Номер провадження: 11-кп/813/1636/19
Номер справи місцевого суду: 518/960/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представників виправного центру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 на ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 23 вересня 2019 року про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Цюрупинськ, Херсонської області, громадянина України , з середньою освітою, не працює, має неповнолітню дитину, проживаючого у АДРЕСА_1 , засуджений вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області 09.04.2015 року за ч.2 ст. 307; ч.2 ст. 309; ч.1 ст.263 , ч.1 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 22.06.2015 року, засудженого за ч.2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів з врахуванням вироку Цюрупинського районного суду Херсонської області від 09.04.2015 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу, ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.01.2018 року замінена невідбута частина покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 22.06.2015 року, у виді позбавлення волі строком 2 роки 5 місяців 13 днів на обмеження волі зі звільненням засудженого з під варти по прибуттю до місця покарання,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення та фактичні обставини, встановлені
судом першої інстанції

Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 23 вересня 2019 року було задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 та його було умовно-достроково звільнено від відбування покарання на невідбуту частину покарання.

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що засуджений ОСОБА_11 позитивно характеризується, до дисциплінарної відповідальності притягувався два рази у виді стягнень, які були погашені та зняті, має три заохочення, що свідчить про те, що ОСОБА_11 на шлях виправлення став та підлягає умовно-достроковому звільненню.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою, прокурор Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_11 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду першої інстанції є хибними та не відповідають матеріалам особової справи засудженого ОСОБА_11 .

Прокурор у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що 05 лютого 2019 року адміністрацією колонії було відмовлено засудженому ОСОБА_11 в направленні до суду подання про умовно-дострокове звільнення, як такому, що не став на шлях виправлення.

Крім цього, прокурором зазначено, що хоча ОСОБА_11 і визнається таким , що не має стягнень, однак вчинені ним дисциплінарні поступки та їх кількість характеризують його як особу, яка систематично порушувала режим відбування покарання, що виключає можливість визначення його поведінки як сумлінної.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, вислухавши позицію засудженого ОСОБА_7 та представників виправного центу, які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до положень ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Отже, зі змісту вказаної норми права випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 на момент розгляду в суді його клопотання про умовно-дострокове звільнення відбув більше двох третин строку покарання призначеного йому за вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 09 квітня 2015 року.

Згідно характеристики затвердженої в.о. начальника ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)» ОСОБА_12 засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання з 11 лютого 2015 року.

Перебуваючи під вартою в СІЗО м.Миколаїв з 16 лютого 2015 року по 09 червня 2015 року режим утримання порушував один раз, за що мав 1 (одне) дисциплінарне стягнення.

Перебуваючи під вартою в СІЗО м. Херсона з 10 червня 2015 року по 18 вересня 2015 року режим утримання не порушував . Мав 1 (одне) заохочення.

Відбуваючи покарання в ДУ «Північна виправна колонія (№ 90)» з 19 вересня 2015 року по 13 березня 2018 року характеризувався позитивно, мав 6 (шість) заохочень. До дисциплінарної відповідальності не притягувався.

До ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)» ОСОБА_7 прибув 14 березня 2018 року. За час перебування в установі характеризується позитивно. Був працевлаштований різноробочим на контрагентському об`єкті КФ ТОВ «ВОДОГРАЙ». До дисциплінарної відповідальності притягувався 2 (два) рази. Після проведення бесід виховного характеру докорінно змінив своє ставлення до відбування покарання. За сумлінне ставлення до праці має 3 (три) заохочення. До праці ставиться належним чином. Змінні завдання виконує в повному обсязі. Покладені на нього обов`язки виконує сумлінно, не має жодних зауважень та скарг. Приймає активну участь у благоустрою житлової території установи, підсобних і житлових приміщень установи. До особистих доручень ставиться позитивно. Не потребує додаткового контролю з боку представників адміністрації. Заходи виховного характеру відвідує, та робить для себе вірні висновки. Підтримує стосунки з позитивними категоріями засуджених. Приймає участь у суспільному житті відділення.

Апеляційний суд визнає вказану характеристику, в цілому, як позитивну.

При цьому доводи апеляційної скарги прокурора про те, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 3 (три) рази притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму відбування покарання, з яких 2 (два) рази відбуваючи покарання в ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)», що на думку прокурора, унеможливлює звільнення ОСОБА_7 умовно-достроково, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Так, всі стягнення, в тому числі і накладені на ОСОБА_7 за час відбування покарання ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)», на теперішній час зняті і погашені в установленому законом порядку і на момент апеляційного розгляду, з огляду на положення пункту 14 ст.134 КВК України, засуджений ОСОБА_7 вважається таким, що не має стягнень.

В свою чергу апеляційний суд враховує, що за період відбування покарання засуджений ОСОБА_7 загалом мав 11 заохочень за сумлінне ставлення до праці та дотримання правил трудового розпорядку.

Викладені обставини беззаперечно позитивно характеризують ОСОБА_7 і доводять, що він поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Апеляційний суд враховує і позицію представників колонії, які в судовому засіданні апеляційного суду пояснили, що засуджений ОСОБА_7 , після відмови адміністрації ДУ «Ширяївського виправного центру(№111)» в умовно-достроковому звільненні в лютому 2019 року, переглянув свою поведінку та добросовісним трудом і належною поведінкою довів, що став на шлях виправлення.

Апеляційний суд наголошує, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Таким чином, враховуючи, що всі стягнення, які застосовувались до ОСОБА_7 на теперішній час зняті і погашені, а також беручи до уваги позицію представників колонії, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що до ОСОБА_7 можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 23 вересня 2019 року, якою було задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в залі суду негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3