Справа № 559/219/18
провадження №1-кп/559/17/2020
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу
20 лютого 2020 року місто Дубно Рівненська область

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001210 від 14 жовтня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , за ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

представників потерпілих: адвоката ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дубенського міськрайонного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0001210 від 14 жовтня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , за ч. 2 ст. 286 КК України.
27.11.2019 прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 подано клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано наступними доводами.

14.10.2017, приблизно о 18 год. 20 хв., у світлу пору доби, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю не менше 70-80 км/год., що перевищує допустиму для даної ділянки дороги, по правій смузі проїзної части по вул. Грушевського у м. Дубно зі сторони вул. Залізнична у напрямку вул. Сурмичі, неподалік магазину «Добробут», що за адресою: м. Дубно вул. Грушевського, 122, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам руху, і що смуга, на яку він буде виїжджати буде вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, здійснюючи обгін невстановлених слідством автомобілів, раптово та у безпосередній близькості перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яку перетинати заборонено, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем «ВАЗ 1117», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному напрямку та не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , отримав тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 помер під час стаціонарного лікування у Дубенській ЦРЛ, а пасажир автомобіля «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_11 , водій автомобіля «ВАЗ 1117», реєстраційний номер НОМЕР_2 . ОСОБА_9 і пасажир автомобіля «ВАЗ 1117» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_12 , отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: показаннями потерпілих, показаннями свідків, фактом, змістом та результатом проведеного огляду місця події, де зафіксовано обстановку вчинення кримінального правопорушення; наявним відеозаписом дорожньо- транспортної пригоди, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження, де зафіксоване кримінальне правопорушення, а також іншими речовими доказами, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження.
ОСОБА_4 має постійне місце проживання та місце реєстрації, однак є неодруженим, непрацюючим, на утриманні неповнолітніх дітей не має, що дає підстави вважати, що ОСОБА_4 не маючи тісних родинних стосунків і постійного місця роботи може залишити своє місце постійного проживання з метою ухилення від суду, перешкоджати встановленню істини в справі, а також щоб уникнути передбаченого покарання, виїхати за межі території України, наприклад, до своєї матері, яка проживає за кордоном, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів суду.
Ухвалою Дубенського міськрайонного суду ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжено обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби строком на 60 діб.
Строк обраного запобіжного заходу закінчився, а ризики, які послужили обранню запобіжного заходу, у такому виді, продовжують існувати.
Враховуючи вищевикладені ризики прокурор вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 запобіжний захід - домашній арешт в період часу з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. із забороною залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав із викладених в ньому обставин, просив його задовольнити, окрім того пояснив. Що на даний момент ОСОБА_4 змінив своє місце проживання, стороні обвинувачення адреса невідома..

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання, заявлене у клопотанні обґрунтування ризику виїзд за кордон, є безпідставним, оскільки в його підзахисного ще на етапі досудового розслідування вилучені паспорти. Окрім того, адреса місця проживання у клопотанні прокурора не конкретизована.

Обвинувачений ОСОБА_4 , щодо запобіжного заходу підтримав позицію свого захисника.

Представника потерпілих в судовому засіданні висловили позицію, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід, чи це буде домашній арешт чи ні, покладаються на розсуд суду.

Заслухавши пояснення прокурора, обвинуваченого, його захисника, представників потерпілих, дослідивши клопотання, суд до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те що можна вважати обґрунтованим , залежить від обставин.

У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Аналіз наведених у клопотанні обставин та матеріалів кримінального провадження, дає підстави вважати про наявність вагомих фактів, які стали причиною виникнення підозри ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує вимоги п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Частина 2 статті 194 КПК України передбачає обов`язок суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд вважає встановленими обставини існування ризиків переховуватися від органів досудового розслідування ( п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки, ОСОБА_4 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, що дає підстави вважати, що він з метою уникнення передбаченого покарання може залишити місце свого проживання та таким чином, ухилятися від суду, будь-яким способом уникати викликів суду, чим затягувати строки розгляду та перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Суд також вважає, що прокурором в судовому засіданні не доведено те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти визначеним ризикам.

Такого висновку суд дійшов, зважаючи на вимоги ст. 178 КПК України щодо обставин, які враховуються при застосуванні запобіжного заходу. Так, обвинувачений має визначене місце проживання, раніше не судимий.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що зможе запобігти заявленному ризику та в цілому забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт, а саме: особисте зобов`язання, з покладанням на обов`язків з числа передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 194, 196, 372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання клопотання прокурора Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 .

Застосувати до обвинуваченого у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001210 від 14 жовтня 2017 року за ч. 2 ст. 286 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків з числа передбачених ч.5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом визначити до 20.05.2020.
Згідно з частиною 6 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора у порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Попередити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконання особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1