Справа № 758/7519/18 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/317/2020 Суддя-доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 26 листопада 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и л а :
В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, мотивуючи тим, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може ухилитися від суду та перешкоджати встановленню істини по справі.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29.11.2019 року продовжено дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03.02.2020 року.
Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що беручи до уваги конкретні обставини справи, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого ОСОБА_6 перебуваючи на волі переховуватись від суду та вчиняти інші злочини, а також, те що утримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, буде запобігати перешкоджанню встановленню істини у кримінальному провадженні.
Не погоджуючись з ухвалою судді обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 26.11.2019 року та ухвалити нову ухвалу, якою змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду є незаконною з підстав допущення судом істотного порушення вимог КПК України.
Апелянт зазначає, що висновки суду на підставі яких суд ухвалив своє рішення не відповідають фактичним обставинам справи. Судом не наведено жодного доказу, який дає підстави тримання його під вартою, тобто на його думку, суд керувався припущеннями, що є істотним порушення вимог КПК України.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_8 було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо незаконності ухвали суду про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, в провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України (а.с. 1-5).
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 13 серпня 2018 року (а.с. 19-21).
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26 листопада 2019 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 3 лютого 2020 року (а.с. 8-9).
Суд обґрунтував прийняте рішення наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого ОСОБА_6 перебуваючи на волі переховуватись від суду та вчиняти інші злочини, в той же час, утримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, буде запобігати перешкоджанню встановленню істини у кримінальному провадженні.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, та вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не будь-який інший не пов`язаний з триманням під вартою, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, який віднесений до тяжкого злочину, в разі визнання його винним йому може бути призначено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, є раніше неодноразово судимою особою, в тому числі за аналогічні злочини, крім того, ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого ОСОБА_6 перебуваючи на волі переховуватись від суду та вчиняти інші злочини, на даний час суттєво не знизились, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.
Доводи обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт, є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Враховуючи наведене, підстав для застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у виді домашнього арешту, колегія суддів не вбачає.
При розгляді апеляційної скарги колегією суддів не встановлено порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали судді, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 177, 199, 331, 404, 407,419 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого, залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 26 листопада 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4