Справа № 728/677/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/458/19
Категорія - ч.2 ст.307 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, в режимі відеоконференції, внесеного в ЄРДР № 0000740 від 09.10.2017 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13.03.2019 по кримінальному провадженню щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 307, ч.1 ст.309 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Хлустинівка Городищенського району Черкаської області, проживає без реєстрації в АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 .

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13.03.2019 ОСОБА_8 визнано винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК та призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю, ч.1 ст. 309 КК та призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно ОСОБА_8 призначене покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його затримання, тобто з 30.01.2018.

До набрання вироком законної сили обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишений без змін.

Стягнуто з ОСОБА_8 6125 грн. 00 коп. (шість тисяч сто двадцять п`ять гривень 00 копійок) процесуальних витрат на користь держави.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його затримання, тобто з 30.01.2018.

До набрання вироком законної сили обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишений без змін.

Стягнуто з ОСОБА_7 6125 грн. 00 коп. (шість тисяч сто двадцять п`ять гривень 00 копійок) процесуальних витрат на користь держави.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

Згідно з вироком, судом визнано доведеним те, що у невстановлену досудовим розслідуванням дату, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою виготовлення наркотичних засобів, у магазині, який розташований в АДРЕСА_3 , придбавав зерна маку, після чого за місцем свого мешкання в АДРЕСА_1 , шляхом виварювання зерен маку та за допомогою розчинників виготовляв наркотичний засіб з метою збуту за матеріальну винагороду на території м. Бахмач Чернігівської області.

18.01.2018 близько 13 год. 40 хв. ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_7 в ході проведення оперативної закупки в АДРЕСА_4 за 200 грн. 00 коп. збув ОСОБА_12 шприц з речовиною коричневого кольору, яка згідно висновку експерта від 22.01.2018 №090 (х) є особливо небезпечним наркотичним засобом опієм ацетильованим, масою в перерахунку на суху речовину 0,107 гр.

25.01.2018 близько 13 год. 23 хв. ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_7 в ході проведення оперативної закупки в м. Бахмач Чернігівської області по вул. Соборності за 200 грн. 00 коп. повторно збув ОСОБА_12 шприц із речовиною коричневого кольору, яка згідно висновку експерта від 29.01.2018 №1144 (х) є особливо небезпечним наркотичним засобом опієм ацетильованим, масою в перерахунку на суху речовину 0, 108 гр.

30.01.2018 близько 14 год. 20 хв. ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_7 в ході проведення оперативної закупки в АДРЕСА_1 за 200 грн. повторно збув ОСОБА_12 шприц з речовиною коричневого кольору, яка згідно висновку експерта від 31.01.2018 №121 (х) є особливо небезпечним наркотичним засобом опієм ацетильованим, масою в перерахунку на суху речовину 0, 059 г.

Також у невстановленому досудовим розслідуванням дату та місці ОСОБА_8 придбав наркотичні засоби, які зберігав за місцем свого проживання в господарстві по АДРЕСА_1 без мети збуту.

Зокрема 30.01.2018 в ході обшуку в будинку та господарському приміщенні за місцем проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: каструлю з нашаруванням на поверхні речовини темно-коричневого кольору, яка згідно висновку експерта №167(х) від 16.03.2018, містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат з макової соломи (опій екстракційний), маса якого в перерахунку на суху речовину, становить 3.619 г; ложку з нашаруванням на поверхні речовини темно-коричневого кольору, яка відповідно висновку експерта №167(х) від 16.03.2018, містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат з макової соломи (опій екстракційний), маса якого в перерахунку на суху речовину, становить 0.594 г.; паперовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку експерта №163(х) від 29.03.2018 є особливо небезпечним наркотичним засобом каннабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 0.223 г.; полімерний пакетик з речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку експертизи №163 (х) від 29.03.2018 є особливо небезпечним наркотичним засобом - каннабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 15.904 г.; два полімерні згортки з речовиною коричневого та темно-коричневого кольору, яка згідно висновку експерта №165(х) від 02.04.2018, містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат з макової соломи (опій екстракційний), маса якого в перерахунку на суху речовину, становить 7.101 г. та 1.614 г.; металевий ковшик з нашаруванням на внутрішній поверхні речовини, яка згідно висновку експерта №165(х) від 02.04.2018, містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат з макової соломи (опій екстракційний), маса якого в перерахунку на суху речовину, становить 0.096 г.; три пластикові пляшки з рідинами, які згідно висновку експерта №166 (х) від 03.04.2018 містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат з макової соломи (опій екстракційний), маса якого в перерахунку на суху речовину, становить 0.007 г, 0.010 г. та 0.014 г. відповідно; частково подрібнену речовину рослинного походження темно-зеленого кольору, яка згідно висновку експерта 3164(х) від 01.03.2018 є особливо небезпечним наркотичним засобом - каннабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 389.6 г. Загальна маса вилученого каннабісу в перерахунку на суху речовину становить 405,727 г. Загальна маса вилученого концентрату з макової соломи (екстракційного опію) в перерахунку на суху речовину становить 13,181 г.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просив вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, підставою для скасування є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Зазначив, що ОСОБА_8 заперечував причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Вирок суду ґрунтується на припущеннях та недопустимих доказах та зі сторони правоохоронних органів мала місце провокація злочину, яка виразилась у неодноразових активних заходах, направлених на придбання наркотичних засобів свідком ОСОБА_12 .

У апеляційній скарзі ОСОБА_8 просив вирок суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим та ґрунтується на штучно створених доказах. Зазначив, що обшук у його помешканні був проведений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, зокрема йому не були роз`яснені його права, у тому числі запросити захисника, у зв`язку з чим було порушено його право на захист, в якості понятого при обшуку був присутній бувший працівник поліції і є зацікавленою особою. Докази, файли аудіо та відео записів негласних слідчих дій є незаконним та не підтверджують його вину. Під час допиту свідок ОСОБА_12 не могла конкретно вказати про обставини справи, свідок ОСОБА_13 пояснював, що тільки здогадується про вживання ним наркотичних засобів, а тому такі показання не можуть бути прийняті як доказ, гроші у сумі 200 грн. були йому підкинуті працівниками поліції. Вказав, що прямих доказів щодо його причетності в збуті наркотичних засобів в судовому засіданні не встановлено, а призначене судом покарання є незаконним та несправедливим. При призначенні покарання судом не було враховано те, що він вину свою визнав частково, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а тому суд мав врахувати як пом`якшуючі обставини його щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

У запереченнях на апеляційні скарги захисника в інтересах ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурор просив залишити їх без задоволення, а вирок суду без змін.

У доповненнях до апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_7 , підтримав позицію захисника про закриття кримінального провадження відносно на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК та зазначив, що суд послався як на доказ вини ОСОБА_7 файли НСРД та показання свідка ОСОБА_15 , разом з тим стороною обвинувачення, не було доведено що ОСОБА_16 та ОСОБА_7 це одна і таж особа та не встановлена подія кримінального правопорушення - час, місце і спосіб. Крім того вказав, що суд при вирішенні питання про провокацію злочину, зайняв обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та їх захисники у судовому засіданні підтримали подані апеляційні скарги.

Прокурор, у судовому засіданні у задоволенні апеляційних скарг просив відмовити з підстав їх необґрунтованості.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив ухвалюючи судове рішення

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинувачених та їх захисників, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги (ст.404 КПК).

Надаючи оцінку доводам апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 та ч.1 ст.309 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, безпосередньо дослідженими та оціненими за критеріями, визначеними ч.1 ст.94 КПК.

При цьому, суд першої інстанції у вироку виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймає докази.

