Єдиний унікальний номер 722/512/20
Номер провадження 1-в/722/63/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
представника СВК №67 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокиряни в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним клопотанням, в якому просив на підставі ст.81 КК України звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та з наведених у ньому підстав просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував щодо умовно-дострокового звільнення засудженого, оскільки вважає, що останній своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Представник ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки вважає, що засуджений не досяг відповідного ступеню виправлення, а тому не заслуговує умовно-дострокового звільнення.
Голова спостережної комісії при Сокирянській райдержадміністрації Чернівецької області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про проведення судового розгляду без його присутності, вирішення клопотання засудженого ОСОБА_5 покладає на розсуд суду.
Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно вироку Івано-Франківського міського суду від 11.12.2015 року, було засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.185, ч.2 ст.187, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 КК України та призначено покарання у виді 4-х років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховується з 06.12.2016 року. Відповідно кінцевим строком відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі є 06.12.2020 року.
Пунктом 2 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Таким чином, ОСОБА_5 засуджений за вчинення умисних злочинів, одні з яких є злочинами середньої тяжкості (ч.1 ст.185, ч.1 ст.296 КК України), а інший тяжким злочином (ч.2 ст.187 КК України).
Враховуючи визначений засудженому початок строку відбування покарання, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом за вчинення умисного тяжкого злочину.
Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.102 КВК України режим у виправних і виховних колоніях - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених. Режим у колоніях має зводити до мінімуму різницю між умовами життя в колонії і на свободі, що повинно сприяти підвищенню відповідальності засуджених за свою поведінку і усвідомленню людської гідності. Режим створює умови для суспільно корисної праці засуджених, загальноосвітнього і професійно-технічного навчання, соціально-виховної роботи та громадського впливу.
Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Як вбачається із особової справи та довідки про заохочення і стягнення, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 06.12.2016 року. За час перебування в слідчому ізоляторі м.Івано-Франківськ порушень режиму утримування не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав. За час перебування в колонії допускав порушення режиму утримання (порушення встановленого розпорядку дня установи, порушення встановленої форми одягу та невиконання законних вимог персоналу установи), за що у трьох випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку, в одному випадку заохочувався з метою стимулювання подальшої правослухняної поведінки.
В державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67) засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 27.12.2016 року.
Частинами 1 та 5 ст.118 КВК України передбачено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством.
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №80 від 10.04.2020 року та особової справи встановлено, що засуджений ОСОБА_5 по прибуттю до установи і по січень 2019 року був працевлаштований в якості вибірника-складальника каменю стінового в гірничій дільниці №1. З лютого 2019 року по квітень 2019 року до суспільно-корисної оплачуваної праці не залучався. З травня 2019 року і по даний час працевлаштований в якості вибірника-складальника каменю стінового в гірничій дільниці №1.
Допитаний в судовому засіданні старший майстер гірничої дільниці №1 ОСОБА_7 суду пояснив, що засуджений ОСОБА_5 працює безпосередньо під його керівництвом. За весь період роботи засуджений зарекомендував себе сумлінним працівником, жодних зауважень до виконання ним суспільно-корисної праці у нього як у старшого майстра гірничої дільниці немає. Виходячи із обсягів виконаної роботи, ним визначаються відповідні норми виробітку засуджених, в тому числі і засудженого ОСОБА_5 . Стверджував, що невиконання засудженим ОСОБА_5 норм виробітку на 100% не пов?язане із його небажанням працювати, а залежить від наявності обсягів робіт на гірничій дільниці, яка не завжди є достатньою.
Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої 13.04.2020 року начальником державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_8 , встановлено, що засуджений ОСОБА_5 у відношенні до персоналу установи тактовний, однак проявляє схильність до невиконання їх законних вимог, своє спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд, заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, виконує роботи із благоустрою установи виконання покарань, соціально-корисні зв`язки на волі підтримує з рідними шляхом листування, побачень, отримує від них посилки та передачі, взаємовідносини з рідними добрі. В 2017 році здобув професію «Машиніст крана (кранівник)», закінчивши навчальний центр, який функціонує при установі. Згідно вироку суду виконавчих листів не має, вину у вчиненому злочині визнав.
При цьому, в судовому засіданні начальник відділення СПС №5 ОСОБА_4 , який безпосередньо здійснює контроль за поведінкою засудженого та дотримання ним порядку і умов відбування покарання, щодо зазначених у характеристиці обставин схильності засудженого до невиконання законних вимог персоналу установи уточнив, що в даному випадку мова йшла лише щодо одиничного випадку, за який засудженого було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Інших подібних випадків в подальшому не виникало.
Згідно виписки з медичної карти №67/126 від 13.04.2020 року засуджений ОСОБА_5 працездатний, на даний час стан його здоров`я задовільний.
Згідно довідки бухгалтерії державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» №44 встановлено, що станом на 10.04.2020 року виконавчих листів щодо засудженого ОСОБА_5 в установі на виконанні не перебуває.
Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається із виписок з протоколів засідань атестаційної комісії, відносно засудженого ОСОБА_5 зазначені наступні результати атестації з визначення ступеню його виправлення:
-станом на 24.07.2017 року не став на шлях виправлення (протокол№6 від 24.07.2017 року);
-станом на 05.07.2018 року дотримується вимог режиму відбування покарання (протокол №5 від 05.07.2018 року);
-станом на 09.01.2019 року стає на шлях виправлення (протокол №2 від 09.01.2019 року);
-станом на 12.08.2019 року не став на шлях виправлення (протокол №7 від 12.08.2019 року).
Разом з тим, суд не погоджується із даною оцінкою ступеню виправлення засудженого ОСОБА_5 , оскільки враховуючи в сукупності встановлені в судовому засіданні обставини, така оцінка вочевидь не відповідає особі засудженого, його поведінці і ставленню до праці.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).
З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.

Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому заслуговує бути звільненим від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.12.2015 року, умовно-достроково на невідбутий строк 7 (сім) місяців 8 (вісім) днів.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71,72 КК України.
Після набрання ухвалою суду законної сили, її копію для виконання надіслати ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» та для відома Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області.
Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1