Дата документу 30.01.2020
Справа № 334/8441/19
Провадження № 1-кс/334/297/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського райсуду м. Запоріжжя клопотання Слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 та матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003923 від 09.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України про застосування запобіжного заходу підозрюваному:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українець, громадянина України, який має середню освіту, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.10.2005 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 3 роки, на підставі ст.75,76,103,104 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 16.01.2006 року Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, на підставі ст.75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 17.07.2006 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186, ч.3 ст.185, ст.69, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, 08.12.2008 року умовно-достроково звільнений з Павлоградської ВК УДДУПВП в Дніпропетровській області з невідбутим строком покарання у вигляді 8 місяців 19 днів;

- 29.05.2009 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, ст.69 КК України до покарання у вигляді штрафу у сумі 510 гривень;

- 01.08.2011 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.307, 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, 13.09.2013 року звільнений з Оріхівської ВК №88 УДПтС України в Запорізькій області по відбуттю строку покарання;

- 31.05.2016 року Херсонським міським судом Херсонської області за ч.3 ст.187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна, 07.06.2017 року Апеляційним судом Херсонської області вирок скасовано та кримінальну справу направлено на новий судовий розгляд, 15.08.2019 року Херсонським міським судом Херсонської області за ч.3 ст.187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, строком 8 років, із застосуванням ч.5 ст.72 КК України, звільнений в залі по відбуттю покарання;

встановив:

31.10.2019 року приблизно о 11.00 годині, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, заздалегідь розробивши план скоєння злочину, розподіливши ролі між собою, здійснив телефонний дзвінок на номер мобільного оператору НОМЕР_1 , який належить і використовується потерпілою ОСОБА_8 , в телефонній бесіді з якою домовилися про зустріч. Того ж дня, об 11.20 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, проникли до квартири АДРЕСА_2 , де відкрито викрали у потерпілої ОСОБА_8 шнурок із каучука зі вставками із золота 585 проби та кулоном із золота 585 проби, вагою 2,71 г., вартістю 6000 грн, чим спричинили потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Далі утримуючи при собі вказане майно, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 зникли з місця вчинення злочину, а викраденним майном розпорядилися на власний розсуд.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 . Дане клопотання погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 .

Слідчий посилається на те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України підтверджується зібраними в ході досудового слідства доказами, а саме: Протоколом огляду місця події від 11.11.2019 р.; Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 09.11.2019 р.; Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.11.2019 р.; Протоколом слідчого експерименту; Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 11.11.2019 р..

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, який згідно ст. 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на срок від чотирьох до восьми років.

В ході досудового слідства встановлений ряд ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України що є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: запобігання спробі переховуватися від органів досудового розслідування зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з метою уникнення покарання може переховуватися від слідства та суду, чим перешкоджати виконанню процесуальних рішень у зв`язку з тим, що у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також встановлено, що на розгляді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя відносно підозрюваного ОСОБА_5 перебуває обвинувальний акт у вчиненні аналогічного, корисливого злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, тому, усвідомлюючи цей факт, ОСОБА_5 перебуваючи на волі, задля уникнення покарання може переховуватися від органів слідста та/чи/ суду, що унеможливлює виконання всіх необхідних слідчих дій.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, слідство вважає за необхідним клопотати перед слідчим суддею про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що без застосування даного запобіжного заходу, неможливо уникнути вищезазначених ризиків та забезпечення покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання, застави чи домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи особу підозрюваного, та суспільний резонанс вчиненого ним злочину є ризик того, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та знаходячись на волі буде продовжувати вчинювати аналогічні злочини; до теперішнього часу не надійшли заяви від осіб, що заслуговують на особливу довіру та які б виявили бажання бути поручителями підозрюваного ОСОБА_5 , що виключає можливість застосування відносно нього запобіжного заходу особистої поруки, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України. Також у разі їх надходження підозрюваний буде знаходитися на свободі, що не виключає наявності вказаних ризиків.

Крім того, на думку слідчого та прокурора, судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Слідчий у судовому засіданні підтримав своє клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 оскільки підозрюваний має реальну можливість сховатися від слідства або суду, чинити тиск на свідків та потерпілу таким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого.

Допитаний у якості підозрюваного ОСОБА_5 просив суд не застосовувати відносно нього запобіжний захід у вигляду тримання під вартою, оскільки він не має наміру на ухилення від слідства.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_6 , просив суд відмовити у задоволенні даного клопотання та обрати більш м`який запобіжний захід, оскільки ані прокурором ані слідчим не були доведені ризики, передбачені ст..177 КПК України.

На думку захисника, клопотання щодо обрання найсуворішого запобіжного заходу не підтверджується з боку сторони обвинувачення.

На підставі вищевикладеного, захисник просив суд відмовити у задоволенні клопотання щодо застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши доводи та пояснення слідчого, думку прокурора, пояснення ОСОБА_5 та його захисника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до ст. 29 Конституції України ст. ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу й недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини.

Суд, обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежує конституційні права і свободи особи, ще до визнання особи винуватою у скоєнні злочину, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки останнього.

Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.І цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Нормами п. 5 ст. 184 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, і повинно містити: виклад обставини, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Як вбачається з клопотання старшого слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 взагалі не містить посилання на матеріали, якими б обґрунтовувалась підозра.

Так, згідно представлених слідчим доказів, якими обґрунтовується підозра є протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення. Згідно даного протоколу вбачається, що ОСОБА_8 08.11.2019р. звернулась до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про те, що 31.10.2019р. в її кватиру зайшли двоє раніше невідомих їй чоловіків і шляхом погроз заволоділи її шкіряним паском із золотими вставками та кулоном округлої форми з цирконієм, чим спричинили їй матеріальну шкоду на суму 6000 грн. Проте, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.11.2019р. ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 06.11.2019р. о 19.05 год. працівниками поліції за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 186 та ч.2 ст. 345 КК України.

Згідно відомостей з ломбарду, до них було здано кулон вагою 1,91 г. та брухт золота у кількості 9 шт. загальною вагою 1,15г та 0,8 г. Ніяких відомостей та доказів того, що кулон, який заклав ОСОБА_5 до ломбарду, належить саме ОСОБА_8 суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

В ході судового розгляду ні прокурором ні слідчим не доведено, що: потреби досудового розслідування виправдовують найтяжчий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_5 шляхом застосування до нього тримання під вартою; існують обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; існують обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; обставин, які характеризують особу підозрюваного та інше.

За таких обставин, ризик переховування від органів досудового слідства прокурором та слідчим не доведений, натомість повністю спростований доказами сторони захисту.

Доводи прокурора про те, що лише подальше тримання підозрюваного під вартою може забезпечити його належну процесуальну поведінку також є підтвердженими та належно обґрунтованими, оскільки з огляду на рішення Європейського суду ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку (Панченко проти Росії § 106) та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Ноймайстер проти Австрії §10), відсутність роботи не дає підстав вважати, що особа схильна до повторного вчинення злочинів (Сулаоя против Єстонії§ 64), а наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективу про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЗСПА у справі «Адам`як проти Польщі».

Відповідно до вимог ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

А виходячи з вищевказаних підстав, суд дійшов до висновку для відмови в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .

При цьому вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого існує у даному кримінальному провадженні, слід обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63,129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183-184, 193, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обовязки: прибувати за кожною вимогою до суду чи слідчого; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Ухвала про застосування запобіжного заходу діє до 30 березня 2020 року включно.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту: негайно, після її оголошення, вручити підозрюваному; направити для виконання Хортицькому відділенню Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Ухвала слідчого-судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1