Справа№ 953/6553/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2020 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №90001219 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з загальною середньою - спеціальною освітою, осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
20.03.2020 року приблизно о 22 год.00 хв., ОСОБА_5 , знаходячись разом зі своїм товаришем ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на трамвайній зупинці «Житлово-комунальний коледж ХНУМГ ім.. О.Б. Бекетова», що розташований за адресою: м. Харків вул. Шевченка 223 А, зустрів малознайомого йому ОСОБА_4 та інших незнайомих осіб, між якими виникла сварка з ОСОБА_6 , в ході якої, діючи на ґрунті особистих неприязних відносин до протилежної конфліктуючої сторони, не стримавши власних емоцій і самовладання, ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 завдав останньому 3 удари кулаком правої руки в область обличчя потерпілого.

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 згідно висновку судовомедичної експертизи №09-833-С/2020 від 15 квітня 2020 року заподіяні наступні тілесні ушкодження: синці у лівій надбрівній області з переходом в перенісся, в лівій навколо очній області, на лівій щоці, які утворилися від ударної дії тупих твердих предметів та за ступенем тяжкості ці ушкодження викликали незначні скороминучі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і з цією ознакою відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2 «б», 2.3.5 «Правил судовомедичного визначення тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та дав суду правдиві показання про обставини вчинення ним злочину, а саме, що 20.03.2020 року приблизно о 22 годині він знаходився зі своїм знайомим ОСОБА_6 на трамвайній зупинці «Житлово-комунальний коледж ХНУМГ ім.. О.Б. Бекетова». Вказав, що поряд з ними пройшов потерпілий та його знайомі, які почали чіплятися до ОСОБА_6 . Між ОСОБА_6 та незнайомими йому хлопцями виникла сварка, яка переросла у бійку. Вказав, що він намагався їх розняти і у цей час він побачив, що у його бік біжить потерпілий. Оскільки він вирішив, що потерпілий мав намір вчинити бійку, він перший наніс йому удари, а саме три удари кулаком в область обличчя потерпілого. У скоєному щиросердно розкається, просить суворо не карати.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, просив призначити покарання на розсуд суду, цивільний позов просив суд залишити без розгляду.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинувачуваного та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого.
Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисне легке тілесне ушкодження і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесене до злочину невеликої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, на період скоєння інкримінованого йому злочину офіційно не працював, має постійне місце проживання, є учасником бойових дій, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.
На підставі ст. 66 КК України як обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виразилось в усвідомленні ним своєї провини та засудженні своєї протиправної поведінки.

Обставин, згідно з положеннями статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням вищезазначених обставин суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинувачуваного і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді штрафу у межах встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, оскільки на думку суду призначення йому більш тяжкого покарання не буде відповідати меті покарання, оскільки обвинувачений в раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, щиро розкаявся у скоєному, відсутність тяжких наслідків від вчинення злочину.

Суд вважає зазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування цієї міри покарання, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину, його критичним ставленням до нього, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.
Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Цивільний позов за заявою потерпілого залишається без розгляду.
Керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376,395 КПК України суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн.
Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_5 залишити без розгляду.
Речові докази по справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суд роз`яснює обвинуваченому, потерпілому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчий кімнаті.

Суддя
Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1