Провадження № 1-кп/127/413/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2020 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження № 0000162 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, не одруженого, не працюючого, інваліда 3 групи, зареєстрованого адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , а також за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
22.03.2004 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном на 3 роки;
28.03.2008 вироком Замостянського районного суду м. Вінниці за ч. 3 ст. 307. до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна на праві власності;
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 неодноразово, безпричинно вчиняв по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 дії, виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, нанесенні тілесних ушкоджень, тим самим викликав у ОСОБА_5 побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдав шкоду її психічному здоров`ю, що виразилось у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій. Також, ОСОБА_4 неодноразово, діючи умисно, вчиняв економічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 , усвідомлюючи при цьому її похилий вік, що виразилось в умисному позбавленні майна останньої та вимог передачі йому грошових коштів з метою придбання собі горілчаних виробів для власного вживання, що призвело до психологічних та економічних страждань ОСОБА_5 .
Так, 03.09.2019 о 13 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебував в п`яному вигляді за місцем свого проживання: АДРЕСА_3 , та вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 психологічне насильство, що виразилося у безпричинних конфліктах, словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, погрозах останній фізичною розправою та намаганні вчинити бійку, внаслідок чого було викликано працівників поліції.
Крім того, 08.01.2020 о 09 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , та вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 психологічне та економічне насильство, що виразилось у словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, вимаганням коштів, внаслідок чого було викликано працівників поліції.
Крім того, 29.01.2020 о 09 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , вчинив економічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме: розпочавши вчиняти відносно матері психологічний тиск, вимагаючи кошти, взяв належне їй майно, після чого здав до ломбарду належну їй праску, внаслідок здійснення психологічного та економічного насильства було викликано працівників поліції.
Вказаними систематичними насильницькими діями ОСОБА_4 заподіяв своїй матері ОСОБА_5 психологічні і економічні страждання, що призвели до розладів здоров`я, емоційної залежності останньої та до погіршення якості її життя, періодично виникаючих емоційних переживань негативного спектру: тривоги, страху, приниження та сорому.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, додатково не мав, що додати. Просив суд суворо його не карати, оскільки висновки для себе зробив.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що її син ОСОБА_4 періодично вчиняє відносно неї домашнє насильство, бив її, ображав її нецензурною лайкою, в січні місяці виганяв її на вулицю без одягу, після чого вона не могла попасти до свого помешкання. В результаті вказаних дії ОСОБА_4 потерпіла писала заяву до поліції, відносно її сина складали протоколи про адміністративні правопорушення, призначали покарання у виді громадських робіт, відпрацювавши їх він знову вчиняв такі ж дії. Потерпіла зазначила, що щодо міри покарання вона покладається на розсуд суду.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позиції. Одночасно обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому його дії суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та економічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий.
Зокрема ту обставину, що ОСОБА_4 відповідно до характеристики МКП «Управляюча компанія «Київська»» від 24.02.2020 року №146, скарг та нарікань на останнього від сусідів, на нього не надходило.
Згідно висновку КП ВОНД «Соціотерепія» № 444 від 10.02.2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на диспансерному наркологічному обліку в даному закладі не перебуває.
Відповідно до довідки КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» № 29/950 від 20.02.2020 ОСОБА_4 за даними архіву лікарні та картотеки диспансерного відділення станом на 17.02.2020 року не значиться.
Також, судом досліджено постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 13.11.2019 року, згідно якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень. Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 08.01.2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень. Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2020 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді тридцяти годин громадських робіт.
Також суд приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочинів, також вчинення злочину щодо особи похилого віку.
На підставі викладеного, з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, який раніше судимий, повністю визнав свою вину, а також з урахуванням положень ст. 65 КК України, згідно з якою особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, дотримуючись принципів законності і верховенства права, враховуючи позицію прокурора та потерпілої, також суд враховує ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ст. 126-1 КК України у виді арешту в межах санкції цієї статті.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження не обирався.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 65 67, 126-1 КК України, ст. ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ст. 126-1 КК України у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.
Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: