Справа №:755/5908/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" квітня 2020 р. м.Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, клопотання слідчого Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002830 та додані до нього матеріали відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Конотоп Сумської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, невійськовозобовязаного, без реєстрації місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-06.04.2017 року вироком Дніпровського районого суду м.Києва за ч.2 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі,

підозрюваного в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
27.04.2020 слідчий Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002830 відносно ОСОБА_5 .

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 , 25 квітня 2020 року, приблизно 01-30 годині, знаходився поруч з рампою для розвантаження вантажних автомобілів від магазину «Кишеня», в універмазі «Дарниця» за адресою: м.Київ, пр-т.Миру, 3, разом з ОСОБА_7 , де помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_8 , який йшов вздовж універмага «Дарниця», поруч з магазином «Кишеня».

В цей час, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , вирішили вчинити напад на ОСОБА_8 з метою заволодіння особистим майном останнього, за попередньою змовою групою осіб.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 наніс удар кулаком лівої руки в обличчя ОСОБА_8 , від якого ОСОБА_8 впав на землю. В цей час ОСОБА_7 дістав газовий балончик та бризнув ним в обличчя потерпілого ОСОБА_8 , чим застосував до нього насильство, яке є небезпечним для здоров`я особи, подолавши таким чином волю до опору з боку потерпілого.

Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 , застосовуючи насильство до потерпілого, знаходячись позад останнього, правою рукою почав тримати ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 в цей час, діючи згідно заздалегідь розподілених ролей, з метою заволодіння майном потерпілого, почав обшукувати кишені одягу ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , почали наносити удари ногами та руками в область тулуба, обличчя та голови потерпілого ОСОБА_8 , який лежав на землі, а саме: ОСОБА_5 наніс два удари правою ногою в ділянку обличчя потерпілого ОСОБА_8 , після цього ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 розвернули ОСОБА_8 та ОСОБА_5 наніс п`ять сильних ударів стопою правої ноги в ліву скроневу ділянку голови потерпілого ОСОБА_8 .

Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_7 знову почав обшукувати кишені одягу ОСОБА_8 , потім ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 взяли в руки сигарети, які вони курили та з метою залякування почали їх тушити на голові у потерпілого ОСОБА_8 .

Потім ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 почали тікати з місця вчинення злочину, а потерпілий ОСОБА_8 лежав на землі та намагався підвестись, однак у ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 виник умисел на заволодіння одягом потерпілого ОСОБА_8 та ОСОБА_5 з розбігу наніс удар право ногою в ділянку спини потерпілого ОСОБА_8 , який намагався підвестись, після чого останній впав обличчям до низу, в цей момент до потерпілого підійшов ОСОБА_7 та разом з ОСОБА_5 вони почали знімати з потепілого ОСОБА_8 курточку, кофту та кросівки в які він був вдягнутий та речами, які знаходились в середині курточки, а саме ключі від квартири, ключі від автомобіля, банківська карта «ОщадБанк», грошові кошти в сумі 100 грн., пристрій для куріння «ICOS».

Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , зникли разом в одному напрямку, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, розподіливши між собою, чим своїми спільними злочинними діями спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 7000 гривень.

25.04.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Вина підозрюваного, на думку слідчого ОСОБА_5 підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: рапортом працівників поліції про затримання, протоколом прийняття заяви про вчинення злочину, показами свідків, оглядом місця події, протоколом перегляду відеозапису, проколом особистого обшуку, вилученими речовими доказами у провадженні та іншими доказами в їх сукупності.

Оцінюючи особу підозрюваного та вчинений ним злочин, слідчий приходить до переконання про наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків невиконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду ( ОСОБА_5 повторно вчинив злочин покарання за який злочин передбачає позбавлення до десяти років та передбачаючи отримання реальної міри покарання за скоєне, в разі винесення судом обвинувального вироку, підозрюваний може ухилитись від явки до органу досудового розслідування або суду); підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого, свідків з метою створення собі алібі у даному кримінальному проваджені чи зміни останніми наданих показів; підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити свою злочинну діяльність, враховуючи те, щораніше був притягнутий до кримінальної відповідальності, ніде не працює та немає постійного джерела доходу, що може спонукати його до вчинення нових злочинів.
Таким чином, слідчий вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 не може запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, і стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для підозрюваного, з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують. Просив суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді взяття під варту без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, просив застосувати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на відсутність ризиків та необґрунтованості підозри. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вислухавши доводи та пояснення підозрюваного, його захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Судом було встановлено, що 25.04.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України (кримінальне провадження №0002830).

Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 , оформлене відповідно до вимог ст.184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучено розпис підозрюваного щодо вручення йому копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а також копій матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 КПК України.

25.04.2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
Вирішуючи питання про наявність підстав обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ст.177 КПК України.
Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
В судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, наявними у справі допустимими доказами, а саме: рапортом працівників поліції про затримання, протоколом прийняття заяви про вчинення злочину, показами свідків, протоколом огляду місця події, протоколом перегляду відеозапису, проколом особистого обшуку, вилученими речовими доказами у провадженні та іншими доказами в їх сукупності.

Крім того, в судовому засіданні стороною захисту відповідно до положень ч.5 ст.132 КПК України не було надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про необґрунтованість пред`явленої підозри.
При цьому слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Статтею 176 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, репутацію, вік та стан здоров`я, майновий стан підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків.
Так, ОСОБА_5 підозрюється у скоєні злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання від семи до десяти років позбавлення волі, раніше судимий за злочини проти життя та здоров`я особи, офіційно не працевлаштований, законних джерел доходу не має.
Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека та особлива зухвалість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що існують з боку підозрюваного ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останнього запобіжний захід тримання під вартою.
При цьому наявність даних про особу підозрюваного, на що посилається підозрюваний, зокрема тісні соціальні зв`язки, як на одну з підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого, на думку слідчого судді не виключають наявність зазначених вище ризиків, а також ризику продовження чи повторення протиправної поведінки.
Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 страждає на хвороби, які унеможливлюють перебування його під вартою, слідчому судді не надані.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Крім того, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, а також те, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчинення злочинів, вчинених із застосуванням насильства, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись, ст.ст.3, 176-178, 182-184, 194, 196, 206-208, 309, 372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотанняслідчого Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002830 відносно ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, без визначення розміру застави.
Ухвала діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 обчислюється з моменту його фактичного затримання.

В задоволенні клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.
Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, його захиснику та направити для виконання до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому кримінальному правопорушенні.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1