№ 1-кп/337/101/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представник потерпілої ОСОБА_8

розглянувши в режимі відео конференції у судовому засіданнікримінальне провадження у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України,

встановив:
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою посилаючись на наявність ризиків передбачених п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та представник потерпілої ОСОБА_8 підтримали клопотання.

Захисник ОСОБА_9 заперечує проти клопотання прокурора, вказав, що стан здоров`я ОСОБА_6 унеможливлює його тримання під вартою, так як він страждає на захворювання легенів. Також захисник надав листа філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» в Запорізькій області від 12.02.2020 року. Заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, підтримав клопотання захисника.

Прокурори та представник потерпілої заперечують проти зміни запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказує, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні декілька тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років, не працює, не одружений, неодноразово був засуджений за корисливі злочини, щодає достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, з метою ухилення від покарання, може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від суду.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, суд з урахуванням викладеного вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, та приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід є найбільш дієвим та доцільним заходом забезпечення кримінального провадження щодо вказаної особи.
Посилання прокурора на ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого або свідка, прокурором не доведено.

Також вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу, суд виходить із того, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, позбавляє обвинуваченого можливості перешкодити інтересам правосуддя, і приходить до висновку, що інші заходи в достатній мірі не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, та такий запобіжний захід є найбільш дієвим та доцільним заходом забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 .

Обставин, які є перешкодою для продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не встановлено.

З наданої суду стороною захисту довідки вбачається, що ОСОБА_6 знаходиться під диспансерним наглядом лікаря фтизіатра Запорізької міської ме6дичної частини, отримує контрольоване лікування та на теперішній час стан його здоров`я задовільний.

З урахуванням наведеного, підстав для задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на даному етапі, відсутні.
Керуючись ст. 176, 177, 183, 331, 369-372, 392 КПК України, суд , -
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі Запорізький слідчий ізолятор по 07 червня 2020 року включно.
Копію ухвали направити Державній установі Запорізькій слідчий ізолятор - для виконання, прокурору та ОСОБА_6 - для відома.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом семі днів з дня її оголошення.

Суддя: