перерахунку на гривні згідно курсу Національного банку України складало 4 383 500 гривень нібито для викупу чотирьох діамантів, які ОСОБА_6 привласнив та розпорядився ними на власний розсуд, а 04 жовтня 2011 року, ОСОБА_9 в своєму кабінеті за адресою АДРЕСА_1 , передав ОСОБА_6 кошти в сумі 800 000 дол. США, що в перерахунку на гривні згідно курсу Національного банку України складало 6 376 000 гривень, для викупу зазначеного рідкісного колумбійського смарагду, які ОСОБА_6 привласнив та розпорядився ними на власний розсуд.

Крім цього, 27.11.2011, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння грошовими коштами шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_8 , отримав від останнього у офісі за адресою: АДРЕСА_1 грошові кошти у сумі 50 тисяч доларів США, що в перерахунку на гривні згідно курсу Національного банку України складало 401 800 гривень нібито з метою проведення експертизи вищезазначеного смарагду, які привласнив та розпорядився на власний розсуд

В подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на шахрайське заволодіння грошовими коштами, які належать ОСОБА_8 , продовжуючи створювати уяву у потерпілого своєї добропорядності, не маючи на меті повертати грошові кошти, виконувати зобов`язання щодо створення спільного бізнесу 01.12.2010, 20.10.2014, 23.08.2016, 05.12.2017, 31.05.2018, 06.06.2018, 30.08.2018, 19.12.2018, знаходячись у офісі потерпілого за адресою: АДРЕСА_1 написав власноручно розписки про отримання вищевказаних коштів, таким чином викликавши у ОСОБА_8 почуття впевненості щодо серйозності намірів ОСОБА_6 , однак останній, добровільно передані ОСОБА_9 , в період часу з 12.11.200 по 27.11.2011, грошові кошти не повернув, розпорядившись ними на власний розсуд, заподіяв потерпілому матеріальної шкоди в особливо великих розмірах на загальну суму 3 000 000 доларів США, що в перерахунку на гривні згідно курсу Національного банку України на вказаний період складало 23 934 500 гривень.

Відповідно до висновку експерта №17-3/14668 від 04.11.2019 підпис та рукописний текст у розписках від 01.12.2010, 20.10.2014, 23.08.2016,05.12.2017, 31.05.2018, 06.06.2018, 30.08.2018, 19.12.2018 виконані ОСОБА_10 , підписи у договорі позики від 12.11.2009 напроти графи «ПОЗИЧАЛЬНИК» та у додатковій угоді №1 від 12.12.2018 року напроти графи «Позичальник» виконані ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку за результатами експертизи гемологічних об`єктів №11071-АЮ від 08.10.2019 надані на дослідження два камені є склом, агальна вартість яких складає 2 долари США.

Відповідно до висновку №17-3/1599 від 31.10.2019 всі друковані тексти, графи та зображення лицьових боків GEMOLOGICAL INSTITUT OF AMERICA: № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , нанесені за допомогою копіювально-множильної техніки струменевим способом друку.

19 грудня 2019 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Сторона обвинувачення вказує, що вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, в яких останній підозрюється, а також факт ухилення від явки до органу досудового розслідування та суду, є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, переховується від органів досудового розслідування та суду.

Також, слідчий вказує, що існують ризики вчинення підозрюваним ОСОБА_6 дій спрямованих на переховування від органу досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, що в сукупності з обґрунтованою підозрою вказує на наявність підстав з яким законодавець пов`язує обрання підозрюваному запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечував, просив відмовити так як, воно є необґрунтованим та безпідставним.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Печерського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного 18.03.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0005623 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.

19 грудня 2019 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У зв`язку з не встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 , останнього 08.01.2020 у кримінальному провадженні № 0005623 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України ,20.05.2020 відповідною постановою ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку,встановлених законом.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_6 буде продовжувати переховуватися від органу досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачено нормою національного законодавства, а саме статтею 575 КПК України передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, зазначена вимога міститься і у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Так, згідно Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої наказом МВС України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Держкомкордону, Державної митної служби України від 09.01.1997 року №3/1/2/5/2/2, підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу надісланий до НЦБ. НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни. Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов`язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном.

Частина 6 статті 193 КПК України містить імперативну норму, з якої слідує, що слідчий суддя обирає запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статей Конвенції випадків до процедури, встановленої законом.

При вирішення питання щодо визначення запобіжного заходу підозрюваному, слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, особливу тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, його репутацію та інші дані про особу.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора, так як матеріалами клопотання обґрунтовано та прокурором в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та наявність ризиків, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою обрання більш м`якого запобіжного заходу та наряду з вказаним доведено, що підозрюваний перебуває у міжнародному розшуку.

Питання щодо доведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Шпильчино Перемишлянського району Львівської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід - тримання під вартою.

Роз`яснити, що у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування запобіжного обраного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1