Дата документу 11.02.2020 Справа № 334/67/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/67/20 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/100/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей 2012 та 2014 року народження, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-06 червня 2006 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.1 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ст.ст.75,76,105 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

-23 червня 2009 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

-17 червня 2013 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень. Перегляд вироку 28 жовтня 2013 року, покарання у виді штрафу в сумі 1190 гривень замінено на 70 годин громадських робіт;

-21 лютого 2013 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.ст.75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 04 грудня 2013 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням. 26 лютого 2014 року направлений до ДУ «Біленьківська ВК №99». Звільнений 02 листопада 2015 року умовно-достроково, не відбутий строк покарання 09 місяців 19 днів,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 .

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 , звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 04 січня 2020 року, якою клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000022 від 03 січня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 задоволено та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 03 січня 2020 року до 02 березня 2020 року включно.

Одночасно визначений розмір застави - 168160,00 грн, з покладенням певних обов`язків.

Своє рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в оскаржуваній ухвалі слідчого судді від 04 січня 2020 року відсутня належна оцінка обставин з огляду на приписи ст.ст.85,86 КПК України та не зазначено, які саме прямі докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, оскільки матеріали провадження не містять доказів, що саме ОСОБА_6 вчинив цей злочин. Крім того, згідно з протоколом затримання ОСОБА_6 , в останнього не було вилучено жодних інструментів, знарядь, пристосувань тощо, за допомогою яких можна перерізати телекомунікаційний кабель.

На думку захисника, ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, стороною обвинувачення нічим не підтверджені, оскільки ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

В той же час, підозрюваний має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає разом із цивільною дружиною, має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується з позитивного боку.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 04 січня 2020 року старший слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000022 від 03 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих кримінальних правопорушень (злочинів), судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв умисне корисливе кримінальне правопорушення (злочин), за наступних обставин.

В період часу з 00-00 годин до 01-00 годин 03 січня 2020 року ОСОБА_6 прибув за адресою: АДРЕСА_3 разом з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, в ході бесіди у ОСОБА_6 та ОСОБА_10 виник спільний прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище. Розробивши план дій та розподіливши між собою обов`язки, прослідували до колодязю з кабельною продукцією, який розташований у парку «ЗТЗ» по вул. С.Синенка, 17 у м. Запоріжжя.

Далі, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, по заздалегідь обумовленому плану, із застосуванням фізичної сили, спільно з ОСОБА_10 , відтягли бетонну кришку з люку колодязя, після чого ОСОБА_6 , з метою виконання попередньо розподілених обов`язків по спостереженню за місцем вчинення кримінального правопорушення і прилеглою територією, а також поданню сигналу ОСОБА_10 у разі появи осіб, які, ймовірно, можуть створити перешкоду для доведення злочинного умислу до кінця та перешкоджатимуть зникненню з місця вчинення кримінального правопорушення, залишився біля колодязя. В свою чергу, ОСОБА_10 , виконуючи заздалегідь покладені на нього обов`язки, заліз до колодязю, тим самим проник до сховища, де за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням знаряддя злочину, здійснив переріз кабелю ТПП 100*2*0,4, що належить ПрАТ «Укртелеком».

Після цього, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_10 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, прослідували до другого колодязя, який розташований на території парку «ЗТЗ» по вул.С.Синенка у м.Запоріжжя та накритий бетонною кришкою. Застосувавши спільну фізичну силу, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 відсунули бетонну кришку з люку колодязя убік та продовжили виконувати попередньо розподілені обов`язки, при цьому ОСОБА_6 залишився біля колодязя та спостерігав за місцем вчинення кримінального правопорушення, а ОСОБА_10 проник до колодязя, тим самим проник до сховища, де за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням знаряддя злочину здійснив другий переріз кабелю ТПП 100*2*0,4, який належить ПрАТ «Укртелеком».

Далі, ОСОБА_6 , з метою доведення злочинного умислу до кінця, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, таємно, за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_10 , переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає та їх дії залишаться ніким не поміченими, з метою особистого збагачення, із застосуванням фізичної сили витягли з колодязю і тим самим викрали кабель ТПП 100*2*0,4 довжиною 67 метрів, загальною вартістю 10273,94 грн, спричинивши ПрАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на вказану суму, який поклали на ділянці поблизу місця вчинення кримінального правопорушення.

Не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, продовжуючи виконувати дії відповідно до раніше розробленого плану, спільно з ОСОБА_10 , прослідували до третього колодязя, який розташований на території парку «ЗТЗ» по вул.С.Синенка у м.Запоріжжі та накритий бетонною кришкою. Далі, застосовуючи, спільні зусилля, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 відтягли бетонну кришку колодязя, після чого ОСОБА_6 , з метою виконання попередньо розподілених обов`язків по спостереженню за місцем вчинення кримінального правопорушення і прилеглою територією, а також поданню сигналу ОСОБА_10 , у разі появи осіб, які, ймовірно, можуть створити перешкоду для доведення злочинного умислу до кінця та перешкоджатимуть зникненню з місця вчинення кримінального правопорушення, залишився біля колодязя. В свою чергу, ОСОБА_10 , виконуючи заздалегідь покладені на нього обов`язки, заліз до колодязя, тим самим проник до сховища, де, за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням знаряддя злочину здійснив переріз кабелю ТПП 100*2*0,4, що належить ПрАТ «Укртелеком».

Після цього, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, прослідували до четвертого колодязя, який розташований на території парку «ЗТЗ» по вул.С.Синенка у м.Запоріжжі та накритий бетонною кришкою. Застосувавши спільну фізичну силу, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 відсунули бетонну кришку з люку колодязя у бік та продовжили виконувати попередньо розподілені обов`язки, при цьому ОСОБА_6 залишився біля колодязя та спостерігав за місцем вчинення кримінального правопорушення, а ОСОБА_10 проник до колодязя, тим самим проник до сховища, де, за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням знаряддя злочину, здійснив другий переріз кабелю ТПП 100*2*0,4, який належить ПрАТ «Укртелеком».

Далі, ОСОБА_6 , з метою доведення злочинного умислу до кінця, таємно, із корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_10 , з метою особистого збагачення, із застосуванням фізичної сили почали витягувати з колодязю кабель ТПП 100*2*0,4 довжиною 44 метри, вартістю 6747,07 грн, який належить ПрАТ «Укртелеком», однак в той момент їх дії були помічені співробітниками УПП в Запорізькій області, які затримали ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на місці вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим останні не вчинили всіх для доведення злочину до кінця з причин, які не залежали від їх волі.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 намагались викрасти кабель ТПП 100*2*0,4 довжиною 67 метрів, вартістю 10273,94 грн та кабель ТПП 100*2*0,4 довжиною 44 метри, вартістю 6747,07 грн, а всього загальною вартістю 17021,01 грн, які належать ПрАТ «Укретелеком», спричинивши матеріальну шкоду на вказану суму.

Органами досудового слідства дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

03 січня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

Заслухавши доповідь судді; захисника-адвоката ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і наполягав на законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.
З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, слідчого, думка прокурора, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих матеріалів провадження, та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.
Обґрунтованість підозри підтверджується доказами, зазначеними у клопотанні слідчого, а саме: відомостями з протоколу огляду місця події (а.с.14-16), показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (а.с.18-23, 28).
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).
Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.
Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що такий ризик існує, оскільки ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним злочину, а також невідворотність покарання, може безперешкодно покинути межі м.Запоріжжя, тим самим може переховуватись від органів досудового слідства та суду.
Щодо п.5 ст.177 КПК України, слідчий суддя вказує на те, що ОСОБА_6 офіційно не працює, раніше був судимий за вчинення корисливих злочинів, що може свідчити про те, що єдиним джерелом його доходів є протиправна діяльність та вчинення нових кримінальних правопорушень. Також вказує, що в Комунарському районному суді на даний час розглядаються два обвинувальних акта відносно ОСОБА_6 за вчинення корисливих злочинів, що підтверджує систематичність вчинення кримінальних правопорушень.
Отже, доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялись слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі.
З урахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Також слідчий суддя, з врахуванням обставин провадження, в т.ч. майнового стану підозрюваного та відомостей про його особу, дійшов правильного висновку про можливість визначення розміру застави, що складає 168160 гривень, як альтернативу застосованому запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме такий розмір застави зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, що не суперечить положенням ч. 5 ст.182 КПК України.
Доводи сторони захисту про непричетність підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення мають ретельно перевірятися в ході досудового розслідування у встановленому законом порядку та оцінюватись у сукупності із іншими доказами.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_6 , має постійне місце проживання, де проживає разом зі своєю цивільною дружиною, має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем постійного проживання, правильність висновків слідчого судді не спростовують та не зменшують встановлених ризиків.
Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 04 січня 2020 року, якою клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000022 від 03 січня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 задоволено, застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 03 січня 2020 року до 02 березня 2020 року включно залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4