Вирок суду відповідає вимогам ст.370 КПК та є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зі змісту вироку суду першої інстанції вбачається, що винуватість ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підтверджується матеріалами зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні першої інстанції, а саме: показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 , витягами з ЄРДР за № 0000740 від 09.10.2017, № 000213 від 23.04.2018 та № 0000067, клопотаннями про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, ухвалами слідчого судді Апеляційного суду Чернігівської області від 07.12.2017, протоколами про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем з відео та аудіо записами до них, розписками ОСОБА_19 від 25.01.2018, 30.01.2018, постановами про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 17.01.2018, протоколами огляду покупця, помітки грошових коштів та вручення їх покупцеві від 18.01.2018, протоколами від 18.01.2018 та 25.01.2018, висновком експерта № 090 (х) від 22.01.2018, який було надано на підставі постанови від 18.01.2018, постановою про проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, - відеоконтроль особи під час здійснення оперативної закупки № 87 т від 25.01.2018 та дорученням на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, постановою про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 25.01.2018, протоколом огляду покупця, помітки грошових коштів та вручення їх покупцеві від 25.01.2018, протоколом огляду від 20.01.2018 та протоколами від 25.01.2018 та 04.04.2018, висновками експерта № 114 (х) від 29.01.2018, який було надано на підставі постанови від 2.01.2018, доручення на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої дії, ухвалами слідчого судді Апеляційного суду Чернігівської області від 16.01.2018 та 26.01.2018, постановою про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 30.01.2018, протоколом огляду покупця, помітки грошових коштів та вручення їх покупцеві від 30.01.2018, протоколами огляду від 30.01.2018 та 04.04.2018, висновком експерта № 121 (х) від 31.01.2018, який було надано на підставі постанови від 30.01.2018, протоколом обшуку від 30.01.2018 с флеш носієм пам`яті, протоколом огляду предмета від 31.01.2018 з фото- таблицею до нього, висновками експерта № 167 (х) від 16.03.2018, № 165 (х) від 02.04.2018, № 160 (х) від 28.03.2018, № 164 (х) від 01.03.2018 № 158 (х) від 22.03.2018, № 161 (х) від 02.03.2018, № 159 (х) від 30.03.2018, № 163 (х) від 29.03.2018 № 166 (х) від 03.04.2018 та № 479 від 05.04.2018.

Суд першої інстанції, аналізуючи вказані докази, зробив правильний висновок про їх допустимість та законність їх зібрання, досліджені докази обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку.

Вказані вище докази узгоджуються між собою та в їх сукупності доводять вину ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК.

Аналізуючи вказані докази, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що останні свідчить, про попередню змову ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та безпосередньої участі ОСОБА_7 у їх вчиненні.

Так, доводити апеляційної скарги сторони захисту щодо не причетності ОСОБА_7 спростовуються спільним спілкуванням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , та їх домовленостей, телефонних дзвінків один одному і почерговій зустрічі із ОСОБА_12 , присутності ОСОБА_7 при продажі.

Доводи сторони захисту, що з боку працівників поліції мав факт провокації злочину, були перевірені судом першої інстанції, а мотиви суду, з яких доводи сторони захисту були визнані необґрунтованими, ретельно, докладно, послідовно, переконливо та обґрунтовано викладено в оскаржуваному вироку.

Колегія суддів звертає увагу, що в рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях по справам «Тейшейро де Кастро проти Португалії», «Вєсєлов та інші проти Російської Федерації», «Раманаускас проти Литви», «Баннікова проти Російської Федерації» для визначення провокації злочину Європейський суд установив такі критерії, як: вагомість причин проведення оперативної закупівлі; наявність у правоохоронних органів об`єктивних даних про те, що особа була втягнута у злочинну діяльність і що ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою; чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; чи був би скоєний злочин без втручання правоохоронних органів.

Європейський суд також відзначав у своїй прецедентній практиці, що негласні операції повинні проводитися пасивним шляхом за відсутності тиску на заявника для вчинення ним злочину за рахунок таких засобів, як прийняття на себе ініціативи в контактах із заявником, наполегливе спонукання, обіцянку фінансової вигоди або звернення до почуття жалю заявника.

Відповідно до правової позиції Суду, викладеної у рішенні від 05.02.2008 у справі «Раманаускас проти Литви» (скарга № 74420/01), саме по собі застосування спеціальних методів розслідування, зокрема легендованих операцій, не є провокацією злочину, а використання судом доказів, одержаних у такий спосіб, автоматично не свідчить про порушення права на справедливий судовий розгляд.

