Справа № 555/366/20
Номер провадження 1-кп/555/125/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне кримінальне провадження №0000050 від 20.01.2020 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_4 20.01.2020 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, перебуваючи на прилеглій території до магазину «Карамель», що розташований в с.Яцьковичі по вул.Шевченка,107а, Березнівського району Рівненської області, а саме прямо від входу до приміщення вказаного торгового закладу, на ґрунті раптово виниклих під час словесного конфлікту неприязних відносин, знаходячись поряд з ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, спрямованих на умисне заподіяння тілесні ушкодження іншій особі, наніс останньому один удар кулаком правої руки в область верхньої губи. Від чого ОСОБА_6 втратив рівновагу та впав, при цьому вдарився потилицею об бетонну бруківку, в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток основи черепа, забою головного мозку важкого ступеня з контузійно-перенхіматозними крововиливами обох гемісфер мозку з проривом в субдуральний простір, які при встановленні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, визначаються небезпечними для життя в момент заподіяння (завдання) та за таких обставин відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний як обвинувачений, ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та дав показання про те, що 20.01.2020 року близько 15 години 30 хвилин він зі своїм знайомим ОСОБА_8 палили цигарки біля приміщення місцевого магазину «Карамель». В цей час до них підійшов потерпілий і між ним та ОСОБА_8 виникла суперечка. Обвинувачений хотів їх розборонити, проте потерпілий сказав щось образливе і на його адресу, а тому він у відповідь наніс ОСОБА_6 один удар кулаком руки в ділянку обличчя. Від удару потерпілий впав на землю, вдарившись задньою частиною голови об бруківку. Оскільки потерпілий втратив свідомість, він поїхав до медичного працівника, щоб вона надала йому допомогу. Згодом потерпілого доставили до медичного закладу. Щиро розкаявся у вчиненому, надав потерпілому кошти на лікування.

Потерпілий ОСОБА_6 дав показання про те, що 20.01.2020 року він разом із своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебував біля приміщення Яцьковицької ЗОШ. До них підійшов син ОСОБА_9 та повідомив, що його образили та побили біля приміщення магазину «Карамель», а тому вони пішли туди, щоб усе з`ясувати. Між ним та ОСОБА_8 біля приміщення магазину виникла суперечка. Подальших подій він не пам`ятає, так як прийшов до свідомості вже у лікарні. Будь-яких претензій до ОСОБА_4 він не має, обвинувачений оплатив медичні витрати. Просить його суворо не карати.

Показання потерпілого, обвинуваченого співпадають з об`єктивними даними, добутими при огляді місця події прилеглої території до магазину «Карамель», що розташований в с.Яцьковичі вул.Шевченка,107а Березнівського району Рівненської області (протокол огляду місця події від 20.01.2020 року).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 25.10.2019 року за участі свідка ОСОБА_11 особа добровільного розповіла про обставини заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , зокрема шляхом нанесення одного удару кулаком правої руки в область верхньої губи потерпілому, від чого ОСОБА_6 втратив рівновагу та впав, при цьому вдарився потилицею об бетонну бруківку, що не суперечать обставинам, котрі були встановлені в судовому засіданні.

Із протоколу пред`явлення для впізнання свідку ОСОБА_11 встановлено, що свідок впізнала ОСОБА_4 як особу, яка причетна до вчинення кримінального правопорушення.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 04.02.2020 року за участі свідка ОСОБА_12 особа добровільного розповіла про обставини заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , які не суперечать обставинам, що були встановлені в судовому засіданні.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №26 у потерпілого діагностовано важку черепо-мозкову травму у вигляді перелому кісток основи черепа, забою головного мозку важкого ступеня з контузійно-парекхіматозкими крововиливами обох гемісфер мозку з проривом в субдуральний простір (підтверджені рентгенологічно). Описано забій м`яких тканин «пара орбітальної області та потиличної області» (рентгенологічні ознаки прикладання сили в лівій потилично-тім`яній ділянці). Отримані ушкодження утворилися незадовго до звернення за медичною допомогою від щонайменше двохразової дії тупих предметів. Судово-медичних даних для встановлення послідовності спричинення «забою» м`яких тканин «параорбітальної області та потиличної області», не отримано. Отримана ОСОБА_6 травма голови за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення за ступенем тяжкості відносяться до тяжких. Опис розташування ушкоджень не притаманний для таких, що утворюються виключно при падінні на площині. Поруч з тим, така травма цілком відповідає обставинам травмування наведених в матеріалах справи, тобто при падінні навзнаки з травмуванням лівої потилично-тімяної ділянки, після надання тілу попереднього прискорення удару в обличчя. Саме такий механізм травмування відображений в показах як ОСОБА_4 так і свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .

Оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст.94 КПК України: кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину при викладених у вироку обставинах.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

ІІІ. Призначення покарання.
3.1 Позиція учасників судового провадження щодо призначення покарання.
Прокурор висловив позицію щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, а також вважає можливим звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Потерпілий ОСОБА_6 вказав, що будь-яких претензій до обвинуваченого немає, просить його суворо не карати.

Сторона захисту з урахуванням особи обвинуваченого просить призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання без ізоляції від суспільства, покликаючись на те, що він щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував потерпілому заподіяну шкоду.
3.2. Мотиви призначення покарання судом.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети покарання, якою є не лише кара, а й виправлення особи і запобігання вчинення нових злочинів, що заснована на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Згідно ч.5 ст.12 КК України ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання, - ще щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, відшкодування заподіяних збитків.
Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, - не встановлено.
Згідно характеристики на ОСОБА_4 за місцем проживання особа характеризується позитивно.
Із медичних довідок Березнівської ЦРЛ вбачається, що обвинувачений на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває.
Враховуючи сукупність наведених обставин справи, тяжкість злочину та його наслідки у виді шкоди здоров`ю потерпілого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставини, що пом`якшують покарання, приймаючи до уваги дані про особу винного, який вчинив злочин вперше, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував заподіяні потерпілому збитки, позицію потерпілого, який не має претензій до обвинуваченого і просить його суворо не карати, суд приходить до висновку про можливість призначення особі покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений ч.1 ст.121 КК України.

Визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

А дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи тяжкість злочину, позицію потерпілого, який просить не позбавляти волі обвинуваченого, особу винного, який щиросердечно розкаявся у скоєному, відшкодував заподіяну шкоду, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризуються позитивно, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та відбування покарання.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням відповідно до положень ст.75 КК України.

ІV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Цивільний позов не заявлявся.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків :

-- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання;

-- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд Рівненської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1