КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/1953/2020 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами представника третьої особи ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 , представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року,
за участю
прокурора ОСОБА_10 ,
представника третьої
особи ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 ,
представника ОСОБА_8
адвоката ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_11 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_12 , про накладення арешту на майно.

Накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 07.02.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- грошові кошти у розмірі 7179 (сім тисяч сто сімдесят дев`ять) грн; 1415 (тисяча чотириста п`ятнадцять) доларів США; 50 (п`ятдесят) євро; 50 (п`ятдесят) білоруських рублів; 2000 (дві тисячі) російських рублів.
- чотири поліетиленові пакети з пазовими замками з порошкоподібною речовиною білого кольору всередині;
- предмет, зовні схожий на електронні ваги;
- пусті прозорі поліетиленові пакети в невизначеній кількості;
- мобільний телефон марки «Самсунг» моделі «А305», з двома сім-картами оператору «лайф-селл» всередині, IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 ;
- мобільний телефон марки «Нокіа» моделі «6303», всередині з сім-картою оператора «Київстар» - НОМЕР_3 ; IMEI: НОМЕР_4 .
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник третьої особи ОСОБА_6 , - адвокат ОСОБА_7 , представник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , подали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційні скарги, в яких просять скасувати оскаржувану ухвалу, та постановити нову, якою задовольнити частково клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_11 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_12 , про накладення арешту на майно. Накласти арешт на мобільний телефон марки «Самсунг» моделі «А305», (IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 ), мобільний телефон марки «Нокіа» моделі «6303», (IMEI: НОМЕР_4 ), електронні ваги, 4 поліетиленові пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору, пусті прозорі поліетиленові пакети. Відмовити в накладенні арешту на грошові кошти у сумі 7179 грн., 1415 доларів США, 50 євро, 50 білоруських рублів, 2000 російських рублів.

На обґрунтування вимог апеляційних скарг апелянти зазначають, що оскаржувана ухвала оскаржується лише в частині накладення арешту на грошові кошти, які належать ОСОБА_6 , яка є співмешканкою ОСОБА_8 . На думку апелянтів обґрунтування та мотивація накладення арешту саме на грошові кошти як в клопотанні слідчого так і в ухвалі взагалі відсутні як факт в розумінні вимог ст. 370 КПК України. В мотивувальній частині оскаржуваної ухвали відсутні будь-які дані та докази які б свідчили, що вилучені грошові кошти містять хоч якісь відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження і як саме ці відомості можуть бути використані.
Також апелянти зазначають, що поза увагою судді залишився факт того, що згідно показань ОСОБА_6 , співмешканки ОСОБА_8 , остання зазначила, що вилучені кошти належать саме їй, та надала суду докази їх походження (трудові доходи) та приналежність, проте, оскаржувана ухвала не містить жодного обґрунтування чи мотивації того, що дані показання слід не враховувати, ставитися до них критично і якщо так, то чому. ОСОБА_8 зазначає, що вказані грошові кошти йому не належать, а є власністю його співмешканки, яка в рамках кримінального провадження не є підозрюваною чи свідком.
На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження представник третьої особи ОСОБА_6 , - адвокат ОСОБА_7 , зазначає, що оскаржувана ухвала станом на 06.03.2020 не вручена ні ОСОБА_6 , ні її представнику. Копію тексту судового рішення 07.03.2020 було надано захисником ОСОБА_8 , адвокатом ОСОБА_9 .
На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження представник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , зазначає, що їй оскаржувану ухвалу вручено 06.03.2020, під час розгляду клопотання сторона захисту участі не брала, оповіщена належним чином про дату і час судового засідання не була.
Заслухавши доповідь судді, думку представника третьої особи ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , та представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає,що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягають задоволенню, а апеляційні скарги не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст.117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Наведені у клопотанні причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року, колегія суддів вважає поважними, а тому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року, слід поновити.
Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів справи, що у провадженні Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000031 від 29.01.2019 року за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
З доданих до клопотання документів вбачається, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_8 , з метою виявлення та відшукання наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, грошових коштів, отриманих у результаті діяльності протиправного механізму, мобільних телефонів.
В період часу з 15:50 годин до 18:06 годин 07.02.2020 року працівниками Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві був проведений обшук житла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема у квартирі АДРЕСА_2 , під час чого було виявлено та вилучено майно, перелік якого наведено у клопотанні.
10 лютого 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
11 лютого 2020 року слідчий Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_11 , звернулась до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, вилученого 07.02.2020 року. З метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення або відчуження, слідчий просила накласти арешт на майно, зазначене у клопотанні.
25.02.2020 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 07.02.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- грошові кошти у розмірі 7179 (сім тисяч сто сімдесят дев`ять) грн; 1415 (тисяча чотириста п`ятнадцять) доларів США; 50 (п`ятдесят) євро; 50 (п`ятдесят) білоруських рублів; 2000 (дві тисячі) російських рублів.
- чотири поліетиленові пакети з пазовими замками з порошкоподібною речовиною білого кольору всередині;
- предмет, зовні схожий на електронні ваги;
- пусті прозорі поліетиленові пакети в невизначеній кількості;
- мобільний телефон марки «Самсунг» моделі «А305», з двома сім-картами оператору «лайф-селл» всередині, IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 ;
- мобільний телефон марки «Нокіа» моделі «6303», всередині з сім-картою оператора «Київстар» - НОМЕР_3 ; IMEI: НОМЕР_4 .
Оскільки дана ухвала оскаржена тільки в частині накладення арешту на грошові кошти, які були вилученні під час проведення обшуку 07.02.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах поданих апеляційних скарг, а щодо іншого майна на яке накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на майно, колегією суддів не вирішується.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Задовольняючи дане клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження №0000031 від 29.01.2019 року, про накладення арешту на грошові кошти, які були вилучені під час проведення обшуку 07.02.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя, вислухав пояснення слідчого, представника третьої особи та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про необхідність накласти арешт на майно.
При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення у якої було проведено обшук та вилучено грошові кошти, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме з метою збереження речових доказів, оскільки слідчим суддею встановлено, що з матеріалів клопотання вбачається, що майно, вилучене під час проведення особистого обшуку, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання приховування, знищення або відчуження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.
Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.
Доводи апелянтів, що поза увагою судді залишився факт того, що згідно показань ОСОБА_6 , співмешканки ОСОБА_8 , остання зазначила, що вилучені кошти належать саме їй, та оскаржувана ухвала не містить жодного обґрунтування чи мотивації того, що дані показання слід не враховувати, ставитися до них критично, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчим суддею враховано, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, увипадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу.

Доводи апеляційних скарг про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на обґрунтованість підозри особи у вчиненні злочину.
Зважаючи на викладене в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянтів стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Беручи до уваги викладене в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
Також слід зазначити, що відповідно до постанови №5 від 3 червня 2016 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Разом з тим, як вбачається зі змісту скарги третя особа, в інтересах якої подано апеляційну скаргу таким правом, наданим ст. 174 КПК України не скористалась.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику третьої особи ОСОБА_6 , - адвокату ОСОБА_7 , представнику ОСОБА_8 адвокату ОСОБА_9 , строк на апеляційне оскарження на ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року.
Апеляційні скарги представника третьої особи ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 та представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_11 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_12 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 07.02.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі грошові кошти у розмірі 7179 (сім тисяч сто сімдесят дев`ять) грн.; 1415 (тисяча чотириста п`ятнадцять) доларів США; 50 (п`ятдесят) євро; 50 (п`ятдесят) білоруських рублів; 2000 (дві тисячі) російських рублів, - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4