Номер справи 289/977/20
Номер провадження 1-кс/289/167/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2020 м. Радомишль

Слідчий суддя Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання заступника начальника СВ Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000273 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника СВ Радомишльського ВП ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна.
В обґрунтування клопотання зазначив, що 26.06.2020 близько 13 год. 25 хв. на стаціонарному посту поліції автошляху «Київ-Чоп» в с. Кочерів Радомишльського району Житомирської області, був зупинений автомобіль марки «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , в ході проведення перевірки працівниками патрульної поліції було встановлено, що свідоцтво про реєстрацію на вищевказаний транспортний засіб має явні ознаки підробки.
Цього ж дня, під час проведення огляду, вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію на т/з серії НОМЕР_2 були вилучені та доставлені до Радомишльського відділення поліції, оскільки являються речовими доказами та зберігаються за правилами зберігання речових доказів, згідно ст. 100 КПК України.
26.06.2020 по даному факту розпочато досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000273 за ч. 1 ст. 358 КК України.
З метою запобігання можливому відчуженню, розпорядженню, а також користуванню даним майном, оскільки особа, яка вчинила злочин, не встановлена, наявність ознак вчиненого злочину в діях невстановленої особи підтверджується проведеними слідчими діями, беручи до уваги існування ризику, що в ході використання автомобіля можуть бути втраченими сліди, які вказують на наявність ознак злочину та можуть допомогти встановити особу, що його вчинила, заступник начальника СВ просить накласти арешт на вилучене майно.
В судове засідання учасники процесу, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явились.
Заступник начальника СВ Радомишльського ВП ОСОБА_3 у своєму клопотанні просив слідчого суддю розгляд справи проводити за його відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до ньогодокументи, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Пунктом 2 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що потреби виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.
Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Як вбачається з матеріалів справи, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України (кримінальному провадженні присвоєно № 0000273) відносно того, що 26.06.2020 близько 13 год. 25 хв. на стаціонарному посту поліції автошляху «Київ-Чоп» в с. Кочерів Радомишльського району Житомирської області, був зупинений автомобіль марки «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , в ході проведення перевірки працівниками патрульної поліції було встановлено, що свідоцтво про реєстрацію на вищевказаний транспортний засіб має явні ознаки підробки.
Відповідно до копії протоколу огляду від 26.06.2020, за результатами проведення вказаної слідчої дії, до Радомишльського ВП було вилучено автомобіль марки «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію на вищевказаний транспортний засіб.
Постановою заступника начальника СВ Радомишльського ВП від 26.06.2020 автомобіль марки «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 визнані по кримінальному провадженню № 0000273 речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.
З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого Славутицьким РЕП ДАІ 07.06.2005, вбачається, що автомобіль марки «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_6 ..
Згідно змісту протоколу допиту свідка ОСОБА_7 слідує, що останній у 2016 році в м. Києві придбав у своє користування автомобіль марки «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , однак, не переоформив право власності на транспортний засіб на своє ім`я. 26.06.2020 автомобіль «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням його сина ОСОБА_5 , який повертався додому з м. Коростишів Житомирської області, був зупинений працівниками поліції на стаціонарному посту поліції автошляху «Київ-Чоп» в с. Кочерів Радомишльського району Житомирської області.
В матеріалах справи наявний рапорт інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП НП ОСОБА_8 на ім`я начальника Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про те, що 26.06.2020 близько 13 год. 25 хв. на стаціонарному посту «Кочерів», що на 87 км а/д Київ-Чоп було зупинено автомобіль марки «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 . Під час перевірки документів було виявлено неспівпадіння інформація, яка зазначена у свідоцтві про реєстрацію на вказаний транспортний засіб та у базі даних НАІС, а саме про осіб, які мають право керувати даним транспортним засобом, наслідок чого виникла підозра в можливій підробці свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а тому на місце події було викликано СОГ Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області.
Окрім того, до клопотання долучено копію Висновку експертного дослідження від 26.06.2020 № 06/1845/894, відповідно до якого номер кузова, номер двигуна, наданого на дослідження транспортного засобу AUDI 80, номерний знак НОМЕР_1 , не змінювались. Бланк наданого на дослідження документа «Свідоцтво про реєстрацію ТЗ» серія НОМЕР_2 відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу.
Частиною 1 ст. 358 КК України передбачено настання кримінальної відповідальності за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.
Предметом даного кримінального правопорушення є:
1) посвідчення або інший документ, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків;
2) печатки, штампи, бланки підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, інші офіційні печатки, штампи, бланки.
Бланк це аркуш паперу з відбитком на ньому штампу або документ з частково надрукованим типографським або іншим способом текстом, який для остаточного складання документу потребує подальшого заповнення відповідних реквізитів.
З урахуванням положень ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Враховуючи викладене, а також те, що метою накладання арешту заступником начальника СВ Радомишльського ВП зазначено збереження речових доказів, останнім не надано слідчому судді достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що майно, на яке він просить накласти арешт (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) є предметом кримінального правопорушення за тією кваліфікацією, яка зазначена при внесенні відомостей до ЄРДР. Крім того, слідчому судді не надані будь-які докази на підтвердження того, що автомобіль чи свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що можуть бути встановлені під час даного кримінального провадження.
До того ж, з огляду на наявний в матеріалах справи Висновок експертного дослідження від 26.06.2020 № 06/1845/894, заступником начальника СВ Радомишльського ВП не доведено поза розумним сумнівом самого факту вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Таким чином, з урахуванням загальних засад кримінального провадження, таких як верховенство права, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя вважає, що на даній стадії досудового розслідування не доведено, що є необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього майна або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 167-174 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання заступника начальника СВ Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000273 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1