ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1661/20 Справа № 210/1744/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали подання за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року, якою залишено без задоволення подання адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)», та спостережної комісії про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст. 82 КК України, відносно засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває строк покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2016 року, яким засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, до покарання у вигляді 07 років 06 місяців позбавлення волі, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року подання адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)», та спостережної комісії про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст. 82 КК України, відносно засудженого ОСОБА_7 залишено без задоволення.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що засуджений ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання має лише два заохочення, мав два стягнення, котрі на сьогоднішній день є погашеним у встановленому законом порядку, при цьому, в місцях позбавлення волі перебуває з 19 червня 2016 року, таким чином, на протязі всього часу відбування покарання не проявляв належних дій, спрямованих на доведення свого виправлення.
Суд першої інстанції, оцінивши поведінку та ставлення до праці засудженого ОСОБА_7 за весь період відбуття покарання, незважаючи на позитивну характеристику останнього, враховуючи тяжкість злочину, за котрий засуджений відбуває покарання, обставини його вчинення, термін покарання, призначеного вироком суду, термін попереднього ув`язнення, зарахований засудженому в строк відбуття покарання, невідбуту частину покарання, прийшов до висновку, що надані матеріали свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 на даний час не став на шлях виправлення та щодо нього не може бути прийнято рішення щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку, визначеному ст. 82 КК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції змінити та застосувати щодо ОСОБА_7 ст. 82 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що подання адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» щодо застосування до ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим та вмотивованим, що відповідає положенням ст. 82 КК України.
Судом першої інстанції належним чином не оцінена поведінка та ставлення до праці, що свідчить про невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні.
Крім того, істотним порушенням є те, що а ні прокурор, а ні суд першої інстанції належним чином не обґрунтували та не мотивували своє рішення і заперечення проти подання адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» та спостережної комісії, прийшли до висновку лише на домислах та припущеннях, що ОСОБА_7 , не став на шлях виправлення.
ОСОБА_7 зазначає, що на теперішній час характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбуття покарання та розпорядок дня установи, залучений до праці на виробництві установи, а саме до цеху ТНП виробничої зони різноробочим. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою встановлення з ними неслужбових стосунків, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці, бере участь у програмі диференційованого виховного впливу, приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня не залучався так-як має відповідну освіту. До професійно-технічного навчання не виявив бажання бути залученим. Участі у самодіяльних організаціях не приймає. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів, тривалих побачень, отримує посилки. На профілактичному обліку установи не перебуває, позову не має.
Крім того, в матеріалах особової справи наявні відомості про те, що протягом строку відбування покарання ОСОБА_7 має два заохочення, мав два стягнення, які на теперішній час є погашеними у встановленому законом порядку.
Засуджений звертає увагу не те, що згідно щоденника індивідуальної роботи із засудженим ОСОБА_7 , останній має оцінку ступеню виправлення станом на 30 січня 2020 року: «засуджений став на шлях виправлення».

Позиції учасників судового провадження.
Засуджений підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого про необґрунтованість висновків суду першої інстанції та наявність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції виконані належним чином.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованих висновків про відсутність підтвердження того, що засуджений не став на шлях виправлення, у зв`язку з чим до нього не може бути застосовано положення ст. 82 КК України.
При цьому апеляційний суд виходить з того, що відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а й кару. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які викладено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як слідує зі змісту роз`яснень вищевказаної постанови, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 82 КК України і призначення йому більш м`якого покарання є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.
Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_7 по даному провадженню засуджений вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2016 року,за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді 07 років 06 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року), в строк відбуття покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з 19 листопада 2015 року по 13 травня 2016 року, та з 17 травня 2016 року по 02 липня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2016 року залишено без змін. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року), в строк відбуття покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з 19 листопада 2015 року по 13 травня 2016 року, та з 17 травня 2016 року по 30 серпня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2016 року набрав законної сили 30 серпня 2016 року. ОСОБА_7 відбув 2/3 призначеного строку покарання.
Виходячи з даних характеристики засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 19 червня 2016 року, має лише два заохочення, мав два стягнення, котрі на сьогоднішній день є погашеним у встановленому законом порядку, на теперішній час характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. До праці на виробництві установи залучається до цеху ТНП виробничої зони різноробочим. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою встановлення з ними неслужбових стосунків, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці, бере участь у програмі диференційованого виховного впливу, приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня не залучався так-як має відповідну освіту. До професійно-технічного навчання не виявив бажання бути залученим. Участі у самодіяльних організаціях не приймає. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів, тривалих побачень, отримує посилки. На профілактичному обліку установи не перебуває, згідно вироку суду вину не визнав, у зв`язку із чим оскаржував вирок в апеляційному порядку, позову не має.

З щоденника індивідуальної роботи із засудженим ОСОБА_7 вбачається, що станом на 30 січня 2020 року засуджений став на шлях виправлення.

Сукупність вказаних даних була прийнята до уваги судом першої інстанції. Їм дана належна оцінка, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що засуджений не повною мірою довів своє виправлення та його поведінка не є достатньо сумлінною, а отже його повне виправлення на теперішній час ще не доведено.

Доводи засудженого ОСОБА_7 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам являються безпідставними, як і твердження, що належним чином не оцінена поведінка засудженого та його ставлення до праці. Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обґрунтованого рішення.

Сам факт, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання з 19 червня 2016 року має лише два заохочення, мав два стягнення, котрі на сьогоднішній день є погашеними у встановленому законом порядку не може свідчити, що він став на шлях виправлення. Достатніх даних на підтвердження вказаного факту засуджений ОСОБА_7 не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.

Доводи апеляційної скарги засудженого про його позитивну характеристику, а також те, що згідно щоденника індивідуальної роботи із засудженим ОСОБА_7 , останній має оцінку ступеню виправлення станом на 30 січня 2020 року: «засуджений став на шлях виправлення», підтверджується наданими матеріалами, але виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.

За таких обставин поведінки засудженого за весь період відбування ним покарання, беручи також до уваги ступінь, тяжкість вчиненого засудженим кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що є передчасним для ствердження, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, що є обов`язковим елементом підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно зазначених вище вимог ч. 3 ст. 82 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку про те, що вказані відомості не можуть характеризувати засудженого як такого, що став на шлях виправлення і має право на застосування до нього заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисника про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність оскаржуваного рішення та не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року, якою залишено без задоволення подання адміністрації Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)», та спостережної комісії про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст. 82 КК України, відносно засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4