В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0006754 від 06.11.2019 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бриків, Корецького району, Рівненської області, мешканки АДРЕСА_1 , заміжньої, несудимої, офіційно непрацюючої, із середньою освітою,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ :

06.11.2019, біля 17 год 20 хв, ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні торгового залу магазину " Sinsay", що в приміщенні ТРЦ " Екватор" за адресою м. Рівне, вул. Макарова, 23, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, скориставшись відсутністю спостереження за нею з боку працівників та відвідувачів магазину, шляхом вільного доступу, таємно намагалася викрасти із торгового залу належне ДП "ЛПП Україна" АТ "ЛПП" майно, а саме:светр жіночий, вартістю 457,50 грн.

Однак, довести злочин до кінця у частині розпорядження викраденим майном ОСОБА_3 не вдалось з причин, що не залежали від її волі, оскільки остання була помічена та затримана працівниками магазину на виході з приміщення.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила злочин передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, як своїми діями, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна ( крадіжка).

У судовому засіданні обвинувачена свою вину у скоєнні інкримінованого злочину визнала повністю, щиро покаялась, кваліфікацію злочину не оспорювала та підтвердила факт, що дійсно 06.11.2019, біля 17 год 20 хв, вона знаходячись в приміщенні торгового залу магазину "Sinsay", що в приміщенні ТРЦ "Екватор" за адресою м. Рівне, вул. Макарова, 23, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, скориставшись відсутністю спостереження за нею з боку працівників та відвідувачів магазину, шляхом вільного доступу, таємно намагалася викрасти із торгового залу належне ДП "ЛПП Україна" АТ "ЛПП" жіночий светр. Однак при виході з магазину була затримана працівниками магазину. Просить суд призначити їй міру покарання у виді штрафу.

Представник потерпілого у судове засідання не з"явився, однак подав заяву в якій просить провести розгляд справи без його участі, претензій до обвинуваченої немає, міру покарання просить призначити судом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням характеризуючих даних на обвинувачену.

Судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченої не обиралась.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Постановою слідчого ОСОБА_5 від 06.11.2019 визнано светр білого кольору речовим доказом та передано на зберігання в магазин "Sinsay".

Постановою слідчого ОСОБА_5 від 08.11.2019 визнано оптичний диск ДВД-Р із записом з камери відеоспостереження від 06.11.2019 речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце, воно містить склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, і остання у його вчиненні винна.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих обставин суд не встановив.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Що стосується особи обвинуваченої то суд враховує, що вона має постійне місце проживання, де характеризуються позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судима, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як слідує з п. 3 даної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину його обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчиненого групою осіб і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а обтяжуючих обставин суд не встановив, то суд прийшов до переконання, що ОСОБА_3 має бути призначене покарання без ізоляції від суспільства в межах санкції інкримінуємої статті Кримінального Кодексу України у виді штрафу, оскільки саме такий вид покарання є адекватний характеру вчинення обвинуваченою кримінально-караних дій, і буде необхідний й достатній для іі виправлення та попередження нових злочинів.

Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості злочину, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченої та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи. За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченій покарання більш м`якого, ніж передбачено законом. Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположених свобод» 1950 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Речові доказі - светр білого кольору вважати повернутим в магазин "Sinsay", а оптичний диск ДВД-Р із записом з камери відеоспостереження від 06.11.2019 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 починається з часу проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченою, потерпілим, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1