Справа № 502/1607/19
УХВАЛА

31 січня 2020 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні в залі суду заяву

ОСОБА_4 як представника потерпілого ОСОБА_5

про

відвід слідчому судді

В С Т А Н О В И В :

28.01.2019 р. судді Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 в порядку ст. 35 КПК України передано на розгляд заяву ОСОБА_4 як представника потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_5 про відвід слідчому судді Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_6 , якому передано на розгляд клопотання потерпілого від 17.01.2020 р. про накладення арешту на майно підозрюваного.

В обґрунтування поданої заяви представник потерпілого зазначив, що 13.11.2019 р. слідчим суддею ОСОБА_6 вже розглядалось тотожне клопотання представника потерпілого та цивільного позивача про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000457 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Вказане клопотання було залишено слідчим суддею без задоволення.

Таким чином, на думку представника потерпілого, слідчий суддя ОСОБА_6 вже висловив свою правову позицію з цього приводу, порушивши при цьому баланс інтересів сторін та односторонньо віддавши перевагу підозрюваному. У зв`язку з цим у представника потерпілого склалося враження щодо зацікавленості відповідного слідчого судді у в результаті розгляду справи.

На користь даного висновку, на думку представника потерпілого, свідчить той факт, що скориставшись відповідним рішенням слідчого судді, підозрюваний 06.12.2019 р. здійснив відчуження належної йому нерухомості, залишивши тим самим майбутнє рішення суду в частині вирішення цивільного позову без належного та достатнього забезпечення та практично позбавив потерпілого можливості отримати в майбутньому відшкодування понесених ним витрат.

На підставі викладеного представник потерпілого в заяві просив відвести від участі в розгляді клопотання слідчого суддю Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_6 в зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо його неупередженості при розгляді повторного клопотання.

В судове засідання представник потерпілого та потерпілий не прибули, надавши клопотання про розгляд заяви про відвід у їх відсутності.

Слідчий суддя ОСОБА_6 в судове засідання на розгляд заяви не прибув, заяв та клопотань не надав.

Підозрюваний в судове засідання не прибув.

Прокурор в судовому засіданні відніс вирішення відводу на розсуд суду.

Проаналізувавши зміст заяви про відвід, перевіривши додані до неї матеріали та матеріали кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 від 13.11.2019 р. було залишено без задоволення клопотання представника потерпілого про накладення для забезпечення цивільного позову арешту на майно підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000457 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

При цьому, до клопотання представником потерпілого було подано докази про належність на праві власності підозрюваному квартири АДРЕСА_1

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.12.2019 р. апеляційну скаргу представника потерпілого було залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 13.11.2019 р. без змін.

При цьому, як вбачається з доданої до клопотання про відвід Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.01.2020 р., підозрюваним ОСОБА_7 було подаровано належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивований.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення справедливого і публічного розгляду клопотання про арешт майна підозрюваного незалежним і безстороннім судом, для уникнення будь-яких сумнівів в неупередженості слідчого судді, які могли б виникнути після відчуження нерухомого майна підозрюваним в ході розгляду попереднього клопотання представника потерпілого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, заява представника потерпілого про відвід слідчого судді ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 75, 81, 82 КПК України, суддя -

У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_4 як представника потерпілого ОСОБА_5 про відвід слідчому судді задовольнити.

Відвести слідчого суддю Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_6 від участі в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.08.2019 р. за № 0000457 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1