Номер провадження: 11-сс/813/849/20
Номер справи місцевого суду: 947/5393/20 1-кс/947/5789/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинувальні акти у кримінальних провадженнях за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України, та за ч.2 ст.187 КК України відносно якого на теперішній час перебувають на розгляді у Київському районному суді м. Одеси та Суворовському районному суді м. Одеси, в силу ст. 89 КК України не судимого,
підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, у кримінальному провадженні №0005691, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2019 року
установив.
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 11.07.2020 року без визначення розміру застави щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, у кримінальному провадженні №0005691, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2019 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні злочину та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: що підозрюваний ОСОБА_7 , знаходячись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити речі, які мають значення доказів або вчинити інший злочин, які на час розгляду клопотання не зменшились, а також доведена неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В своїй апеляційній скарзі, захисник підозрюваного зазначає, що причетність підозрюваного до інкримінований йому кримінальних правопорушень не доведена, також прокурором не доведено, що ризики не зменшилися або з`явились нові ризики, слідчим суддею не взято до уваги дані про особу підозрюваного, зокрема те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, частково відшкодував матеріальну шкоду потерпілому.

На підставі викладеного, захисник підозрюваного в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши: доповідь судді-доповідача; доводи підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити; виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частина 5 статті 199 КПК України передбачає, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суд при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Із матеріалів провадження вбачається, що 14.03.2020 року відносно ОСОБА_7 складено письмове повідомлення про підозру за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України, 06.05.2020 року відносно ОСОБА_7 складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, та санкція ч.2 ст.187 КПК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна, санкція ч.2 ст.186 КПК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим, відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 року, заява № 42310/04 суд наголошує, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13.11.2007 року).

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме за те, що він приблизно 18.10.2019 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи про настання суспільно небезпечних наслідків, діючи повторно, вступив у злочинну змову направлену на таємне викрадення чужого майна з ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 .

Реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_7 , 18.10.2019 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розподілили між собою ролі та розробили спільний злочинний план.

З метою пошуку об`єкту злочинного посягання, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , о 03 годин 00 хвилин 18.10.2019 року, на невстановленому автомобілі прибули до будинку АДРЕСА_3 , де між будинками №7 та №9 помітили невідомого їм чоловіка, яким виявився ОСОБА_12 . Обравши майно останнього, як об`єкт злочинного посягання, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у відповідності до відведеним їм ролей, діючи умисно та протиправно, з метою досягнення злочинної мети направленої на заволодіння чужим майном будь-яким способом, почали застосовувати до ОСОБА_12 прийоми боротьби, які виконували роль відволікаючого маневру під час скоєння злочину. В цей час, ОСОБА_7 , під час застосування до ОСОБА_12 чергового прийому боротьби, шляхом ривку, відкрито заволодів з шиї останнього золотим ланцюжком вагою 42 грами, вартістю 60000 гривень. В цей час, ОСОБА_12 , розуміючи, що з його шиї було викрадено його майно, почав звертатись до ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , з вимогою припинити відносно нього протиправні дії та повернути викрадене майно, про те, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розуміючи, що їх дії переросли та носять відкритий характер, з метою утримання викраденого майна з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток у розмірі 60000 гривень.

Не зупиняючись на досягненому, ОСОБА_7 , приблизно 20.10.2019 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи про настання суспільно небезпечних наслідків, вступив у злочинну змову направлену на заволодіння чужим майном будь-яким способом з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_7 , 20.10.2019 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, разом з ОСОБА_13 розподілили між собою ролі та розробили спільний злочинний план.

З метою пошуку об`єкту злочинного посягання, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , о 03 годин 00 хвилин 20.10.2019 року, на невстановленому автомобілі прибули до кафе-бару «Бурбон», що знаходиться за адресою: м. Одеса вул. Катериненська,8.

Вийшовши з салону вказаного автомобіля, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 помітили невідомого їм чоловіка, яким виявився ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Обравши невизначене майно останнього, як об`єкт злочинного посягання, ОСОБА_7 у відповідності до відведеної йому ролі, діючи умисно та протиправно, з метою досягнення злочинної мети направленої на таємне викрадення чужого майна, почав застосовувати до ОСОБА_14 прийоми боротьби, які виконували роль відволікаючого маневру під час скоєння злочину. В цей час, ОСОБА_13 знаходився поруч та почав виконувати роль спостерігача, та в свою чергу здійснювати контр спостереження, з метою, у разі виникнення незапланованої ситуації, як можна швидше надати допомогу ОСОБА_7 . Водночас, ОСОБА_7 , розуміючи, що діє таємно та залишиться непоміченим, застосовуючи до ОСОБА_14 численні прийоми боротьби, які блокують його рух та поле зору, шляхом ривку з шиї ОСОБА_14 відкрито заволодів золотим ланцюжком вагою 25 грам, вартістю 35000 гривень, з золотою обручкою, вагою 4 грами, вартістю 40000 гривень. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 разом з викраденим майном намагались зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, але в цей час, ОСОБА_14 , розуміючи, що з його шиї викрадено його майно, почав звертатись до ОСОБА_7 та ОСОБА_13 з вимогою повернути викрадене майно, про те, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 розуміючи, що їх дії переросли та носять відкритий характер, з метою утримання викраденого майна та заволодіння новим, виник умисел, спрямований на напад з метою заволодіння майном ОСОБА_14 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 почали вимагати у ОСОБА_14 все наявне при ньому майно та погрожувати застосуванням насильства небезпечного для життя і здоров`я, а саме розправою над ним у разі невиконання їхніх вимог.

Продовжуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_15 знаходячись навпроти ОСОБА_14 наніс останньому один удар кулаком лівої руки в область щелепи з права, від чого ОСОБА_14 впав землю, та втратив свідомість.

В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_13 з метою заволодіння майном ОСОБА_14 перевернули його на бік та користуючись його безпорадним станом намагались заволодіти майном ОСОБА_14 . В цей час ОСОБА_14 прийшов до тями, слідкуючи за діями ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , прохав припинити їх злочинні дії, але останні проігнорували прохання ОСОБА_14 , після чого ОСОБА_7 , з правої кишені куртки ОСОБА_14 відкрито заволодів наручним годинником останнього марки «Дізель», чорного кольору, вартістю 5000 гривень, та авторучкою марки «Монблан» з металу чорного кольору, вартістю 5000 гривень.

У подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , з місця скоєння злочину, разом з викраденим майном, зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_14 матеріальний збиток у розмірі 85000 гривень.

Відповідно до лікарського заключення від 20.10.2019 року та виписки з медичної карти № 2652 від 29.11.2019 року у ОСОБА_14 встановлений діагноз закритий не зрісшись перелом зовнішньої кістки лівої гомілки зі зміщенням уламків та закритий двухсторонний перелом щелепи.

Не зупиняючись на досягненому, ОСОБА_7 , приблизно 08.12.2019 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи про настання суспільно небезпечних наслідків, вступив у злочинну змову направлену на відкрите викрадення чужого майна з ОСОБА_13 та ОСОБА_16 .

Реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_7 , 08.12.2019 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_16 розподілили між собою ролі та розробили спільний злочинний план.

З метою пошуку об`єкту злочинного посягання, ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , приблизно о 02 годині 30 хвилин, 08.12.2019 року, на невстановленому автомобілі прибули до будинку АДРЕСА_4 .

Вийшовши з салону вказаного автомобіля, ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , помітили невідомого їм чоловіка, яким виявився ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який разом із своїм товаришем ОСОБА_18 знаходився неподалік. Обравши майно ОСОБА_17 , як об`єкт злочинного посягання, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 у відповідності до відведеної їм протиправної ролі, діючи умисно та протиправно, з метою досягнення злочинної мети направленої на таємне викрадення чужого майна, почали застосовувати до товариша ОСОБА_17 ОСОБА_18 прийоми боротьби, які виконували роль відволікаючого маневру під час скоєння злочину. В цей час, ОСОБА_16 наблизившись до ОСОБА_17 , погрожуючи фізичною розправою, почав вимагати від останнього видати приналежний ОСОБА_17 мобільний телефон. В цей час, ОСОБА_16 усвідомлюючи протиправність своїх дій, правою рукою з правої зовнішньої кишені куртки ОСОБА_17 відкрито заволодів мобільним телефоном останнього марки «Samsung Galaxy Note 10+», в корпусі білого кольору, в чохлі сірого кольору, з сім-картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_1 , вартістю 22700 гривень,

У подальшому, ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 з місця скоєння злочину, разом з відкрито викраденим майном, зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_17 матеріальний збиток у розмірі 22700 гривень.

