Житомирський апеляційний суд
Справа №295/5876/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 125 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0002124 від 25.04.2017 року за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 13 січня 2020 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2003 року народження, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження №0002124 відносно нього закрито,

в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 надійшов до суду до закінчення строку давності, передбаченого ст.49 КК України, а тому суд зобов`язаний був дослідити всі обставини справи та ухвалити відповідне рішення. Вказує, що суд дійшов передчасного висновку про те, що ОСОБА_8 може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, оскільки останній заявив клопотання про закриття кримінального провадження фактично перед судовими дебатами, тобто коли суд ще остаточно не встановив факту вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Крім того зазначає, що суд не врахував думку потерпілої, яка заперечувала проти задоволення клопотання свого сина - ОСОБА_8 . Посилається на те, що суд позбавив потерпілу ОСОБА_9 можливості стягнути з ОСОБА_8 моральну шкоду у кримінальному провадженні.

Від прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_10 надійшло заперечення на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в якому йдеться про безпідставність доводів апелянта та про залишення ухвали суду без зміни.

В ухвалі суду зазначено, що відповідно до обвинувального акту 24.04.2017 року близько 18 години ОСОБА_8 перебував у будинку АДРЕСА_1 , де у нього на ґрунті тривалих неприязних відносин виник словесний конфлікт із матір`ю ОСОБА_9 .

Під час даного конфлікту у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_8 наблизившись до ОСОБА_9 , яка перебувала навпроти нього, схопив її за обидві кисті та почав стискати та скручувати.

Внаслідок вказаних дій, ОСОБА_8 умисно спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці обох кистей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, тобто обвинувачується в тому, що своїми умисними діями, що виразились в заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, те, що прокурор не заперечував проти задоволення вказаного клопотання, потерпіла та її представник заперечували щодо задоволення клопотання, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього закриттю у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених п.1 ч.1 ст. 49 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався і даний злочин є злочином невеликої тяжкості.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 суд залишив без розгляду.

Заслухавши доповідача, пояснення представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 24.04.2017 року своїми умисними діями, що виразились в заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_8 заявив клопотання, про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України, просив закрити провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України.

Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки : два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Відповідно до ч.2 ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Враховуючи, що кримінальне правопорушення було вчинено 24.04.2017 року, тобто відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України сплинули строки давності, обвинувачений ОСОБА_8 наполягає на звільненні його від кримінальної відповідальності та закритті кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, про наслідки закриття провадження в даному випадку йому неодноразово судом було роз`яснено, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про невідкладний розгляд клопотання відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України та прийняв законне і обгрунтоване рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття на цій підставі кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілої про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 надійшов до суду до закінчення строку давності, передбаченого п.1 ч.1 ст.49 КК України і суд зобов`язаний був дослідити всі обставини справи та ухвалити відповідне рішення, а також про те, що суд остаточно не встановив факту вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки ст.49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності. Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:
-притягнення особи як обвинуваченого;
-згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (ст.ст. 284-288 КПК України).
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.
Згідно із ч.2 ст. 49 КК України, перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Таким чином, зазначені доводи апеляційної скарги не впливають на перебіг строків притягнення особи до кримінальної відповідальності та звільнення від кримінальної відповідальності, оскільки таке звільнення можливе за умови перебігу зазначеного строку, а саме 2 років з дня вчинення злочину невеликої тяжкості, протягом якого особа виконала дві умови:
- не ухилялася від слідства або суду;
- не вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий.
Наведене узгоджується з п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року №12, згідно якого особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минулі певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
З матеріалів кримінального провадження не вбачається наявності відомостей про притягнення ОСОБА_8 з часу вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення до кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_8 не ухилявся від слідства та суду та в розшук не оголошувався.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апелянтом не наведено законних підстав, які б спростовували висновки місцевого суду щодо звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.
Доводи апелянта про те, що суд позбавив потерпілу ОСОБА_9 можливості відшкодування моральної шкоди у кримінальному провадженні (а.п.22), колегія суддів вважає безпідставними, оскільки порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами ст. 129 КПК України встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Таким чином, вказаними нормами закону не передбачено вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку цивільний позов не підлягає розгляду, що узгоджується з вищевказаними нормами кримінального процесуального закону.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно ч.7 ст. 128 КПК України, потерпіла не позбавлена права пред`явити позов в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 13 січня 2020 року, якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження №0002124 відносно нього закрито без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді: