У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 січня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нова Каховка Херсонської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 січня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 30.03.2020 р. включно, з визначенням застави у розмірі 3 066 715 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_5 вважає, що ухвала є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог КПК України.
Зазначає, що в порушення закону, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу не було надано обвинуваченому, а захиснику ОСОБА_6 та суду клопотання було надано без будь-яких додатків, що, на думку апелянта, є грубим порушенням ст. 184 КПК України.
Вважає, що у зв`язку з відсутністю документів, які обґрунтовують клопотання прокурора, суд не міг оцінити ані наявність обґрунтованості підозри, ані наявність ризиків.
Також зазначає, що сторона захисту не могла без документів, обґрунтовуючих клопотання, надати належні заперечення проти даного клопотання, що на думку апелянта, є порушенням права особи на захист.
Стверджує, що суд не розглянув можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, хоча захисником були надані докази наявності житла обвинуваченого ОСОБА_4 на території м. Одеси.
Також, на думку апелянта, суд визначив надмірну для обвинуваченого суму застави.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.11.2019 р міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 обрана у вигляді тримання під вартою.
05.12.2019 р. в провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000076, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2019 р. відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.02.2020 р. включно з визначенням застави у розмірі 3 066 715 грн.
Станом на теперішній час застава не вносилась.
Прокурор ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні 31.01.2020 р. заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та, як альтернативний запобіжний захід, заставу у розмірі 3 066 715 грн. Клопотання мотивоване тим, що ризики, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, ще мають місце, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Врахувавши, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, докази у даному кримінальному провадженні ще не досліджувались судом, існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому провадженні, суд дійшов висновку про необхідність застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Враховуючи, що захисником та прокурором подані клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні, апеляційний суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 406 КПК України, ухвалює рішення за результатами письмового провадження. Вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000076, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про застосування та продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не визначено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, існує необхідність запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому провадженні.
Існування вищезазначених ризиків належним чином обґрунтоване прокурором у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наведені обставини свідчить про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про наявність зазначених ризиків.
З урахуванням тяжкості злочину та наявності ризиків переховування від суду, знищення, приховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, оскільки скасування даного запобіжного заходу, про що просить апелянт, унеможливлює процес запобігання прояву зазначених ризиків.

Посилання апелянта на наявність у обвинуваченого житла не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 7, 9, 404, 406, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 січня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3