Не зупиняючись на досягненому, ОСОБА_7 , приблизно 02.11.2019 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи про настання суспільно небезпечних наслідків, вступив у злочинну змову направлену на заволодіння чужим майном будь-яким способом зі ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , у відношенні якого постановою слідчого СУ ГУНПв Одеській області від 26.03.2020 року доповнено анкетними даними ОСОБА_21 .

Реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_7 , 02.11.2019 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, разом зі ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , у відношенні якого постановою слідчого СУ ГУНПв Одеській області від 26.03.2020 року доповнено анкетними даними ОСОБА_21 розподілили між собою ролі та розробили спільний злочинний план.

З метою пошуку об`єкту злочинного посягання, ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , та ОСОБА_20 , у відношенні якого постановою слідчого СУ ГУНПв Одеській області від 26.03.2020 року доповнено анкетними даними ОСОБА_21 , о 01 годин 00 хвилин 02.11.2019 року, прибули до нічного клубу «Парк Резіденс», що знаходиться за адресою: м. Одеса вул. Французький бульвар,85.

Знаходячись в приміщенні клубу, ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , та ОСОБА_20 , у відношенні якого постановою слідчого СУ ГУНПв Одеській області від 26.03.2020 року доповнено анкетними даними ОСОБА_21 ,помітили невідомого їм чоловіка, яким виявився ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Обравши невизначене майно останнього, як об`єкт злочинного посягання, та дочекавшись поки останній покине приміщення клубу, ОСОБА_7 у відповідності до відведеної йому протиправної ролі, діючи умисно та протиправно, з метою досягнення злочинної мети направленої на таємне викрадення чужого майна, почав застосовувати до ОСОБА_22 прийоми боротьби, які виконували роль відволікаючого маневру під час скоєння злочину. В цей час, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , у відношенні якого постановою слідчого СУ ГУНПв Одеській області від 26.03.2020 року доповнено анкетними даними ОСОБА_21 ,знаходились поруч та почали виконувати роль спостерігачів, та в свою чергу здійснювати контр спостереження, з метою, у разі виникнення незапланованої ситуації, як можна швидше надати допомогу ОСОБА_7 . Водночас, ОСОБА_7 , розуміючи, що діє таємно та залишиться непоміченим, застосовуючи до ОСОБА_22 численні прийоми боротьби, які блокують його рух та поле зору, шляхом ривку з шиї ОСОБА_23 відкрито заволодів золотим ланцюжком вагою 30 грам, вартістю 27000 гривень, з правою передньої кишені штанів ОСОБА_23 відкрито заволодій його банківською картою ПАТ КБ «Привать Банк». Після чого, ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , та ОСОБА_20 , у відношенні якого постановою слідчого СУ ГУНПв Одеській області від 26.03.2020 року доповнено анкетними даними ОСОБА_21 ,разом з викраденим майном намагались зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, але в цей час, ОСОБА_23 , розуміючи, що в нього було викрадено майно, почав звертатись до ОСОБА_7 з вимогою повернути викрадене майно, про те, ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , та ОСОБА_20 , у відношенні якого постановою слідчого СУ ГУНПв Одеській області від 26.03.2020 року доповнено анкетними даними ОСОБА_21 ,розуміючи, що їх дії переросли та носять відкритий характер, відмовились повертати викрадене майно та в подальшому, з місця скоєння злочину, разом з відкрито викраденим майном, зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_23 матеріальний збиток у розмірі 27000 гривень.

Не зупиняючись на досягненому, ОСОБА_7 , приблизно 12.01.2020 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи про настання суспільно небезпечних наслідків, вступив у злочинну змову направлену на заволодіння чужим майном будь-яким способом з ОСОБА_20 , у відношенні якого постановою слідчого СУ ГУНПв Одеській області від 26.03.2020 року доповнено анкетними даними ОСОБА_21 та двома невстановленими чоловіками.

Реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_7 , 12.01.2020 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, разом з ОСОБА_20 , у відношенні якого постановою слідчого СУ ГУНПв Одеській області від 26.03.2020 року доповнено анкетними даними ОСОБА_21 ,та двома невстановленими чоловіками розподілили між собою ролі та розробили спільний злочинний план.

З метою пошуку об`єкту злочинного посягання, ОСОБА_7 , з ОСОБА_20 , у відношенні якого постановою слідчого СУ ГУНПв Одеській області від 26.03.2020 року доповнено анкетними даними ОСОБА_21 ,та двома невстановленими чоловіками, о 03 годин 00 хвилин 12.01.2020 року, прибули до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_6 », що знаходиться за адресою: м. Одеса вул. Катериненська площа,3.

Знаходячись в приміщенні клубу, ОСОБА_7 , з ОСОБА_20 , у відношенні якого постановою слідчого СУ ГУНПв Одеській області від 26.03.2020 року доповнено анкетними даними ОСОБА_21 ,та двома невстановленими чоловіками помітили невідомого їм чоловіка, яким виявився ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Обравши невизначене майно останнього, як об`єкт злочинного посягання, ОСОБА_7 покликав ОСОБА_24 вийти для подальшої розмови на вулицю, та у відповідності до відведеної йому протиправної ролі, діючи умисно та протиправно, з метою досягнення злочинної мети направленої на таємне викрадення чужого майна, почав застосовувати до ОСОБА_24 прийоми боротьби, які виконували роль відволікаючого маневру під час скоєння злочину. В цей час, двоє невстановлених чоловіків знаходились поруч та почали виконувати роль спостерігачів, та в свою чергу здійснювати контр спостереження, з метою, у разі виникнення незапланованої ситуації, як можна швидше надати допомогу ОСОБА_7 , а ОСОБА_20 , у відношенні якого постановою слідчого СУ ГУНПв Одеській області від 26.03.2020 року доповнено анкетними даними ОСОБА_21 ,знаходився поза зором учасників, та відповідно до відведеної йому ролі, після заволодіння майном ОСОБА_24 повинен був звернутись до останнього, та запропонувати допомогу у поверненні викраденого за грошову допомогу. Водночас, ОСОБА_7 , розуміючи, що діє таємно та залишиться непоміченим, застосовуючи до ОСОБА_24 численні прийоми боротьби, які блокують його рух та поле зору, шляхом ривку з шиї ОСОБА_24 таємно заволодів золотим ланцюжком вагою 25 грам, з золотим хрестиком, вагою 5 грам, загальною вартістю 30000 гривень. Після чого, ОСОБА_7 , та двоє невстановлених чоловіків з місця скоєння злочину, разом з викраденим майном, зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_24 матеріальний збиток у розмірі 30000 гривень, але в цей час, до ОСОБА_24 , звернувся ОСОБА_20 , у відношенні якого постановою слідчого СУ ГУНПв Одеській області від 26.03.2020 року доповнено анкетними даними ОСОБА_21 , який представився на ім`я ОСОБА_25 , та запропонував повернути викрадене майно за грошову винагороду в розмірі 500 доларів, та продемонстрував ОСОБА_24 викрадені в нього золоті вироби, але в подальшому не дочекавшись бажаного результату ОСОБА_20 , у відношенні якого постановою слідчого СУ ГУНПв Одеській області від 26.03.2020 року доповнено анкетними даними ОСОБА_21 ,з місця вчинення злочину зник.

Не зупиняючись на досягненому, ОСОБА_7 , приблизно 08.02.2020 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи про настання суспільно небезпечних наслідків, вступив у злочинну змову направлену на заволодіння чужим майном будь-яким способом з ОСОБА_13 та ОСОБА_26 .

Реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_7 , 08.02.2020 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_27 розподілили між собою ролі та розробили спільний злочинний план.

З метою пошуку об`єкту злочинного посягання, ОСОБА_7 , з ОСОБА_13 та ОСОБА_27 , о 02 годин 00 хвилин 08.02.2020 року, прибули до нічного клубу «Ваніті», що знаходиться за адресою: м. Одеса вул. Катериненська, 23.

