У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень, зареєстрованих в ЄРДР за №003156, 0000110

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2020 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого за ч.4 ст.187, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

обвинувачений ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2020 року ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 21 липня 2020 року включно.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у відношенні ОСОБА_9 застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашній арешт у нічний період доби.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає ухвалу незаконною, невмотивованою та прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Посилається на те, що ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду, не дотриманням практики ЄСПЛ.

Зазначає, що ОСОБА_6 категорично заперечує свою участь у вчиненні злочину, при цьому зазначає своє місцезнаходження у вказаний час в іншому місці.

На думку апелянта, ухвала ґрунтується на припущеннях. Зазначає, що обставини кримінального провадження судом об`єктивно не з`ясовані, не досліджені докази та не оцінені відповідно до ст. 94 КПК України, та висновки суду першої інстанції не підтверджуються доказами.

Як вказує апелянт, суд не зазначив підстави, з яких він дійшов висновків про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Посилається на те, що докази його вини відсутні, а сама лише тяжкість злочину не може бути покладена в обґрунтування необхідності продовження тримання під вартою.

Також зазначає, що судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України продовжується вже 5 років, запобіжний захід в цьому провадженні не обирався, проте ОСОБА_6 регулярно з`являвся на всі судові засідання. Тому відсутні підстави вважати, що існує ризик ухилення від суду.

На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно визначив ОСОБА_6 непомірно великий розмір застави.

Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту на певний час доби буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходяться кримінальні провадження №003156, та №0000110 у відношенні ОСОБА_6 за ч.4 ст.187, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України та ОСОБА_10 за ч.3 ст.15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 . В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що на даний час не зменшилися ризики того, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України і для їх запобігання необхідно продовжити строк його тримання під вартою.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, у разі зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, він може переховуватись від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочинів, за які передбачено покарання до 15 років позбавлення волі. Також може незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, так як потерпілі побоюються обвинуваченого ОСОБА_6 . Крім того, на думку суду першої інстанції доведений ризик, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не буде здатним забезпечити виконання покладених на ОСОБА_6 процесуальних обов`язків. Зважаючи на положення ч.5 ст.182 КПК України, суд першої інстанції вважав за необхідне призначити заставу у розмірі 1400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 942 800 грн., так як застава в іншому розмірі не здатна забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому, вказаний запобіжний захід продовжено оскаржуваною ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2020 року на строк до 21 липня 2020 року.

Приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухваленням судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, суд першої інстанції, при вирішенні питання, щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, прийняв до уваги те, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи захисника щодо незгоди з обвинуваченням не є слушними, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Тому, доводи захисника щодо незгоди з обвинуваченням ОСОБА_6 не є слушними, оскільки судовий розгляд даного кримінального провадження триває.

При прийнятті рішення, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, в тому числі особливо тяжких злочинів.

Висновки суду першої інстанції про наявність на даний час ризиків, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, з підстав, зазначених у судовому рішенні, - є правильними.

Посилання апелянта на те, що при прийнятті рішення судом першої інстанції не оцінені докази стосовно висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, яке обвинувачений заперечує, не обговорюються, оскільки рішення по суті обвинувачення не прийнято, і ці доводи не є предметом розгляду при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Враховуючи наявність встановлених ризиків, обставини кримінального провадження, суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, та не знаходить підстав для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, про що просить апелянт.

Доводи апелянта про визначення непомірно великого розміру застави є неспроможними, оскільки суд першої інстанції достатньо мотивував та вірно визначив розмір застави з урахуванням вимог ч.5 ст. 182 КПК України. Визначений розмір застави є достатній для забезпечення виконання обвинувачуваним обов`язків, передбачених кримінально процесуальним законодавством.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2020 року, якою ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 липня 2020, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3