Справа № 357/2114/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №3 в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000087 від 16.08.2018 р. щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, призваного 17.08.2015 р. Кам`янець-Подільським РВК Хмельницької області, військовослужбовця військової служби за контрактом, командира відділення 3 взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду 27.02.2020 року.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 вчинив злочин за наступних обставин.

Відповідно до ст.ст. 1,4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17.03.2014 р. №303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 р. №1126-VII;

- від 06.05.2014 р. №454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 р. №1240-VII;

- від 21.07.2014 р. №607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 р. №1595-VII;

- від 14.01.2015 р. №15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 №113-VIII,

з 18.03.2014 р. в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17.08.2015 р. ОСОБА_5 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу по мобілізації та направлений для проходження військової служби до Збройних сил України.

01.11.2016 р. відповідно до наказу №123РС командира військової частини НОМЕР_3 солдату ОСОБА_6 присвоєно чергове військове звання «старший солдат».

02.11.2016 р. старший солдат ОСОБА_6 отримав відповідно до наказу №124РС командира військової частини НОМЕР_3 чергове військове звання «молодший сержант».

19.03.2018 р. молодший сержант ОСОБА_6 уклав контракт на проходження військової служби в Збройних Силах України та продовжив проходити військову службу.

31.03.2018 р. молодший сержант військової служби за контрактом ОСОБА_5 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №74, призначений на посаду командира відділення 1 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону та зарахований на всі види забезпечення.

З 12.04.2018 р. молодший сержант ОСОБА_5 в складі 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №87 виконував завдання за призначенням у місці тимчасової дислокації 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 - НОМЕР_4 загальновійськовому полігоні ( АДРЕСА_3 ).

Під час проходження військової служби молодший сержант ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.4,9,11,16,120 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст.4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

З 08.06.2018 р. по 12.06.2018 р. командуваннями військової частини НОМЕР_1 молодшому сержанту ОСОБА_5 надано звільнення від виконання службових обов`язків, після закінчення якого останній повинен був повернутися 12.06.2018 р. для подальшого проходження військової служби до постійного місця дислокації - військової частини НОМЕР_1 яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, молодший сержант ОСОБА_5 бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, у порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників о 08 годині 00 хвилин 12.06.2018 р. без поважних причин, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно на службу зі звільнення до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , ні до місця тимчасової дислокації вказаного підрозділу військової частини - НОМЕР_4 загальновійськовий полігон ( АДРЕСА_3 ) та проводив до 24.02.2020 р. час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, ОСОБА_5 не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи особою, зазначеною в ч.2 ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби) чим вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.407 КК України.

В підготовчому судовому засіданні сторони провадження надали суду угоду про визнання винуватості, укладену між ними 01 квітня 2020 р., яку просили затвердити.

Відповідно до вказаної угоди про визнання винуватості від 01 квітня 2020 р., укладеної між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст.36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні - з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 - з іншого боку, в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 , на підставі ст.ст. 468,469,472 КПК України, ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, пояснивши про причини скоєння кримінального правопорушення та визнавши вину згідно викладеного обвинувачення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони при наявності ряду обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 із застосуванням, вимог ст.69 КК України, призначення іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст.407 ч.4 КК України - у виді арешту строком на 1(один) місяць.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_5 , розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні і він буде мати при цьому весь обсяг прав, в тому числі допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просив затвердити угоду.

При цьому суд переконався, що ОСОБА_5 винуватість визнав добровільно і з розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, угода була укладена добровільно, без будь якого примусу.

Крім того, судом роз`яснено ОСОБА_5 наслідки угоди, характер обвинувачення, конкретну міру покарання, передбачену ч.4 ст.407 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, погоджену сторонами угоди у виді арешту строком на 1(один) місяць.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст.472 КПК України, дії ОСОБА_5 за ч.4 ст.407 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, підстави для застосування судом ст.69 КК України (ряд пом`якшуючих покарання обставин: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, безпосередньо брав участь в АТО та території Донецької та Луганської області, позитивна характеристика за місцем служби, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинення злочину вперше) в провадженні наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України.

Речові докази у провадженні та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-376, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 01 квітня 2020 р. у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000087 від 16.08.2018 р. - затвердити.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді арешту строком на 1(один) місяць.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1