Знаходячись в приміщенні клубу, ОСОБА_7 , з ОСОБА_13 та ОСОБА_27 помітили невідомого їм чоловіка, яким виявився ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Обравши невизначене майно останнього, як об`єкт злочинного посягання, ОСОБА_7 дочекавшись поки ОСОБА_28 вийде з клубу на вулицю, у відповідності до відведеної йому протиправної ролі, діючи умисно та протиправно, з метою досягнення злочинної мети направленої на таємне викрадення чужого майна, почав застосовувати до ОСОБА_28 прийоми боротьби, які виконували роль відволікаючого маневру під час скоєння злочину. В цей час, ОСОБА_13 та ОСОБА_29 знаходились поруч та почали виконувати роль спостерігачів, та в свою чергу здійснювати контр спостереження, з метою, у разі виникнення незапланованої ситуації, як можна швидше надати допомогу ОСОБА_7 . Водночас, ОСОБА_7 , розуміючи, що діє таємно та залишиться непоміченим, застосовуючи до ОСОБА_24 численні прийоми боротьби, які блокують його рух та поле зору, шляхом ривку з шиї ОСОБА_28 таємно заволодів золотим ланцюжком вагою 90 грам, з золотим кулоном у вигляді карти «Джокер», вагою 35 грам, загальною вартістю 185000 гривень. В цей час, ОСОБА_28 , розуміючи, що з його шиї було викрадено його майно, почав звертатись до ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_30 , з вимогою припинити відносно нього протиправні дії та повернути викрадене майно, про те, ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_29 розуміючи, що їх дії переросли та носять відкритий характер, з метою утримання викраденого майна з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_28 матеріальний збиток у розмірі 185000 гривень.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 та вважаючи їх безпідставними, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Крім того, вирішуючи питання про обґрунтованість підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

На підставі зазначеного, апеляційний суд вважає, що надані прокурором докази, які долучені до клопотання повністю доводять на даній стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі, а тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.

Не погоджуючись із доводами захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, які були б підставою для продовження застосування найбільш суворого запобіжного заходу, колегія суддів наголошує на таких обставинах.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.03.2020 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 14.05.2020 року та при вирішенні питання міри запобіжного заходу, слідчим суддею було встановлено існування ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається з обґрунтованих висновків, викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, слідчий суддя встановив, що наведені стороною обвинувачення обставини даного кримінального провадження виправдовують продовження існування означених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу.

Так, слідчий суддя обґрунтовано вважав, що тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у випадку доведення його вини у вчиненні таких кримінальних правопорушень у встановленому законом порядку судом, й сам факт усвідомлення підозрюваним можливих негативних наслідків ймовірно вчинених ним дій, свідчить про те, що підозрюваний може вжити заходів до переховування від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про те, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшився та продовжує існувати.

Крім того, слідчий суддя вважав, що в рамках даного кримінального провадження не зменшився й продовжує існувати ризик можливого знищення підозрюваним ОСОБА_7 речей та документів, які мають значення для даного кримінального провадження (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки в рамках даного кримінального провадження за обставин, як вони викладені в клопотанні, потерпілим особам в зв`язку з можливим незаконним заволодінням належними їм речами, було завдано майнової шкоди. При цьому, ймовірно викрадені речі, на теперішній час в повній мірі органом досудового розслідування не встановлені, між тим такі речі відповідають критеріям речових доказів. В свою чергу встановлення місцезнаходження такого майна забезпечить орган досудового розслідування додатковою доказовою базою на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України. Відтак, викладене може свідчити про наявність особистої зацікавленості у підозрюваного щодо знищення таких речей та документів, що свідчить про продовження існування означеного ризику.

З приводу продовження існування ризику можливого незаконного впливу на потерпілих осіб в рамках даного кримінального провадження (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), слідчий суддя врахував, що матеріли даного клопотання, містять низку протоколів допиту потерпілих осіб, які містять анкетні дані означених осіб. Враховуючи те, що в значній мірі на показаннях потерпілих осіб на теперішній час ґрунтується обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, слідчий суддя обґрунтовано вважав, що не зменшився та продовжує існувати ризик можливого незаконного впливу на потерпілих з боку підозрюваного, які допитані на стадії досудового розслідування, однак під впливом підозрюваного можуть змінити показання під час судового розгляду.

Зважаючи на інкриміновані підозрюваному ОСОБА_7 епізоди ймовірної злочинної діяльності за обставинами, як вони викладені у клопотанні та письмовому повідомленні про підозру (зміненому), які носять корисливий характер та спрямовані на порушення права власності потерпілих осіб, з огляду на ту обставину, що слідчим суддею не було встановлено офіційного місця роботи підозрюваного, а відтак і його офіційного та постійного заробітку, враховуючи відомості в частині притягнення останнього на теперішній час до кримінальної відповідальності за ймовірне вчинення аналогічного роду кримінальних правопорушень Київським районним судом м. Одеси та Суворовським районним судом м.Одеси, слідчий суддя також дійшов обґрунтованого висновку, що ризик можливого вчинення підозрюваним іншого корисливого кримінального правопорушення проти власності в рамках даного кримінального провадження наявний та жодним чином не зменшився.

Окрім того, з урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 , а також те, що останньому відомі особи потерпілих та свідків, апеляційний суд вважає, що продовжує існувати ризик, що він може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, які на теперішній час допитані на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного можуть змінити показання під час судового розгляду.

Крім того, як вбачається з подання, інкриміновані дії ОСОБА_7 вчиняв з іншими особами, які на даний момент не встановлені, таким чином в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, підозрюваний може впливати й на цих осіб.

Також слідчий суддя дійшов вірного висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме: здійснити тимчасовий доступ інформації, яка місить охоронювану законом таємницю та перебуває у володінні оператора телекомунікації ТОВ «Лайфселл»; здійснити тимчасовий доступ інформації, яка місить охоронювану законом таємницю та перебуває у володінні оператора телекомунікації ПрАТ «Київстар»; здійснити тимчасовий доступ інформації, яка місить охоронювану законом таємницю та перебуває у володінні оператора телекомунікації ПрАТ «ВФ Україна»; надати доручення про опрацювання інформації, отриманої від операторів телекомунікації (у порядку ст. 71 КПК України) від оперативного підрозділу УОТЗ ГУНП в Одеській області; отримати відповідь на доручення про опрацювання інформації, отриманої від операторів телекомунікації ( у порядку ст. 71 КПК України) від оперативного підрозділу УОТЗ ГУНП в Одеській області; долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судово-медичної експертизи встановлення ступені тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 ; провести впізнання речей за фотознімками за участю потерпілих. Провести слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_14 ; провести слідчий експеримент за участю потерпілих; призначити по кримінальному провадженню комплексно амбулаторну судову психолого-психіатричну експертизу, для встановлення психічного стану підозрюваного ОСОБА_7 ; виконати вимоги, передбачені ст. 290, 291 КПК України, а саме: відкрити матеріали стороні захисту та скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування, що в повній мірі підтверджується долученими до клопотання матеріалами.

Слідчий суддя обґрунтовано врахував, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2020 року, строки досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження були продовжені до 14.07.2020 року, що підтверджує обґрунтованість доводів сторони обвинувачення в частині існування обставин, які унеможливлюють завершення досудового розслідування до закінчення строку дії ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.03.2020 року.

Обґрунтовуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя вірно зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, в рамках даного кримінального провадження наявна низка потерпілих осіб. Крім того, ОСОБА_7 на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності, зокрема, й за аналогічного роду кримінальні правопорушення Київським районним судом м. Одеси та Суворовським районним судом м. Одеси. За таких обставин, з огляду на встановлені слідчим суддею в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися та продовжують існувати, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не сприятиме, як досягненню завдань кримінального провадження в цілому, так і окремого запобіжного заходу зокрема.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення іншого кримінального правопорушення, те що кримінальні правопорушення ОСОБА_7 вчинив з іншими особами, які на даний час не встановлено, а також особу підозрюваного, відсутність у нього міцних соціальних зав`язків, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.

Також апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту стосовно того, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, оскільки він не одружений, не працює, у нього не має утриманців, а тому, враховуючи обставини вчинення інкримінованих підозрюваному злочинів, зазначене не зменшує вищенаведені ризики та не може слугувати підставою для обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що клопотання сторони обвинувачення про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого залишилися з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкості з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, у кримінальному провадженні №0005691, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2019 року залишити без змін
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4