Справа № 473/1151/20
Номер провадження 1-о/473/3/2020

УХВАЛА
Іменем України
"05" травня 2020 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, громадянина України, який до засудження був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 13 січня 2017 року Калузьким районним судом Калузької області Російської Федерації за п."а", п."г" ч.4 ст.228-1, ч.3 ст.30 - п."а", п."г" ч.4 ст.228-1, ч.3 ст.69 КК Російської Федерації до 12 років позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму, який приведений у відповідність із законодавством України, ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 21 червня 2018 року його засуджено за ч.3 ст.307, ч.2 ст.15 - ч.3 ст.307 КК України, на підставі ст.70 КК України, до 12 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ч.5 ст.72 КК України із зарахуванням у строк відбування основного покарання строк тримання його під вартою в період попереднього ув`язнення з 16 липня 2015 року по 21 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, який відбуває основне покарання в Державній установі "Вознесенська виправна колонія №72",

про перегляд вироку Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13 січня 2017 року та ухвали Суворовського районного суду міста Одеси від 21 червня 2018 року у зв`язку із нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:
Вироком Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13 січня 2017 року ОСОБА_4 засуджений за п."а", п."г" ч.4 ст.228-1, ч.3 ст.30 - п."а", п."г" ч.4 ст.228-1, ч.3 ст.69 КК Російської Федерації до 12 років позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму, який приведений у відповідність із законодавством України ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 21 червня 2018 року та ОСОБА_4 вважається засудженим за ч.3 ст.307,ч.2 ст.15 - ч.3 ст.307 КК України, на підставі ст.70 КК України, до 12 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ч.5 ст.72 КК України із зарахуванням у строк відбування основного покарання строку попереднього ув`язнення в період часу з 16 липня 2015 року по 21 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

13 квітня 2020 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за вх. №3993/20 вх. від засудженого ОСОБА_4 , який відбуває основне покарання в Державній установі "Вознесенська виправна колонія №72", яка розташована за адресою: 56500, Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300, надійшла заява про перегляд вироку Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13 січня 2017 року та ухвали Суворовського районного суду міста Одеси від 21 червня 2018 року відносно нього за нововиявленими обставинами.

Так, у відповідності з п.п. 3 5 ч.2 ст.462 КПК України, у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: судове рішення, про перегляд якого за нововиявленими обставинами подається заява; обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду;

Засудженим ОСОБА_4 в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не дотримано вимог ст.462 КПК України, а саме не зазначено нових обставин, які можуть вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та засудженому під час судового розгляду кримінального провадження. Також засуджений ОСОБА_4 не навів конкретних обставин, які б підтверджували наявність нововиявлених обставин у кримінальній справі, які вплинули на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, а також обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

З огляду на викладене, оскільки заява засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку та ухвали за нововиявленими обставинами не містила необхідних доказів на підтвердження обґрунтованості її подання та існування нововиявлених обставин, передбачених ст.459 КПК України, ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 квітня 2020 року вказана заява залишена без руху та засудженому ОСОБА_4 надано строк для усунення наявних в ній недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Як вбачається з розписки засудженого ОСОБА_4 , ним отримано 21 квітня 2020 року копію ухвали суду від 14 квітня 2020 року про залишення його заяви про перегляд вироку та ухвали за нововиявленими обставинами без руху.

Засудженим ОСОБА_4 недоліки, зазначені в ухвалі Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 квітня 2020 року, не усунуто.

Відповідно до ч.1 ст.461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Відповідно до п.5-2 ч.2 ст.462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначається клопотання про поновлення строку подання заяви.

Дані вимоги кримінально процесуального закону та вимоги ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 квітня 2020 року про залишення без руху заяви засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13 січня 2017 року та ухвали Суворовського районного суду міста Одеси від 21 червня 2018 року, засудженим ОСОБА_4 не виконані, а тому, відповідно до ч.3 ст.464 КПК України, до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 КПК України, застосовуються правила частини третьої статті 429 КПК України. Копія ухвали невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами й усіма доданими до неї матеріалами.

Приймаючи рішення про повернення заяви засудженого ОСОБА_4 про перегляд у зв`язку із нововиявленими обставинами вироку Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13 січня 2017 року та ухвали Суворовського районного суду міста Одеси від 21 червня 2018 року, суд звертає увагу на те, що право на справедливий судовий розгляд, передбачене ст.6 Європейської Конвенції з прав людини, яка передбачає повагу до принципу верховенства права. Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.

Так, п.93 Рішення ЄСПЛ у справі «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року зазначає, що: «Право на справедливий судовий розгляд, передбачене статтею 6 параграф 1 Конвенці, передбачає повагу до принципу верховенства права. Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду. Відповідно до цього принципу жодна з сторін не може клопотати про перегляд остаточного і обов`язкового рішення переважно для того, щоб заслухати справу знову та домогтися нового рішення у справі». Поданням заяви засудженимОСОБА_4 про перегляд вироку Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13 січня 2017 року та ухвали Суворовського районного суду міста Одеси від 21 червня 2018 року за нововиявленими обставинами ним переслідується мета замаскованого оскарження вироку суду та ухвали суду, що набрали законної сили. Ймовірність існування думки засудженого ОСОБА_4 щодо обставин кримінального провадження, які встановлені вироком чи ухвалою суду, які набрали законної сили, не можуть бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії», заява № 52854/99, п 52).
Зловживання учасниками процесу принципом остаточності судового рішення, що є складовою частиною верховенства права є недопустимим. Судове рішення слід визначати за істину, що означає остаточність рішення суду, яке набрало чинності і не може бути переглянуте. Даний принцип визнано на міжнародному рівні та зафіксовано, в тому числі, у п.1 ст.44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принцип остаточності рішення є складовою частиною верховенства права. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановленая нового рішення. Підступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Відстоюючи принцип правової визначеності, як у випадках перегляду судових актів у порядку нагляду (див. рішення Суду у справах Світлана Науменко проти України, Трегубенко проти України, Рябих проти Росії), так і у випадках перегляду справ у зв`язку з нововиявленими обставинами (див. рішення у справах Праведна проти Росії, Желтяков проти України, п.п. 42-48), Європейський Суд з прав людини вважає доцільним слідувати тій же логіці, коли цей основоположний принцип підривається за допомогою інших процесуальних механізмів, якими в даному випадку також користується і засуджений ОСОБА_4 при поданні до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області заяви про перегляд вироку Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13 січня 2017 року та ухвали Суворовського районного суду міста Одеси від 21 червня 2018 року у зв`язку із нововиявленими обставинами.
Крім того, згідно зі ст.463 КПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, крім випадку, передбаченого частиною третьою цієї статті.

Заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами у разі вчинення суддею злочину, внаслідок якого ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення, подається до суду тієї інстанції, суддею якого він був.

Заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом подається до Верховного Суду для її розгляду у складі Великої Палати.
Таким чином, враховуючи зазначене, оскільки засудженим ОСОБА_4 не усунуто недоліки заяви про перегляд вироку Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13 січня 2017 року та ухвали Суворовського районного суду міста Одеси від 21 червня 2018 року у зв`язку із нововиявленими обставинами, яку залишено без руху, дана заява підлягає поверненю засудженому ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 459, 462, 463, 464, ч.3 ст.429 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13 січня 2017 року та ухвали Суворовського районного суду міста Одеси від 21 червня 2018 року, яка зареєстрована в канцелярії Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області 13 квітня 2020 року за вх. №3993/20-вх, повернути засудженому ОСОБА_4 .

Копію ухвали направити начальнику Державної установи "Вознесенська виправна колонія №72", яка розташована за адресою: 56500, Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300, для ознайомлення та вручення під розписку засудженому ОСОБА_4 , як особі, яка подала до суду заяву про перегляд вироку Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 13 січня 2017 року та ухвали Суворовського районного суду міста Одеси від 21 червня 2018 року у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 7 /семи/ днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_4 , в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1