Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
286/1641/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2020 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в колегіальному складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з секретарем ОСОБА_4

та сторін кримінального провадження : прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження № 0000244 по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, -
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15, ч.1ст. 115, ч.2 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що в порушення п.8.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії', та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року №622 незаконно, з метою носіння холодної зброї, не маючи на це передбаченого законом дозволу, в невстановлений слідством день 2014 року, знаходячись на території Овруцького кооперативного ринку в м. Овручі по вул. Базарній, 6, придбав у невстановленої слідством особи ніж, який являється коротко- клинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії- мисливським ножем загального призначення, виготовленим саморобним способом. Вказаний ніж ОСОБА_7 , зберігаючи при собі без передбаченого законом дозволу, незаконно переніс до місця свого проживання, що в АДРЕСА_1 , де придбаний ніж зберігав до 25.03.2017 року.

25 березня 2017 року близько 22 години, ОСОБА_7 , знаходився поблизу кафе «Грот» в м. Овруч по вул. Т.Шевченка, 29, де між ним та ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження. Після цього у ОСОБА_7 виник умисел на вбивство ОСОБА_6 . З цією метою ОСОБА_7 пройшов до місця свого проживання в кв. АДРЕСА_2 , де, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в кімнаті будинку взяв придбаний ним вищевказаний ніж та, зберігаючи його при собі без передбаченого законом дозволу, незаконно переніс до прилеглої території' кафе «Грот», що розташоване в м. Овручі по вул. Т.Шевченка, 29, де в цей час знаходився ОСОБА_6 .

Безпосередньо після цього, 25 березня 2017 року близько 22 год. 10 хв., знаходячись на прилеглій території кафе «Грот» в м. Овруч по вул. Т.Шевченка, 29, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`янінням, на грунті особистих неприязних відносин, з метою помсти ОСОБА_6 за вчинення останнім стосовно нього неправомірних дій, маючи умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті останнього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх подальших дій та передбачаючи їх можливі наслідки, клинком наявного у нього вищевказаного ножа, якого він приніс для вчинення кримінального правопорушення, умисно зі значною силою прикладання наніс ОСОБА_6 6 ударів в область розташування життєво-важливих органів, а саме в грудну клітку та черевну порожнину, однак свій злочинний намір до кінця не довів із причин, що не залежали від його волі, у зв`язку із своєчасним наданням ОСОБА_6 медичної допомоги.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_6 та заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани ділянки підребер`я з пораненням брижжі, стінки тонкої кишки, капсули лівої нирки в ділянці верхнього полюсу, що ускладнилась кровотечею; дві проникаючі колото-різані рани грудної клітини зліва на рівні 4-го міжребер`я по середній пахвовій лінії, ускладнені субтотальним пневмотораксом, які відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення; колото-різану рану м`яких тканин ділянки кута лівої лопатки; дві колото-різані рани м`яких тканин задньої поверхні лівої дельтоподібної ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ч.2 ст.263 КК України, як такі, що виразились в закінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а також, як такі, що виразились у незаконному носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

