Справа №345/3932/19
Провадження № 1-кп/345/375/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2019 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 кримінальне провадження про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

З обвинувального акту вбачається, що злочин вчинено за наступних обставин:

30.05.2019 близько 01.47 год. водій ОСОБА_4 , не маючи права на керування транспортними засобами та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «БМВ», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по проїзній ділянці дороги вул. Лесі Українки в м. Калуш в напрямку вул. Винниченка.

Проїжджаючи неподалік автобусної зупинки «Пошта» у м. Калуш, по вул. Л. Українки, в районі розташування будинку №15, водій ОСОБА_4 , порушуючи вимоги п. 12.1, а також вимоги заборонного дорожнього знаку 3.29 ПДР України, перевищуючи швидкість в межах населеного пункту, рухаючись із швидкістю 108 км/год., не справився з керуванням та з`їхав із вказаної дорожньої ділянки дороги, виїхавши на бордюр, після чого автомобіль став не керований, у зв`язку з чим відбулось зіткнення автомобіля із деревом, яке розташоване на прилеглій земельній ділянці, із правого боку відносно напрямку руху транспортного засобу.

При цьому водій ОСОБА_4 порушив Правила дорожнього руху України, а саме:

-п. 2.1 «а» водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

-п. 2.3 «б», який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

-п. 12.1, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

-вимоги заборонного дорожнього знаку 3.29 ПДР України.

У результаті порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України та вимоги заборонного дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир автомобіля ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з переломом лобної кістки справа та струсом головного мозку, які відповідно до висновку експерта №178 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення.

Пасажир автомобіля ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження: закритий перелом сідничної кістки справа, закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, рана в ділянці голови. Закритий перелом сідничної кістки справа, відповідно до висновку експерта №186 відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення, а решта зазначених вище тілесних ушкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав, щиро покаявся за вчинене.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив суд, враховуючи всі пом`якшуючі обставини, застосувати відносно його підзахисного ст. 75 КК України.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що претензій до обвинуваченого немає, щодо визначення йому міри покарання покладається на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання також не зявилась.

Представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні при визначенні міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду. Цивільний позов просила залишити без розгляду, оскільки будь-яких претензій до ОСОБА_4 . ОСОБА_6 немає.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_5 , представник потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 та прокурор не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав вину у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що його вина у вчинені злочину знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий; під наглядом у лікаря психіатра та нарколога не перебуває; злочин вчинив перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння; поведінку обвинуваченого під час досудового слідства та судового розгляду, та його ставлення до наслідків вчиненого кримінального злочину; думки потерпілих, які підтвердили про відсутність жодних претензій як матеріального так і морального характеру до обвинуваченого. Усі ці обставини у своїй сукупності істотно знижують його суспільну небезпечність та переконує суд у можливості його перевиховання без ізоляції від суспільства.
Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, оскільки ОСОБА_4 критично оцінює свою протиправну поведінку й висловлює готовність бути покараним за вчинене, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином, ненаполягання потерпілих на вуоврому покаранні, а також його належну процесуальну поведінку.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст.67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, як і зазначено в обвинувальному акті, однак упущено прокурором в судових дебатах.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно із ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
З урахуванням викладеного, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки, на думку суду, саме такого покарання буде необхідно і достатньо для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, так як іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.
Водночас, ОСОБА_4 вчинив злочин не маючи права на керування транспортним засобом, а тому суд не вбачає підстав для застосування відносно нього додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Суд дійшов до переконання, що таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України необхідно залишити без розгляду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік.
На підставі п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу проголошення вироку.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.
Речові докази після вступу вироку в законну силу:
відеозапис ДТП, яка мала місце 30.05.2019 на ділянці дороги в м. Калуш, вул. Лесі Українки, що скопійовано на оптичний носій інформації DVD-R диск Datex, який зберігається при матеріалах кримінального провадження №0000633 залишити при даних матеріалах;
завірену копію виїзду ШМД №6936 від 30.05.2019, рентгенограми та виписку з медичної карти стаціонарного хворого Калуської ЦРЛ №5146 повернути потерпілій ОСОБА_6 ;
завірену копію карти виїзду ШМД №6930 від 30.05.2019 повернути потерпілій ОСОБА_8 ;
медичну карту стаціонарного хворого Калуської ЦРЛ №5146 від 30.05.2019 та медичну карту стаціонарного хворого Калуської ЦРЛ №5147 від 30.05.2019 повернути в архів Калуської ЦРЛ;
автомобіль марки «БМВ», р.н. НОМЕР_1 , який зберігається на території тимчасового тримання т/з Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області повернути ОСОБА_4 .
Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи в розмірі 1256,08 грн., експертизи дослідження обставин та механізму ДТП в розмірі 785,05 грн.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: