Справа № 591/7252/19
Провадження № 1-кп/591/298/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 cічня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, по кримінальному провадженню № 0002533, -

В С Т А Н О В И В:

20.11.2019 року від Сумської місцевої прокуратури до Зарічного районного суду м. Суми надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 разом з угодою про визнання винуватості. Цього ж дня ухвалою суду призначено підготовче провадження.

Під час підготовчого засідання прокурор, захисник та обвинувачений просили затвердити угоду про визнання винуватості, в у разі відмови у затвердженні такої угоди - висловили думку про можливість призначення судового розгляду та проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дійшов таких висновків.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Крім того, з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє: права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він беззастережно визнає себе винним; вид та міру покарання, яке буде призначено йому у разі затвердження угоди судом та на яке він погодився; наслідки невиконання угоди.

Суд переконався у підготовчому судовому засіданні, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Разом з тим, з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 25.06.2015 року був засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць, звільнився на підставі ухвали суду умовно-достроково з не відбутим строком 1 рік 2 місяці 5 днів.

Згідно обвинувального акту, що надійшов з угодою, ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину за ч.2 ст.309 КК України 26.08.2019 року, тобто, в період невідбутої частини покарання.

В укладеній угоді про визнання винуватості сторони дійшли згоди про призначення покарання ОСОБА_5 за ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 1 року 5 місяців позбавлення волі, а остаточне покарання визначили на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, приєднавши 2 місяці позбавлення волі, як частину не відбутого покарання за вироком Ковпаківського районного суду м.Суми, тобто, остаточно визначили покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі.

Але вважаю, що застосування до ОСОБА_5 при призначенні йому покарання положень ст.69 КК України очевидно не відповідає вимогам закону, тяжкості вчиненого злочину, а також інтересам суспільства.

Зокрема, ст.69 КК України застосовується: за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і з урахуванням особи винного.

В даному випадку, як в обвинувальному акті, так і в укладеній угоді про визнання винуватості зазначено лише одну пом`якшуючу обставину. Крім того, ОСОБА_5 є неодноразово судимою особою, яка вже засуджувалась за злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України, та , не дивлячись на це, знову обвинувачується у вчиненні аналогічного злочину та ще і вчиненого у період невідбутої частини покарання.

Вказане свідчить про відсутність підстав для застосування при призначенні покарання такій особі з урахуванням ст.69 КК України.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, а також у разі, якщо її умови не відповідають інтересам суспільства.

За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, суперечать вимогам закону та не відповідають інтересам суспільства в частині узгодженого сторонами покарання, суд вважає за необхідне відмовити в її затвердженні.

Крім того, судом не були встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 2-4 ч.3 ст.314 КПК України, тому необхідно призначити відкрите судове засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , викликавши обвинуваченого, захисника та прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-317 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 18.11.2019 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Призначити відкрите судове засідання у кримінальному провадженні №0002533 відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, яке відбудеться 20 січня 2020 о 10 год. 00 хв., з викликом учасників судового провадження: прокурора, захисника та обвинуваченого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1