Вказані докази можуть вважатися допустимими за умови наявності адекватних і достатніх гарантій проти зловживань, зокрема чіткого та передбачуваного порядку санкціонування, здійснення відповідних оперативно-слідчих заходів та контролю за ними (рішення Суду від 06.09.1978 у справі «Класс та інші проти Німеччини», від 26.10.2006 у справі «Худобін проти Росії» (скарга № 59696/00),).

За умови дотримання вказаних гарантій вплив поліції на хід подій з використанням «моделі симуляції злочинної поведінки», коли поліція приєднується до протиправної діяльності, а не ініціює її, розцінюється Судом не як провокація, а як таємна робота, що не містить ознак зловживань з огляду на обов`язок правоохоронних органів протидіяти злочинам як небезпечному соціальному явищу (рішення від 24.06.2008 у справі «Мілінііне проти Литви» (скарга № 74355/01).

Згідно з ч.3 ст. 271 КПК України під час підготовки та проведення контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на його вчинення з метою подальшого викриття, тобто допомагати особі вчинити злочин, який вона б не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем.

За відсутності ознак послідовного цілеспрямованого схиляння до кримінального правопорушення та наявності інформації про самостійну попередню підготовку винного до його вчинення (придбання чи виготовлення та зберігання предмета, знарядь злочину тощо) сам по собі факт відповідної пропозиції не дає достатніх підстав для висновку, що звернення конкретної особи мало вирішальний вплив на формування злочинного наміру та що в іншому випадку злочин не було би вчинено.

Крім цього, при юридичній оцінці поведінки учасників оперативних закупівель слід брати до уваги, що будь-яка домовленість щодо протиправних дій має обопільний характер, а з урахуванням прийнятих у відповідному середовищі особливостей взаємовідносин між споживачами та реалізаторами наркотичних засобів і вироблених способів конспірації, малоймовірними є односторонні ініціативні дії реалізатора щодо збуту предмета злочину.

Під час судового розгляду оперативний покупець ОСОБА_12 детально розповіла суду про обставини за яких вона придбала наркотичні засоби у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , вказувала на дати та місце придбання наркотичних засобів, суми коштів, які заплатила. Свідок пояснювала, що всі розмови про купівлю наркотичних засобів були відкриті і вона лише питала про можливість придбання наркотичних засобів, на що отримувала ствердні відповіді, що узгоджуються із даними відображеними в протоколах про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем), відео та аудіо записами, розписками ОСОБА_12 , які підтверджують згоду ОСОБА_19 на участь у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами огляду покупця, помітки грошових коштів та вручення їх покупцеві, протоколами від 18 січня 2018 року та 25 січня 2018 року.

Згідно наданих суду доказів, вбачається, що хоча ОСОБА_12 і була ініціатором зустрічі, в подальшому у неї з ОСОБА_8 відбувалось ряд телефонних розмов, при цьому ініціатором дзвінків був і ОСОБА_8 та характер розмов між сторонами домовленостей свідчить про їх обопільну згоду на неодноразовий продаж наркотичних засобів.

Також свідок ОСОБА_12 вказувала, що обвинувачених вона знала зі школи і їй було відомо, що вони продають наркотичні засоби, що в свою чергу свідчить про те, що у органів досудового розслідування були наявні підстави підозрювати обвинувачених у злочинній діяльності.

Даних про те, що оперативний покупець ОСОБА_20 знаходилась в будь-якій залежності від працівників поліції судом не встановлено.

Посилання ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_6 у апеляційних скаргах на неправдивість показань свідка ОСОБА_12 є безпідставними. Її показання послідовні, підтверджуються іншими доказам, і даних про те, що ОСОБА_12 могла обмовити обвинувачених немає.

Рішення про проведення контролю за вчиненням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 злочинів, прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, результати документування їх протиправної діяльності є належними і допустимими доказами.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що за обставин встановлених судом першої інстанції, органи досудового розслідування діяли у пасивний спосіб і не підбурювали обвинувачених до вчинення злочину. Таким чином, такі дії не призвели до підбурювання, через призму прецедентної практики ЄСПЛ стосовно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 щодо порушення його права на захист під час проведення обшуку 30.01.2018 в його помешканні, колегія суддів звертає увагу, що із змісту ст.236 КПК України вбачається, участь захисника при проведенні обшуку не є обов`язковою і захисник міг бути запрошений тільки за пропозицією підозрюваного, однак згідно протоколу вбачається, що ОСОБА_8 перед початком проведення обшуку були роз`яснені права, утому числі, передбачені ст.42 КПК України та клопотання про залучення захисника він не заявляв, а також не висловлював зауважень щодо ходу проведення обшуку, підписуючи протокол його проведення.

Згідно з ч.7 ст.223 КПК України понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на те, що у ході обшуку приймала участь в якості понятого, особа, яка в минулому працювала в органах внутрішніх справ, не вказують на незаконність обшуку, оскільки під час проведення вказаної процесуальної дії ця особа безпосередньо не виконувала професійних обов`язків та не входила до складу слідчої групи, а посилання про те, що поняті не бачити весь обсяг проведених дій працівниками поліції під час обшуку є його припущеннями.

Показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 узгоджуються із даними протоколу обшуку від 30.01.2018., яким зафіксовані результати обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, неспроможними є доводи ОСОБА_8 про те, що судом першої інстанції безпосередньо не був досліджений, відеозапис проведення обшуку, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що сторони судового розгляду не заявляли клопотання про дослідження такого доказу, а суд не уповноважений самостійно збирати докази.

Обшук приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 , також проведено з дотримання вимог кримінального процесуального закону на підставі ухвали слідчого судді від 25.01.2018. Крім того, обвинувачений не заперечував, що зберігав наркотичні засоби для власного вживання, в місці де був проведений обшук.

Відповідно до ч.1 ст.257 КПК України ухвала слідчого судді на використання в іншому кримінальному провадженні інформації, отриманої в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії, необхідна у разі, якщо в результаті проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні.

У той же час, дозволи на проведення негласних слідчих (розшукових) дій надавалися і щодо ОСОБА_7 та і щодо ОСОБА_8 та у подальшому проводилися в об`єднаному кримінальному провадженні за № 0000740.

Тому, посилання захисника на те, що, проведення негласних та розшукових дій стосувалися лише ОСОБА_8 , оскільки ухвала слідчого судді, яка б дозволяла використовувати результати цієї негласної слідчої дії в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 не виносилася, є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій проводились з дозволів слідчих суддів, отриманих у встановленому законом порядку.

Зі змісту вироку місцевого суду вбачається, що суд, відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, з достатньою конкретизацією встановив та зазначив місце, час, мотив та спосіб вчинення злочинів, його наслідки, зазначив дії і роль кожного з обвинувачених, тому доводи в цій частині є безпідставними.

Необґрунтованим є й наведене у апеляційній скарзі ОСОБА_8 твердження про неповноту судового слідства. Як видно з журналу судового засідання було досліджено всі обставини, що могли мати значення для справи.

Перевірною матеріалів кримінального провадження не виявлено даних які б могли свідчити про штучне, як зазначено у скарзі, створення слідчими органами доказів винності ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у злочині або про можливу фальсифікація доказів у справі. Не встановлено й інших порушень вимог КПК, які згідно із законом тягнуть скасування вироку.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 суд взяв до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, наслідки та обставини їх вчинення, особу винного його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність неповнолітньої дитини, те, що він є учасником бойових дій; наявність постійного місця проживання та посередньої характеристики, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання не встановлено.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 в частині призначеного покарання, колегія суддів вважає, не обґрунтованим, оскільки при призначенні покарання судом першої інстанції були правильно застосовані норми кримінального закону, а призначене покарання як за кожен злочин окремо так і за їх сукупністю, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та обставини його вчинення, особу винного його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність неповнолітньої дитини, наявність постійного місця проживання без реєстрації, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, та обрав покарання в межах мінімальної санкції закону, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13.03.2019 по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до касаційного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим який перебуває під вартою протягом такого ж строку з моменту вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3