За результатами проведення судового розгляду судом встановлено, що 25.03.2017 року близько 22 години ОСОБА_7 перебував поблизу торгівельного кіоску, розташованого в м.Овруч по вулиці Шевченка, 30. В цей час до нього підійшов потерпілий ОСОБА_6 з іншою особою, яка разом з ОСОБА_6 та іншими особами перебувала на святкуванні дня народження в кафе «Грот», яке розташоване по вул.Шевченка, 29 в м.Овруч. Без будь-яких вагомих причин ОСОБА_6 першим наніс удар рукою в область голови ОСОБА_7 , від якого останній впав на тротуар. Після цього разом з іншою особою нанесли декілька ударів руками та ногами в область голови та правої частини тулубу, спричинивши ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-лицевої травми: ( синця правої навколоорбітальної ділянки, садна в ділянці внутрішнього кута правого ока, садна спинки носу в середній частині, перелом кісток носу), які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; забою м`яких тканин волосяної частини голови на рівні потиличної ділянки зліва; забою м`яких тканин грудної клітки справа на рівні 6-7 ребер по передній пахвовій лінії; садна на передній поверхні правого колінного суглобу, садна на тильній поверхні лівої ступні на рівні IV плеснової кістки, садна на тильній поверхні правої кисті на рівні V п`ясно-фалангового суглобу, садна по зовнішній поверхні основної фаланги ІІ пальця правої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Через незначний проміжок часу ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 повертаючись додому, біля вищевказаного кафе зустріли компанію осіб, серед яких були ОСОБА_11 та особа, які перед цим наносили ОСОБА_9 удари. Останній вирішив підійти до зазначених осіб та запитати причину таких неправомірних дій. Коли підійшов ближче отримав від ОСОБА_6 удар від якого впав на тротуар. Впавши від нанесеного удару та вважаючи, що ОСОБА_11 буде продовжувати наносити удари, він, з метою самозахисту дістав ніж, який незадовго до цього взяв у власному домоволодінні, почав розмахувати ножем перед собою при цьому умисно наніс ОСОБА_6 удари в область грудної клітки та черевну порожнину, заподіявши тим самим тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани ділянки підребер`я з пораненням брижжі, стінки тонкої кишки, капсули лівої нирки в ділянці верхнього полюсу, що ускладнилось кровотечею, дві проникаючі колото-різані рани грудної клітини зліва на рівні 4 міжребер`я по середній пахвовій лінії, ускладнені субтотальним пневматораксом, які відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення, а також тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани м`яких тканин ділянки кута лівої лопатки, дві колото-різані рани м`яких тканин задньої поверхні лівої дельтоподібної ділянки, які відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразились в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент його заподіяння, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.

Вищевказані встановлені судом обставини підтверджуються дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні пред"явлене йому обвинувачення за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України не визнав та показав, що 25.03.2017 року приїхав з роботи, зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_12 , з яким вирішили вжити спиртні напої. Купили пляшку горілки, після чого він вирішив піти додому і взяти щось з продуктів харчування. По дорозі йому зустрівся потерпілий зі своєю компанією. Вони стояли на тротуарі і він не міг повз них пройти, тому зробив їм зауваження. Після цього попрямував до свого місця проживання де взяв ніж, ковбасу, сало, хліб. З зазначеним повернувся до місця знаходження ОСОБА_13 . Вживши 100 грамів горілки вирішив піти до кіоска купити якійсь напій. Під час перебування біля кіоску, а саме коли він нагнувся до віконця, його за плече хтось взяв. Не встигнувши навіть повернутись отримав удар в голову від якого впав на тротуар. Цей удар йому наніс ОСОБА_6 після чого останній зі своїм товаришем продовжили наносити йому удари, не даючи можливість піднятись. Потім вони залишили його. В цей час підійшов ОСОБА_13 , який допоміг йому трохи почистити одяг, після чого вони вирішили піти додому. Коли проходили повз кафе «Грот» побачили компаню осіб, він вказав ОСОБА_13 на цих осіб, які щойно застосували відносно нього фізичне насильство. Разом з ОСОБА_13 вони підійшли до цих чоловіків, однак останні відразу почали їх бити. Зокрема його бив ОСОБА_11 . З метою самозахисту він дістав ніж, який був у чохлі, дістав його з чохла, намагаючись таким чином його продемонструвати щоб налякати ОСОБА_14 . Останній продовжував наносити удари, тому він почав махати ножем, під час чого не заперечує, що міг нанести тілесні ушкодження ОСОБА_15 . Останній після цього побіг на іншу сторону вулиці, а він почав шукати чохол та телефон, який у нього випав під час цих дій. Незнайшовши зазначених речей направився в напрямку свого помешкання, де побачив ОСОБА_13 та свою матір. ОСОБА_13 відразу ж забрав у нього ніж та передав матері. Вказав, що умислу на позбавлення життя потерпілого не мав, застосував ніж з метою самооборони, просив у потерпілого вибачення.

Потерпілий ОСОБА_6 показав, що 25.03.2017 року зібрались на святкування дня народження його дівчини в кафе «Грот» в м.Овруч. До кафе прийшли трохи раніше, а у 18 годині почали підходити друзі. Через деякий час вийшли на вулицю палити. Повз них пройшов обвинувачений, якого вони не чіпали. Пройшовши метрів 10-15 останній обернувся і почав кричати, потім почав «штовхатись». В цей час до них підбіг ОСОБА_16 , якого обвинувачений вдарив і той, тримаючись за голову відійшов до кафе. Через деякий час вони ( він, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 ) знову вийшли на вулицю і побачили, що в їх напрямку йшов обвинувачений, який дістав палицю, якою намагався вдарити ОСОБА_16 . Він втрутився у ситуацію між ними, і вже між ним та ОСОБА_19 почалась сварка. Потім від відчув різкий біль, стало важко дихати, тому відійшов в сторону. Потім до нього підійшла його дівчина з товаришем, які викликали «швидку». Вказав, що ножа у руці ОСОБА_20 не бачив, останній голосно кричав, що всіх повбиває. Вважає, що після того, як він отримав удар ножем та відійшов в сторону обвинувачений мав можливість його наздогнати. При призначенні покарання покладається на розсуд суду, цивільний позов в частині моральної шкоди підтримує в повному обсязі, в частині матеріальної шкоди за мінусом коштів, які були відшкодовані обвинуваченим на його лікування.

Свідок ОСОБА_21 показала, що 25.03.2017 року перебували в місцевій піцерії, хлопці вийшли на вулицю, вона винесла їм пляшку і вони почали вживали спиртне. Через деякий час до приміщення забіг ОСОБА_22 , який приніс їй чохол від ножа. Що він при цьому сказав вже не пам`ятає. Вона відразу вибігла з приміщення і побачила ОСОБА_23 і ОСОБА_19 , між ними відбувалась бійка. Поряд відбувалась бійка між знайомим ОСОБА_19 та ОСОБА_24 . Помітила у руці ОСОБА_19 ніж. Потім побачила, як ОСОБА_25 пішов в сторону, в цей час вона відволіклась і не помітила куди він подівся, а ОСОБА_19 залишився на місці і щось шукав. Вона пішла шукати ОСОБА_26 однак не знайшла. Потім ОСОБА_26 сам зателефонував і повідомив про своє місце перебування. Коли вона прийшла до вказаного ним місця то побачила кров, тому відразу викликала «швидку», яка забрала ОСОБА_26 до лікарні. Разом з ним до лікарні поїхав ОСОБА_18 . Потім приїхали працівники поліції. ОСОБА_19 з місця події забрала якась жінка, зі слів працівників поліції їй відомо, що це була його мати. Вказала, що ОСОБА_19 мав можливість після бійки прослідувати за ОСОБА_26 , однак не пішов, почав щось шукати. Зазначила, що їй відомо місце проживання ОСОБА_19 , яке знаходиться недалеко від пицерії, приблизно в метрах 100.

Свідок ОСОБА_27 показала, що точної дати вона вже не пам`ятає, десь в кінці березня 25 чи 26 числа, в суботу її син ОСОБА_26 прийшов додому, а потім кудись відлучився. У цей час у вікно вона побачила бійку, в якій троє осіб били одного. Вона впізнала особу, яку били, це був знайомий на ім`я ОСОБА_28 . Не встигла вона вийти у двір, як до ОСОБА_28 підішли вже інші чоловіки. Через деякий час додому повернувся її син, який був в грязі, з побитим обличчям. Також бачила ніж, який до цього не був у їхньому господарстві. Даний ніж вона викинула в город, а коли прийшли працівники поліції і запитали про ніж, вона його знайшла і ввіддала працівникам міліції. Очевидцем того, що сталось між її сином та потерпілим вона не була. Після того, як сина забрала міліція , її старший син, а також вона ходили в лікарню, де знаходився потерпілий, однак його батьки не стали з ними розмовляти, від отримання допомоги відмовились. Згодом вона поштовим переказом перерахувала потерпілому кошти за лікування розмірі 5000 гривень.

Свідок ОСОБА_29 показав, що має у власності кіоск, який знаходиться на перехресті вулиць Шевченка-Бандери в м.Овруч. Біля кіоска він розмістив камеру відеоспостереження. Переглядаючи записи з камери відеоспостереження бачив, як до ОСОБА_19 підійшло двоє чоловіків, серед яких був потерпілий, які почали його бити, від чого ОСОБА_19 впав на землю. Після цього підійшли ще двоє чоловіків, які розборонили осіб, які бились з обвинуваченим. Точного часу, коли відбувалась дана подія він не пам`ятає, було близько 20-21 години. Даний запис було вилучено працівниками поліції.

