Справа № 347/540/18
Провадження № 1-кп/346/295/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия кримінальних проваджень внесених в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000076 від 04.03.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 186 КК України, № 0000180 від 16.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та кримінальне провадження № 0000194 від 23.05.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ,-
ВСТАНОВИВ:
Ухвалами Коломийського міськрайонного суду обвинуваченому Угорському строк тримання під вартою продовжувався, зокрема ухвалою суду від 31.10.2019 р. продовжено строк тримання під вартою по 28.12.2019 року.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 подав письмове клопотання, якого підтримали з обвинуваченим ОСОБА_9 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби посилаючись на те, що під час розгляду справи в суді стороною захисту встановлено обставини щодо недоцільності продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді триманні під вартою, а наявні обставини, які суттєво впливають на вирішення клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, а саме, відсутні ризики щодо вчинення обвинуваченим дій передбачених ст. 177-178 КПК України, що обвинувачений ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності притягується вперше, під вартою утримується тривалий час - з 16.05.2018 року, на його утриманні є малолітня дитина син ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , позитивно характеризується по місцю реєстрації та проживання в АДРЕСА_1 , що стверджується характеристикою в.о.старости с.Воскресинці Коломийського району та має постійне місце проживання за вказаною адресою, де крім нього проживає його батько ОСОБА_11 .
Крім того, звернув увагу суду на те, що у практиці ЄСПЛ визначено, що існування обгрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі "Єчус проти Литви").
Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.
При з"ясуванні сімейного стану має значення наявність як батьківської, так і власної родини, оскільки у підозрюваного (обвинуваченого) можуть бути члени сім"ї, які потребують його догляду. Водночас відповідно до правової позиції Європейського суду відсутність в особи роботи та сім"ї не є доказом того, що вона може схилитися до вчинення нових злочинів. Так само як і сама по собі відсутність постійного місця роботи не є доказом того, що особа зникне (" Пшевечерський проти Росії", "Сулаоя проти Естонії") .
Загалом висновки ЄСПЛ сформували наступну позицію: при визначенні ризику втечі обвинуваченого від правоохоронних органів та суду немає єдиної формули, кожного разу треба детально досліджувати всі наведені обставини, враховувати наявність або відсутність фактів, які мають значення. І найголовніше, що рішення суду має містити логічне обгрунтування з посиланням на доказову базу, що давало би можливість усім зацікавленим особам зрозуміти підстави і вагомість встановлення судом ризиків недобросовісної поведінки особи ("Мамедова проти Росії").
Прокурор та інші учасники судового розгляду заперечили щодо задоволення клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Заслухавши захисника обвинуваченого, думку прокурора, потерпілого, обвинувачених, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого такого заходу.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин 1 та 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Статтею 194 ч. 4 КПК України передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї, статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обгрунтування/, клопотання.
Вирішуючи клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Відповідно до ч. 1ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Під час розгляду клопотання про заміну запобіжного заходу на більш м`який судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Оцінюючи в сукупності доцільність подальшого продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 та можливість зміни та застосування щодо нього альтернативного запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, суд враховує, що судовий розгляд по кримінальному провадженні не завершено, Угорський обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості та тяжкого злочинів, що на думку суду свідчить про можливі ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, експерта, у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, які стали підставою обрання щодо обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однак на даний час не є настільки суттєвими, що самі по собі потребують продовження найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того суд враховує особу обвинуваченого, який не судимий, має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , проживає разом з батьком, перебуває в нормальних стосунках із членами своєї родини, має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позитивно характеризується по місцю проживання, що підтверджує міцність його соціальних зв`язків, а також тривале перебування обвинуваченого під вартою.

На думку суду, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання покладених на обвинуваченого Угорського процесуальних обов`язків та попередить можливе переховування від правосуддя, тому суд вважає, що клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу слід задовільнити частково на цілодобовий домашній арешт за адресою його проживання та реєстрації по АДРЕСА_1 , із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а в решті слід відмовити.

Крім того, застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 такого запобіжного заходу означає, що він буде перебувати під контролем органу Національної поліції.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 183, 331, 369-372, ч. 2 ст. 392 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , задовільнити частково.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , українцю, громадянину України змінити та застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово, на строк не більше 2 місяців - по 17 лютого 2020 року, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Покласти на час судового розгляду, на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) цілодобово не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду.
3) допускати працівників Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області до житла по місцю фактичного проживання в АДРЕСА_2 з метою контролю за поведінкою обвинуваченого та надавати їм усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених обов`язків.
Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу.
В решті відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Коломийської місцевої прокуратури.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Коломийському ВП Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, начальнику УВП №12 м. Івано-Франківська.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1