ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/649/20 Справа № 205/963/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, -

ВСТАНОВИЛА:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2019 грудня було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 щодо застосування до нього вимог ст. 82 КК України.
Як встановлено судом, ОСОБА_8 засуджений вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2013 року за ст. 15 ч. 2, п. 13 ч. 2 ст. 115, ст. 71 КК України до десяти років шести місяців позбавлення волі. Кінець строку відбування покарання 08 травня 2022 року.
Станом на 20 грудня 2019 року засуджений відбув 2/3 строку покарання. За час відбування покарання в ДВК №89 засуджений характеризується добре, працевлаштований на виробництві установи. За час відбування покарання в ДВК №89 стягнень не має, натомість має два заохочення.
Матеріалами особової справи встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2019 року засудженому ОСОБА_8 було відмовлено у заміні йому невідбутої частини покарання більш м`яким. Вказана ухвала суду набрала законної сили 12 вересня 2019 року.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2019 року та постановити нову, якою задовольнити клопотання ОСОБА_8 та замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням, мотивуючи такі вимоги тим, що він за час відбування покарання своєю поведінкою довів, що став на шлях виправлення, а тому має законні підстави для застосування до нього вимог ст. 82 КК України.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Захисник засудженого, також, підтримав апеляційну скаргу, просив застосувати до ОСОБА_8 положення ст. 82 КК України.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 370 КПК України, згідно якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом; ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Водночас, згідно ч. 7 ст. 154 КВК України, у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через 1 рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 засуджений вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2013 року за ст. 15 ч. 2, п. 13 ч. 2 ст. 115, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 10 років 6 місяців.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2019 року засудженому ОСОБА_8 було відмовлено у заміні йому невідбутої частини покарання більш м`яким.
З огляду на те, що після відмови засудженому у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням минуло менше 1 року, передбаченого ч. 7 ст. 154 КВК України, то ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2019 року було повторно відмовлено ОСОБА_8 у задоволенні клопотання про застосування до нього положень ст. 82 КК України.
Не погодившись із вказаними ухвалами суду, як від 12 квітня 2019 року, так і від 20 грудня 2019 року, якими засудженому було відмовлено у задоволенні клопотання щодо застосування до нього положень ст. 82 КК України, ОСОБА_8 подав апеляційні скарги, в яких ставив питання про скасування вказаних ухвал та заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2020 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2019 року було задоволено частково, а саме скасовано вказану ухвалу та призначено новий розгляд в суді першої інстанції. Підставою для скасування даної ухвали стало порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального законодавства України, зокрема, щодо роз`яснення засудженому його права на захист.
Таким чином, оскільки ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2019 року, яка, в свою чергу, стала підставою для повторної відмови у задоволенні клопотання засудженого щодо застосування до нього вимог ст. 82 КК України, була скасована судом апеляційної інстанції із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, то колегія суддів приходить до висновку, про необхідність скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2019 року та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції. При цьому, колегія суддів приходить до висновку про доцільність об`єднати однакові за змістом клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та розглянути їх в одному провадженні із прийняттям єдиного та остаточного рішення з даного питання.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4