Свідок ОСОБА_30 показав, що подруга його дівчини запросила її на святкування дня народження. Він прийшов також до кафе, де святкували свято. Через деякий час хлопці, які були присутні в кафе вийшли на вулицю. Згодом дівчина потерпілого пішла за ними і повернулась в сльозах, повідомивши, що її хлопця підрізали. Він вийшов на вулицю і побачив чоловіка, який тримав в руках ніж, лезо якого було приблизно 10 см.

Свідок ОСОБА_31 показав, що був запрошений на день народження, яке святкували потерпілий з дружиною в кафе «Грот». Коли стояли біля кафе, то них підійшов ОСОБА_19 з незнайомим чоловіком. ОСОБА_19 почав до них чіплятись. Він з ОСОБА_24 відішли, в цей час товариш ОСОБА_19 вдарив ОСОБА_16 і кудись зник. ОСОБА_19 пішов в напрямку кіоска, розташованого неподалік. Хлопці, в тому числі потерпілий, пішли за ним і почалась між ними бійка. Через деякий час обвинувачений зі своїм товаришем прийшли вже з палицями, якими почали наносити хлопцям удари. Коли обвинувачений намагався вдарити його у нього випав чохол. Йому здалось, що це ніж, тому він схопив чолох і забіг з ним у приміщення кафе де віддав дівчині ОСОБА_32 для передачі працівникам поліції. Саме в цей час він побачив, що це чолох, а не ніж. Коли вийшов на вулицю, то побачив, як ОСОБА_19 махає ножем, а потерпілого вже не було. Вказав, що між хлопцями та обвинуваченим мали місце три інциденти, які відбулись з незначним інтервалом. Ніж у обвинуваченого з`явився під час останнього конфлікту.

Свідок ОСОБА_33 показав, що був запрошений на святкування дня народження в кафе «Грот», під час якого він з хлопцями вживали спиртні напої. Коли вийшли на вулицю побачили обвинуваченого з товаришем. Останні підійшли до них , відбувся конфлікт, в ході якого товариш обвинуваченого вдарив ОСОБА_16 . Після цього обвинувачений попрямував до кіоска, хлопці побігли за ним і між ними відбулась бійка. Потім вони повернулись в кафе, де ще випили, і хвилин через 10 знову вийшли на вулицю. Коли вийшли на вулицю, то побачили, що обвинувачений і його товариши вже прийшли з палицями. Близько 10 хвилин відбувалась бійка, він особисто бився з товаришем обвинуваченого, і як наносились удари ножем потерпілому не бачив. Ніж в руках обвинуваченого він потім бачив, однак погроз вбивством не чув.

Свідок ОСОБА_10 показав, що давно товаришує з ОСОБА_34 , проживає з останнім по сусідству. У вечері 25.03.2017 року вони зустрілись, вирішили вжити спиртне, купили пляшку горілки та розмістились біля його автомобіля. ОСОБА_19 вирішив піти додому, взяти щось з продуктів харчування, оскільки крім горілки вони нічого не купували. З дому ОСОБА_19 повернувся з харчами та ножем, яким різав ковбасу, сало. Ніж був гарний, великий, лезо близько 20 см. Потім ОСОБА_19 сказав, що піде до кіоска купить води. Кіоск був розташований поряд, однак оскільки пройшло більше часу ніж необхідно було щоб дійти до кіоска, він пішов в тому ж напрямку. Біля кіоска помітив ОСОБА_19 , який лежав на тротуарі вже будучи побитий, одяг останнього був пошкоджений. Після цього вони повернулись до автомобіля, він зачинив автомобіль, і вони направились в напрямку власних помешкань. По дорозі він взяв гілку щоб мати змогу нею відчинити гачок на хвіртці. Біля кафе помітили компанію, і ОСОБА_35 вказав на хлопців з цієї компанії, які побили його. Вони підійшли до цих чоловіків і між ними почалась бійка. Деякі хлопці почали бити його, а хтось бив ОСОБА_36 . Він почав тікати в напрямку свого дому, незнайомці бігли за ним. На шум вийшла мати ОСОБА_36 , яка почала кричати, що зараз викличе поліцію. Хлопці злякались і залишили його. Через декілька хвилин до них підійшов ОСОБА_35 , який тримав в руці ніж. Він забрав ніж та відразу ж віддав його матері останнього. Потім від працівників поліції дізнався про те, що одному з хлопців заподіяні ножові поранення і він перебуває в лікарні.

Як письмові докази, що на думку прокурора доводять вину обвинуваченого в злочинах, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ч.2 ст. 263 КК України було подано та досліджено безпосередньо судом наступне:

-протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, якими зафіксовано впізнання ОСОБА_9 , як особи, яка завдала удари ножем ОСОБА_6 ;

-протокол огляду предмету, а саме мобільного телефону марки «Нокіа», з фототаблицею до нього;

-протокол огляду місця від 28.03.2017 року яким зафіксовано місце розташування торгівельного кіоску по вул.Шевченка в м.Овруч та вилучення диску з відеозаписом події, що відбулась в ніч з 25 на 26 березня 2017 року поблизу перехрестя вулиць Шевченка та Бандери;

- висновки судово-медичного експерта №97 та №104 від 21.04.2017 року, проведеної за матеріалами справи, зі змісту яких слідує, що при проведенні експертизи у ОСОБА_6 було встановлено наявність тілесних ушкоджень у виді проникаючої колото-різаної рани лівого підребер`я з пораненням брижжі, стінки тонкої кишки, капсули лівої нирки в ділянці верхнього полюсу, двох проникаючих колото-різаних ран грудної клітки зліва на рівні 4 міжребер`я по середній пахвовій лінії ускладненні субтотальним пневмотораксом, колото-різаної рани м`яких тканин ділянки кута лівої лопатки, двох колото-різаних ран м`яких тканин задньої поверхні лівої дельтоподібної ділянки, які виникли не менше ніж від 6 ударів гострим предметом з колючо-ріжучими властивостями, наймовірніше внаслідок нанесення удару клинком ножа, за ступенем тяжкості тілесні ушкодження у вигляді проникаючих ран черевної та грудної порожнин відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення; тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран м`яких тканин лопаткової та дельтоподібної ділянок відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я. В момент заподіяння тілесних ушкоджень потерпілий та особа, яка заподіяла ушкодження були розташовані вертикально, обличчям один до одного, при умові, що особа, яка заподіяла ушкодження тримала ніж в правій руці. Зазначає, що цілком можливе утворення встановлених тілесних ушкоджень при обставинах відтворених під час слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_9 , де останній показав, як саме він тримаючи ножа в правій руці наносив удари в лівій бік тулуба та спини потерпілого;

- висновок експерта №98 від 31.03.2017 року яким встановлено наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-лицевої травми: ( синця правої навколоорбітальної ділянки, садна в ділянці внутрішнього кута правого ока, садна спинки носу в середній частині, перелом кісток носу), які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; забою м`яких тканин волосяної частини голови на рівні потиличної ділянки зліва; забій м`яких тканин грудної клітки справа на рівні 6-7 ребер по передній пахвовій лінії; садна на передній поверхні правого колінного суглобу, садна на тильній поверхні лівої ступні на рівні IV плеснової кістки, садна на тильній поверхні правої кисті на рівні V п`ясно-фалангового суглобу, садна по зовнішній поверхні основної фаланги ІІ пальця правої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження утворились від прямої дії ( удар, удар під кутом, ковзна дія) тупих твердих предметів з обмеженою та переважаючою контактуючими поверхнями, які могли утворитись при обставинах і в час вказаних в постанові та самим ОСОБА_7 , який вказав, що 25.03.2017 року ( побили, падав).

-висновок експерта №105 від 21.04.2017 року яким встановлено, що пошкодження на одязі у виді 6 проникаючих пошкоджень тканини куртки та шість проникаючих пошкоджень тканини сорочки (два пошкодження на задній поверхні лівого рукава у верхній частині, три пошкодження лівої половини спинки та пошкодження лівої поли під проймою рукава), співпадають з ушкодженнями на тілі ОСОБА_6 , встановленими при проведенні експертизи;

- протокол огляду від 28.03.2017 року, яким зафіксовано перегляд відеофайлів з камер відеоспостереження, розташованих в приміщенні кіоску, розташованому по вул.Шевченка в м.Овруч, поблизу перехрестя з вул.Бандери щодо події, яка відбувались на прилеглій території 25.03.2017 року в період з 22:00:00-22:59:54;

- протокол огляду місця події від 25.03.2017 року, яким зафіксовано огляд вулиці Шевченка в м.Овруч, поблизу кафе-піцерії «Грот», розміщеної в споруді №29, північна стіна якої виходить на вулицю Степана Бандери та виявлення на перехресті вказаних вулиць, навпроти вхідних дверей до кафе-піцерії мобільного телефону марки « Nокіа С-2 » і його вилучення. Також вказаним протоколом зафіксовано видачу ОСОБА_37 поясного чохла для ножа з твердою основою для місця леза шириною 6 мм, глубиною чохла в місці леза 19, 2 см.;

- протокол огляду від 25.03.2017 року яким зафіксовано виявлення та вилучення у власному домогосподарстві ОСОБА_27 ножа з дерев`яним руків`ям довжиною 13 см, з лезом довжиною 19 см, ширина якого складає 4 см, з виявленими на ньому залишками речовини бурого кольору схожими на кров, який був вилучений, з фототаблицею до нього;

- протокол огляду від 26.03.2017 року яким зафіксовано огляд в приміщенні Овруцької лікарні одягу потеріплого з наявними на ньому пошкодженні у виді порізів та ручовини бурого кольору, з фототаблицею до нього;

- протокол огляду від 26.03.2017 року яким зафіксовано, що на одязі ОСОБА_7 ушкоджень, слідів біологічного походження та слідів бурого кольору не виявлено ;

- висновок експерта №1/651 від 07.04.2017 року згідно якого ніж, вилучений під час проведення ОМП від 25.03.2017 року в домогосподарстві за місцем проживання ОСОБА_38 , є холодною зброєю, а саме коротко-клинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії- мисливським ножем загального призначення, виготовлений саморобним способом;

-висновок експерта №62/ц від 31.03.2017 року згідно якого не виключається належність слідів крові на ножі від потерпілого ОСОБА_6 ;

-протокол проведення слідчого експерименту від 27.03.2017 року, яким зафіксовано, що дана слідча дія проводилась з застосуванням відеозапису, за участю підозрюваного ОСОБА_7 , який вказав на місце події та розповів про обставини вчинення інкримінованих злочинів;

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №119-2017 року ОСОБА_7 в момент вчинення кримінального правопорушення міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Захисником ОСОБА_8 зроблено зауваження щодо недопустимості доказів, якими обгрунтовується обвинувачення за ст.263 ч.2 КК України. Вказав, що предмет цього злочину було вилучено в процесі несанкціонованого обшуку в домоволодінні матері обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_3 ), після проведення якого слідчий протягом доби не звернувся до слідчого судді щоб легалізувати проведену слідчу дію, отже будь яке судове рішення щодо ножа відсутнє; зазначені в протоколі розміри ножа не відповідають тим, що встановлені експертом. Одночасно вважає, що дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ст.124 КК України, оскільки останній захищався від неправомірних дій потерпілого, що становили загрозу життю та здоров`ю.

Оцінивши вищенаведені докази з точки належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку пред"явлене ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачення за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 та ч.2 ст.263 КК України в наданих суду доказах підтвердження не знайшло, оскільки ні в ході досудового розслідування, ні в ході судового слідства не встановлено, що наносячи удари та спричиняючи тілесні ушкодження ОСОБА_6 , обвинувачений мав прямий умисел на його вбивство.

Так, вирішуючи питання про наявність у обвинуваченого прямого умислу на вбивство, суд виходить із сукупності всіх встановлених судом обставин вчиненого діяння, зокрема, враховує спосіб, знаряддя злочину, кількість , характер і локалізацію поранень і інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події .

При розгляді кримінального провадження встановлено, що удари носили хаотичний, нецілеспрямований характер. Обвинувачений в разі наявності у нього умислу на вбивство, мав реальну можливість довести свої злочинні дії до кінця, але після нанесення тілесних ушкоджень, вважаючи, що наслідки нанесених тілесних ушкоджень потерпілому не можуть бути загрозою для його життя, припинив свої дії, не перешкоджав потерпілому залишити місце події ( той перейшов на іншу сторону вулиці та пішов в своєму напрямку), не переслідував його, ще певний час залишався на місці події (шукав чохол від ножа та телефон).

Також, суд враховує очевидну віктимну поведінку потерпілого, який фактично безпричинно спровокував конфлікт, наслідком якого стало заподіяння обвинуваченому тілесних ушкоджень і безпосередньо під час події дії обвинуваченого були такими, що послідували у відповідь на дії потерпілого (той перший наніс удар, збив з ніг).

В судовому засіданні було встановлено, що відносно потерпілого ОСОБА_6 кримінальне провадження за ст.296 ч.2 КК України було закрито у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності з передачею на поруки педагогічному колективу .

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року №2, для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Умисел має дві характерні ознаки інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення. Прямий умисел це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК України).

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного.

Отже, перевірівши доводи сторони обвинувачення суд дійшов висновку про те, що дії ОСОБА_9 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а не за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), оскільки всі представлені суду докази не дають можливості зробити абсолютний та беззаперечний висновок про те, що наносячи ОСОБА_6 удари , в тому числі і в життєво важливі органи застосовуючи ніж обвинувачений мав прямий умисел саме на позбавлення його життя та бажав настання такого наслідку. Отже, доказів на підтвердження того, що обвинувачений діяв з прямим умислом спрямованим саме на вбивство, суб`єктивна сторона якого передбачає лише прямий умисел на позбавлення іншої особи життя, та виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме умисного протиправного заподіяння смерті потерпілому, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, не подано. У даній ситуації для обвинуваченого не існувало об`єктивних перешкод для доведення умислу на позбавлення життя ОСОБА_6 , якщо б такий в нього виник.

Доводи захисника ОСОБА_8 щодо наявності в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ст.124 КК України спростовується наведеними висновками суду.

Стан необхідної оборони за критерієм вказаної норми виникає як у момент вчинення суспільно небезпечного посягання, так і у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Наведеними вище доказами встановлено, що в даному випадку мала місце обопільна бійка, застосування ножа в якій не давало достатніх підстав для самозахисту або необхідності відвернення посягання з боку потерпілого .

При вирішенні питання щодо належності та допустимості доказів суд керується вимогами ст.85-87 КПК України.

Так, згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом (стаття 86 КПК України)

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів ( ч.2 ст.84 КПК України).

Згідно ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, закрема такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

З матеріалів провадження слідує, що 25.03.2017 року слідчий провів огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено та вилучено ніж.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КПК України під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Частиною 3 ст. 233 КПК України визначено, що слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Як слідує з матеріалів провадження, всупереч наведеним вимогам кримінального процесуального закону, після здійсненого огляду домоволодіння за вищевказаною адресою орган досудового розслідування не звернувся з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Відповідна ухвала слідчого судді відсутня в матеріалах провадження.

Отже, вказаний протокол не може вважатись допустимим доказом у розумінні ст.87 КПК України, так, як здобутий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

В подальшому у кримінальному провадженні була призначена експертиза холодної зброї.

Відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» недопустимими є докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок суттєвого порушення прав та свобод людини. Ця доктрина передбачає заборону використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими, тобто надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

Враховуючи наведене, отриманий висновок експертизи №1/651 від 07.04.2017 року, у відповідності до ст.87 КПК України, є недопустимим доказом.

Враховуючи недопустимість ряду доказів, у відповідності до положень ч.2 ст.86 КПК України, ними не можна обгрунтовувати винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.2 КК України.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.92 КПК України обов"язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілих, належності та допустимості доказів на сторону, що їх подає. Згідно ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Вказані особи та сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових)дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.62 Конституції України та ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть грунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом. Вирок суду не може грунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Це положення передбачено й пунктом 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №12рп/2011 від 20.10.2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до положень ст.ст.284 ч.1 п.3, 373 ч.1 п.2 КПК України у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, не встановлено достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання, ухвалюється виправдувальний вирок.

Згідно ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а у сукупності зібраних доказів - з точки достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Очевидно, що предмет доказування в конкретному кримінальному провадженні, тобто сукупність передбачених кримінальним процесуальним законом обставин, встановлення яких необхідно для вирішення кримінального провадження, залежить від того, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення обвинувачується особа, оскільки кримінальні правопорушення різняться за об`єктом, об`єктивною та суб`єктивною сторонами, суб`єктом. Пред`являючи особі обвинувачення у вчиненні конкретного кримінального правопорушення з кваліфікацією її дій за статтею (частиною статті) Кримінального кодексу, сторона обвинувачення фактично визначає, які обставини вона буде доводити перед судом.

З обвинувального акту слідує, що ОСОБА_7 обвинувачувався органами досудового розслідування у незаконному носінні холодної зборої в порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 567, а також Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, облік, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622 із змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 року № 292.

В основу цього обвинувачення органами досудового розслідування, зокрема, було покладено висновок експерта №1/651 від 07.04.2017 року згідно якого ніж, вилучений під час проведення ОМП від 25.03.2017 року в домогосподарстві за місцем проживання ОСОБА_7 є холодною зброєю, а саме клинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії-мисливським ножем загального призначення, який виготовлений саморобним способом, а також протокол огляду домоволодіння за адресою : АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено та вилучено вказаній ніж.

Отже, висновок експерта є похідним доказом від попередньо проведеного огляду.

Дослідженням вказаного доказу останній визнано недопустимим, що тягне за собою визнання вказаного висновку експерта також недопустимим доказом.

З врахуванням наведеного ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням за ч.2 ст.263 КК України слід виправдати.

Таке рішення суд базував на засадах презумпції невинуватості, забезпечення доведеності вини, свободи від самовикриття, права не свідчити проти себе, обов"язку сторони обвинувачення довести обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обираючи обвинуваченому покарання за ст.121 ч.1 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання, а також позицію потерпілого, який на суворому покаранні не наполягає, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Як особа, обвинувачений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народження, по місцю проживання характеризується позитивно, на спеціалізованих обліках не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставинами, які пом"якшують покарання є часткове відшкодування шкоди, щире каяття та сприяння в розкритті злочину, оскільки останній співпрацював зі слідством, давав показання, просив вибачення у потерпілого за свої дії.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину в стані алкгольного сп`яніння.

Вчинений злочин, згідно ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене суд вважає, що що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, тому обирає покарання відповідно до санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин у виді позбавлення волі, та відповідно до ст.75 КК України, звільняє від його відбування з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 14712, 16 гривень та моральної шкоди в розмірі 100000 гривень.

В обгрунтування позовних вимог подано листок непрацездатності, фіскальні чеки на придбання медичних препаратів, довідка про нарахування коштів за період тимчасової непрацездатності (3170, 17 грн), виписки з медичних карток хворого.

В судовому засіданні позивач зазначив, що позовні вимоги в частині матеріальної шкоди підтримує в розмірі 9133, 40 копійок, за мінусом проведеної ОСОБА_7 в добровільному порядку суми відшкодування витрат на лікування в розмірі 5578, 76 гривень, в решті в повному обсязі.

Обвинувачений в судовому засіданні цивільний позов не визнав, зазначив, що відшкодував потерпілому витрати на лікування.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільно- процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Підстави, умови, обсяг і спосіб відшкодування шкоди визначається згідно з нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправмірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Стаття 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або ушкодженням здоров"я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Отже, враховуючи те, що моральними стражданнями супроводжується будь-яке протиправне діяння, тому суд не ставить під сумнів факт перенесення моральних страждань потерпілим, з врахуванням втрат немайнового характеру, які він зазнав внаслідок дій обвинуваченого, а також тяжкістю отриманих тілесних ушкоджень, які призвели до життєвих змін та потребували від нього додаткових зусиль для відновлення попереднього стану.

З врахуванням вищенаведеного, розмір моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_6 суд оцінює в розмірі 25000 гривень, що буде розумним для відшкодування заподіяного виду шкоди.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні у вигляді тримання під вартою припинив свою дію.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі .

Зарахувати як відбуте покарання строк тримання ОСОБА_7 під вартою з 26.03.2017 року по 19.10.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі..

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_7 , відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи .

За пред`явленим обвинуваченням за ч.2 ст.263 КК України ОСОБА_7 визнати невинуватим та виправдати.

Запобіжний захід припинив свою дію.

Речові докази: мобільний телефон "Нокіа" модель С2-01 повернути за належністю; оптичні диски зберігати в матеріалах кримінального провадження; одяг потерпілого та ніж знищити, як такі, що не представляють цінності .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 527 гривень 76 копійок за проведення судово-криміналістичної експертизи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 9133, 40 гривень заподіяної матеріальної шкоди та 25000 гривень заподіяної моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з моменту вручення копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Головуючий суддя:
Судді: