УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 06.12.2017 року, в порядку ст. 303, 304 КПК України,
в с т а н о в и в:

09.12.2019 року ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області зі вищевказаною скаргою, яку мотивував тим, що в 2013 році групою осіб його було пограбовано, позбавлено волі на чотири години, катовано та було здійснено замах на убивство з подальшим наміром розчленування, однак міським відділом поліції м. Вінниці одразу не було внесено відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування з приводу скоєних кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186, 146, 127, 115 152 КК України, що в свою чергу призвело до порушення вимог ст. 214 КПК України. У зв`язку з викладеною обставиною, 28.10.2014 ОСОБА_3 звернувся до суду та оскаржив дії органу досудового розслідування. За результатом розгляду скарги ОСОБА_3 була винесена ухвала суду, якою було зобов`язано орган досудового розслідування внести відомості до ЄРДР по заяві останнього. Після внесення відомостей до ЄРДР, прокурором були надані вказівки в яких зазначено слідчі дії, які необхідно виконати, а також зазначено строк їх виконання.
На думку ОСОБА_3 , керівництво СВ Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області навмисно створювало тяганину по кримінальному провадження шляхом передання його від одного слідчого до другого, які в свою чергу всупереч службовим обов`язкам і вимогам КПК України взагалі не проводили жодних слідчих дій та не виконували прокурорські вказівки.
В межах даного кримінального провадження не було допитано особу, яка подала заяву про злочин, тобто ОСОБА_3 з приводу обставин зазначених у ній, ні свідків, ні співучасників вчинених злочинів. У зв`язку з викладеними обставинами, ОСОБА_3 не одноразово звертався до органу досудового розслідування із клопотання, які в подальшому слідчим ігнорувались, а тому вказані дії були оскаржені до суду. За результатом розгляду скарги ОСОБА_3 з даного приводу було винесено ухвалу суду від 01.10.2015, якою задоволено вимоги останнього та зобов`язано слідчого розглянути клопотання ОСОБА_3 , однак дана ухвала суду, слідчим виконана так і не була. Прокурорський нагляд під час досудового розслідування по даному кримінального провадження взагалі був відсутній. У зв`язку з чим, ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про відвід слідчого та прокурора, яка в подальшому була задоволена.
Прокурор ОСОБА_5 , яка була призначена після відводу, 05.10.2016 викликала ОСОБА_3 на допит, однак його так і не провела, обмежилась лише обіцянками про те, що під її керівництвом розслідування вищевказаного кримінального провадження буде здійснюватись належним чином та просила трішки зачекати виклику на проведення слідчим ОСОБА_6 допиту ОСОБА_3 , однак допит останнього так не відбувся. У зв`язку з викладеними обставинами, ОСОБА_3 звернувся до Вінницької місцевої прокурати Вінницької області із заявою з приводу вжиття заходів для ефективного розслідування даного кримінального провадження, на що отримав відповідь, що слідчих в даному кримінальному провадженні притягнуто до відповідальності за невиконання вказівок прокурора. Крім того, роз`яснено останньому, що в межах даного кримінального провадження надані нові вказівки прокурора.
ОСОБА_3 звертає увагу на те, що в подальшому він не мав можливості здійснювати контроль за проведення досудового розслідування шляхом надіслання клопотань та скарг у зв`язку із сімейними обставинами, а тому органи досудового розслідування скористались даною обставиною та закрили кримінальне провадження про, що останній дізнався із листа, який був отриманий за результатом поданого ним запиту про стан досудового розслідування по даному кримінальному провадженні. На підставі викладеного просить його скаргу задовольнити.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, однак надав заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність. Скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 107 ч. 4 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи те, що учасники процесуальної дії не з`явились в судове засідання, слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.
Дослідивши матеріали даної справи та ознайомившись із матеріалами кримінального провадження № 0000352,суд вважає, що дана скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Серед даного переліку є рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

В статті 284 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю, серед яких - встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області проводилось досудове розслідування кримінального провадження № 0000352внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.12.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 146 ч. 2, 127, 15 ч. 1, ст. 115 ч. 1, 152 ч. 1, 15 ч. 1 КК України.

Згідно положень ст. 91 ч. 1 п. 4 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 93 ч. 2 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження судом встановлено, що слідчим Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_4 не вчинено всіх дій для всебічного, повного і неупереджено дослідження всіх обставин кримінального провадження та не виконанні в повному обсязі вказівки прокурора, а саме: 1) не допитано ОСОБА_3 , тобто особу по заяві якої ухвалою суду було зобов`язано орган досудового розслідування внести відомості до ЄРДР, ; 2) не допитано свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; 3) не проведено слідчого експерименту за адресою: 1-й провулок Пролетарський, 11 у м. Вінниці за участю ОСОБА_3 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 ; 4) не проведений одночасний допит за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_12 ; 5) не розглянуто клопотання адвоката ОСОБА_13 , яка представляє інтереси ОСОБА_3 від 11.02.2014 у зв`язку з чим не виконано ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01.10.2015.
Крім того, суд звертає увагу на ст. 40 ч. 4 КПК України слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, з також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Таким чином, слідчий в порушення вимог КПК України, не провів усіх необхідних слідчих дій, які потребують для встановлення істини у справі, тим самим допустивши неповноту та однобічність.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»).
Зазначене вказує на передчасність та необґрунтованість закриття кримінального провадження з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Враховуючи вищезазначене в сукупності, суд приходить до висновку, що постанова слідчого СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 06.12.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000365 постановлена передчасно, а тому підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 306, 307 КПК України, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 06.12.2017 року.

Матеріали кримінального провадження № 0000352направити до Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області для організації проведення досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя