Код суду 233 Справа № 233/2102/15-к
П О С Т А Н О В А
13 грудня 2019 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Костянтинівка клопотання керівника Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.185 КК України та закриття кримінальної справи,-
У провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Дана кримінальна справа 23 квітня 2015 року надійшла до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з Дебальцевського міського суду Донецької області відповідно до Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 19/о/38-15 від 27 березня 2015 року «про визначення територіальної підсудності справ».
23 липня 2019 року керівник Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернулась до суду із клопотанням про відновлення судового розгляду по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , звільнення вказаних осіб від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.185 КК України на підставі ч.2 ст. 49 КК України у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до відповідальності та закриття кримінальної справи, оскільки з моменту вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 злочину (13 лютого 2002 року) пройшло більше 15 років. Клопотання обґрунтоване посиланням на те, що хоча ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і перебували у розшуку за постановою суду, проте, не встановлено будь-яких об`єктивних даних, що вказують на умисне ухилення від суду, матеріали справи не містять доказів умисного ухилення підсудного від явки до суду (т.2а.с.45-46).
Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 серпня 2019 року провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України було відновлено у зв`язку з необхідністю розгляду зазначеного клопотання прокурора (т.2а.с.52).
Розгляд зазначеного клопотання здійснюється судом відповідно до процедури, передбаченої КПК України в редакції 1960 року відповідно до п. 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, згідно якого кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 підтримав клопотання та просив звільнити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч.2 ст.49 КК України у зв`язку зі спливом строків давності. Зазначив, що звільнення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої підстави без з`ясування їх думки з цього приводу та у їх відсутність не порушує права вказаних осіб. Сплив 15 років з дня вчинення інкримінованого злочину є безумовною підставою для звільнення від кримінальної відповідальності та закриття справи.
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не зважаючи на вжиті судом заходи, спрямовані на забезпечення їх у часті в судовому засіданні шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, в судове засідання не з*явились.
Суд, вислухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання як такого, що не відповідає вимогам закону з наступних підстав.
Постановою Дебальцевського міського суду Донецької області від 05 липня 2002 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було оголошено у розшук, кримінальну справу зупинено до їх розшуку (т.1а.с.117).
За фактом розшуку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Дебальцевським МВ ГУМВС України в Донецькій області 20 липня 2002 року були заведені оперативно-розшукові справи № 31-1069, № 31-1070 (т.1а.с.236).
16 жовтня 2010 року ОСОБА_6 був затриманий, що підтверджується листом Артемівського слідчого ізолятора УДДУПВП в Донецькій області від 05 березня 2010 року № 7/3062 (т.1а.с.270).
Постановою Дебальцевського міського суду Донецької області від 10 червня 2010 року кримінальну справу відносно ОСОБА_5 було виділено в окреме провадження, якому присвоєно номер № 1-149/2010 (т.1а.с.291).
Вироком Дебальцевського міського суду Донецької області від 11 червня 2010 року ОСОБА_6 було засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі (т.1а.с.294-295).
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, Дебальцевським МВ ГУМВС України в Донецькій області після оголошення постановою Дебальцевського міського суду Донецької області від 05 липня 2002 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розшук, 20 липня 2002 року були заведені оперативно-розшукові справи № 31-1069 та № 31-1070 та Бамутським ВП ГУНП в Донецькій області до теперішнього часу здійснюються оперативно-розшукові заходи, спрямовані на встановлення місця знаходження та затримання ОСОБА_5 , про що свідчать численні повідомлення Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, наявні в матеріалах кримінальної справи.
Згідно ч.2 ст.44 КК України та п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» вирішення питання про закриття справи у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності покладено виключно на суди, які повинні діяти порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством.
Відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;
3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Частиною 2 ст. 49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Засудження ОСОБА_6 вироком Дебальцевського міського суду Донецької області від 11 червня 2010 року за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України виключає можливість його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.2 ст.49 КК України, зважаючи на положення цієї статті.
Суд звертає увагу на ту обставину, що постановою Дебальцевського міського суду Донецької області від 05 липня 2002 року ОСОБА_5 після проведення 21 травня 2002 року попереднього розгляду справи (т.1а.с.94), оголошено у розшук зв`язку з неодноразовими неявками на виклики в судові засідання, отже ухиленням від суду.
Наведені в клопотанні доводи прокурора стосовно відсутності будь-яких об`єктивних даних, які вказують на те, що ОСОБА_5 умисно ухиляється від явки до суду є неспроможними і непереконливими, зважаючи на наявність постанови суду про її оголошення у розшук, яка набрала законної сили, була спрямована на виконання до Дебальцевського МВ ГУМВС України в Донецькій області і в теперішній час перебуває на виконанні в Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, яке періодично на запити суду звітує про результати розшукових заходів з приводу встановлення місця знаходження підсудної.
Крім того, з матеріалів кримінальної справи вбачається, що ОСОБА_5 у цій справі мала кримінально-процесуальний статус підозрюваної, а згодом обвинуваченої, отже була обізнана про юридичний обов`язок постати перед слідством та судом, мав обов`язок з`являтись до правоохоронних органів за викликом та перебувати в зоні їх досяжності, як зазначив Верховний Суд в постанові від 19 березня 2015 року у справі № 5-1кс15.
Суд не погоджується із доводами прокурора про те, що неявка ОСОБА_5 в судове засідання не є перешкодою для задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої підстави, виходячи з наступного.
Частиною 2 ст.11-1 КПК України передбачено, що суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, закриває
кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.
Відповідно до ч.1 ст.282 КПК України (в редакції 1960 року) якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підставі для закриття справи, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 статті 6 і статтями 7, 7-2, 8, 9, 10, 11-1 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя - постановою, закриває справу.
Частиною 1 ст. 262 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що розгляд справи в засіданні суду першої інстанції відбувається з участю підсудного, явка якого до суду є обов`язковою.
Крім того, пунктом 3 частини 1 ст.263 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено право підсудного, зокрема, висловлювати свою думку з приводу клопотань інших учасників судового розгляду.
Отже, враховуючи положення ч.1 ст. 262, п.3 ч.1 ст.263 КПК України (в редакції 1960 року) розгляд клопотання прокурора про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття провадження у справі має відбуватись у судовому засіданні за участю підсудного, явка якого є обов`язковою і який має право висловити свою думку з приводу заявленого прокурором клопотання.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду в разі настання обставин, передбачених п.п.1-4 ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі спливу строків давності.
Суд зобов`язаний з`ясувати думку підсудної ОСОБА_5 щодо її звільнення від кримінальної відповідальності, роз`яснити про те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, про наслідки такого звільнення і тільки у разі її згоди та за наявності передбачених законом підстав постановою закрити кримінальну справу та звільнити підсудну від кримінальної відповідальності.
Верховний Суд України в п.2 Постанови Пленуму від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» наголошує на тому, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.
У разі якщо, особа, щодо якої передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судовий розгляд проводиться в повному обсязі в загальному порядку.
Суд вважає передчасним надавати оцінку матеріально-правовим підставам для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (а саме закінченню встановлених ч.1 ст.49 КК України строків, відсутності обставин, що порушують їх перебіг згідно ч.ч.2-4 ст.49 КК України), оскільки вжиті судом заходи, спрямовані на забезпечення участі підсудної в судовому засіданні виявились безрезультатними, з огляду на те що остання станом на теперішній час перебуває у розшуку у зв`язку з ухиленням від суду.
Враховуючи наведене, та зважаючи на те, що відсутня можливість з`ясувати думку ОСОБА_5 приводу звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої підстави та закриття справи, роз`яснити їй наслідки такого закриття, суд дійшов висновку про відсутність процесуально-правових підстав для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч.2 ст.49 КК України та закриття кримінальної справи.
Засудження ОСОБА_6 вироком Дебальцевського міського суду Донецької області від 11 червня 2010 року за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України виключає можливість його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.2 ст.49 КК України.
Приймаючи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку про те, що клопотання керівника Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.
Оскільки провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч3 ст.185 КК України було відновлено постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 серпня 2019 року у зв`язку з необхідністю розгляду клопотання прокурора та зважаючи на те, що станом на теперішній час місце знаходження підсудної ОСОБА_5 шляхом проведення оперативно-розшукових заходів не встановлено, провадження у даній кримінальній справі відповідно до ст.280 КПК України в редакції 1960 року слід зупинити до розшуку підсудної.
Керуючись ст.49 КК України, ст.ст. 11-1, 282 КПК України (в ред. 1960 року), суд, -
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання керівника Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.185 КК України на підставі ч.2 ст.49 КК України та закриття кримінальної справи відмовити.
Провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 України зупинити до її розшуку.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя