22.01.2020 Провадження № 1-в/331/15/2020
Єдиний унікальний номер 331/217/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , представника СІЗО ОСОБА_4 , представника медичної частини ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , розглянувши матеріали клопотання про звільнення від покарання за хворобою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гуляйполе Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженого вироком Апеляційного суду Запорізької області від 27 липня 2015 року до 10 років позбавлення воліза вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про звільнення від покарання за хворобою. В обґрунтування клопотання зазначив, що станом на сьогодні він захворів на тяжку хворобу, яка перешкоджає відбувати призначене йому покарання у вигляді позбавлення волі.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 клопотання підтримав, просив звільнити його від покарання у зв`язку з тяжким захворюванням.

Представник ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» УДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_4 зазначив, що вважає клопотання обґрунтованим, просив його задовольнити. Зазначив, що засуджений прямував до етапом до ДУ "Дніпровська установа виконання покарань № 4", яке є лікувальною установою, однак був знятий з етапу у зв"язку із різким погіршенням стану його здоров"я, був прооперований та на сьогодні не може слідувати етапом до установ виконання покарань, у зв"язку з чим відбуває покарання в умовах СІЗО.

Представник медичної частини ОСОБА_5 вказала, що засуджений хворіє на рак шлунку, хвороба стрімко прогресує, стан погіршується. 09.01.2020 року було проведено оперативне втручання, тому наразі самопочуття засудженого дуже тяжке та за станом свого здоров`я він не може знаходитись та обслуговувати себе в умовах виправної установи. Прогнози щодо його видужання є незадовільні.

Прокурор прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, оскільки подальше відбування покарання засудженим може привести до летальних наслідків.

Вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання, представника колонії, який клопотання засудженого підтримав, дослідивши матеріали особової справи засудженого та вивчивши висновок лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого від 16.01.2020 року, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання засудженого, з огляду на таке.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод презюмує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ошурко проти України» від 08.09.2011 року зазначив, що органи влади повинні дотримуватись свого позитивного обов`язку захистити фізичну цілісність осіб, які позбавлені свободи, в рамках їхнього обов`язку наглядати за особами, яких позбавлено свободи, та недопущення посягання на їх фізичну цілісність. Таким чином, держава є відповідальною за погане поводження з особами, яких позбавлено свободи. У іншому випадку держава порушує статтю 3 Конвенції.

Крім того, ЄСПЛ у справі «Ошурко проти України» від 08.09.2011 року зазначив, що національні органи влади повинні реагувати належним чином на серйозні проблеми зі здоров`ям осіб, позбавлених свободи, а інакше засудженні піддаються нелюдському та такому, що принижує гідність, поводженню, забороненому статтею 3 Конвенції.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Згідно ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 цього Кодексу, має право за наявності підстав, передбачених статтею 84 КК України, вирішувати, зокрема, питання звільнення від покарання за хворобою. Підставою звільнення від відбування покарання є хвороба засудженого, що також кореспондується з приписами ст. 152 КВК України.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу», факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обовязкового звільнення від відбування покарання. При вирішенні судом питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухиляється він від призначеного лікування, а також інші обставини.
Згідно вказаної Постанови, вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2015 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. 27 липня 2015 року Апеляційним судом Запорізької області вирок колегії суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2015 року скасовано в частині призначеного покарання та постановлено власний вирок, яким ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та засуджено до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 27.07.2015 року. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 29.10.2014 року по 27.07.2015 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі. Станом на сьогодні засуджений покарання не відбув.

16.01.2020 року було проведено засідання лікарсько-консультативної комісії. Як вбачається з матеріалів справи, висновком лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого ОСОБА_6 щодо наявності захворювання, визначеного «Переліком захворювань, які є підставою для подання в суд матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбуття покарання», від 16.01.2020 року останньому встановлено наступний діагноз: рак шлунк T4N3M1 ускладнений перфорацією та розпадом, стадія 4, клінічна група 4. Стан після операції від 09.01.2020 року. Анемія змішаного генезу, середньої важкості. Синдром схуднення І-ІІ ступеню.

Так, у засудженого було виявлено наявність тяжкого захворювання, яке входить до п. 4 Переліку захворювань, а саме: рак шлунку, яке є підставою для подання матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року № 1348/5/572, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 року за № 990/25767. Захворювання прогресує під час відбування покарання та перешкоджає подальшому його відбуванню. Прогноз щодо вилікування несприятливий, перебування в умовах установ виконання покарань може призвести до летального наслідку.

При вирішенні даного клопотання суд враховує дані про особу засудженого, характер захворювання, тяжкість скоєного злочину, та бере до уваги, що покарання не може служити способом знущання над людиною, тому стан здоров`я засудженого, який перешкоджає відбуванню покарання повинен бути усунений і тільки після того особа спроможна без загрози її життю чи здоров`ю відбувати покарання, що узгоджується з ч. 4 ст. 84 КК України та принципу гуманізму.
Відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_6 він характеризується задовільно.

З огляду на викладене, беручи до уваги досліджені судом докази, надані установою виконання покарань, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, а тому клопотання засудженого необхідно задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 84 КК України, ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд,
у х в а л и в:
Клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від покарання за хворобою задовольнити.
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполе Запорізької області, від покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Запорізької області від 27 липня 2015 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у зв`язку з тяжкою хворобою.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1