Кримінальне провадження № 629/2285/19
Номер провадження 1-кп/629/108/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Лозова Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, с середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

28.03.2019 року ОСОБА_6 , за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою скоєння шахрайських дій відносно громадян, приїхав до м. Лозова Харківської області. ОСОБА_6 , реалізуючи злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діяв за попередньою змовою з вищевказаною невстановленою особою, яка 28.03.2019 року близько 09:10 год. зателефонувала за допомогою стаціонарного телефону на номер НОМЕР_1 , користувачем якого є СТОВ «Мрія», яке розташоване по вул. Гвардійській, 50 в м. Лозова Харківської області та у якому працює ОСОБА_7 , та повідомила останній, яка підняла слухавку, завідомо неправдиві відомості про те, що її син потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, а саме, на своєму автомобілі збив неповнолітню дівчинку, і що для лікування дівчини та проведення термінової операції необхідні грошові кошти, які необхідно передати ОСОБА_8 , який прийде до ОСОБА_7 , ввівши тим самим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку, в оману та викликавши у неї впевненість в необхідності передачі даних коштів. Так, ОСОБА_6 28.03.2019 pоку, близько 11:30 год., за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи злочинний умисел групи осіб на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою наживи, приїхав до під`їзду № 1 буд. АДРЕСА_2 , в якому мешкає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку, де шляхом обману заволодів належними ОСОБА_7 грошовими коштами в сумі 10000 грн. та 500 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.03.2019 року становило 27,0817 грн. за 1 долар CШA та складало суму 13540,85 грн., тобто в загальній сумі 23540,85 грн., які остання передала йому в конверті. Після цього ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 03.04.2019 року ОСОБА_6 , за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою скоєння шахрайських дій відносно громадян, знов приїхав до м. Лозова Харківської області. ОСОБА_6 , реалізуючи злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діяв за попередньою змовою з вищевказаною невстановленою особою, яка 03.04.2019 року, близько 11:00 год., зателефонувала за допомогою стаціонарного телефону на номер НОМЕР_2 , користувачем якого є ОСОБА_9 , та повідомила останній, яка підняла слухавку, завідомо неправдиві відомості про те, що її син потрапив в дорожньо-транспортну пригоду та йому необхідно проведення термінової операції, для якої потрібні грошові кошти, які необхідно передати ОСОБА_8 , який прийде до ОСОБА_9 , ввівши тим самим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є особою похилого віку, в оману та викликавши у неї впевненість в необхідності передачі даних коштів. Так, ОСОБА_6 03.04.2019 pоку, близько 11:40 год., за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи злочинний умисел групи осіб на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою наживи, прийшов до квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , в якій мешкає ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є особою похилого віку, де шляхом обману заволодів належними ОСОБА_9 грошовими коштами в сумі 38500 грн., які остання передала йому. Після цього ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Прокурором Лозівської місцевої прокуратури Харківської області пред`явлено обвинувачення, у вчиненні кримінальних правопорушень за епізодом від 28.03.2019 року за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, за епізодом від 03.04.2019 року за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.
У відповідності до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Потерпілою ОСОБА_7 пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 23540,00 гривень, та моральної шкоди у розмірі 20000 гривень.
У судовому засіданні ОСОБА_6 винним себе визнав повністю, пояснивши, що він дійсно 28.03.2019 року та 03.04.2019 року, за вищевказаних обставин, у м. Лозова Харківської області за попередньою змовою з невідомою особою, шляхом обману заволодів чужим майном ОСОБА_7 , а саме грошовими коштами в розмірі 10000 грн. та 500 доларів США, та ОСОБА_9 , а саме грошовими коштами в розмірі 38500 грн. З правовою кваліфікацією своїх дій за ч.2 ст.190 КК України був згоден, фактичні обставини вчинення злочинів не оспорював, щиро каявся, висловлював жаль з приводу вчиненого, засуджував свою поведінку. Цивільний позов ОСОБА_7 визнав в повному обсязі, виявив намір на подальше влаштування на роботу для добровільного задоволення позовних вимог ОСОБА_7 ...
Прокурор просив визнати ОСОБА_11 винуватим за ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи покази обвинуваченого ОСОБА_11 , а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу, доказів щодо речових доказів.
Таким чином, аналізуючи показання обвинуваченого, суд находить його вину повністю доказаною, а його дії кваліфікує за епізодом від 28.03.2019 року за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, за епізодом від 03.04.2019 року за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Суд звертає увагу на те, що обман як спосіб учинення злочину являє собою, сукупність актів поведінки по введенню людини в оману, які впливають на психіку з метою змусити останню виконати певні дії в інтересах того, хто обманює. Під оманою зазвичай прийнято розуміти неправильне, перекручене відбиття предметів і явищ у свідомості людини, помилкову думку чи сукупність думок, прийнятих суб`єктом за щирі, невідповідність знання його предмету, розбіжність суб`єктивного образу дійсності з її об`єктивним прообразом. Наступне волевиявлення здійснюється суб`єктом, який помиляється, відповідно до цілей і в інтересах винного. Ніякі зовнішні чинники не придушують свободи волевиявлення потерпілого. Таким чином, терпить шкоду воля особи, яка вводиться в оману, тобто здатність особи до керування своїми мотивами, цілями, станом, діями й думками, свідома активність людини, спрямована на досягнення поставлених цілей. Воля виступає необхідною умовою будь-якої поведінки особи, полягає у її здатності керувати собою і своїми психічними функціями.

Всяка заява, твердження чи заперечення, яке завідомо не відповідає тому, що насправді думає суб`єкт про предмет своєї заяви, є неправдою не тільки в суб`єктивному змісті розбіжності між дійсним і висловленим судженням суб`єкта, а й в об`єктивному змісті перекручування дійсності.

Суд вважає, що спосіб вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим за попередньою змовою з іншою особою, у відношенні якої матеріали виділені у окреме провадження, ступінь здійснення злочинного наміру, послідовність дій обвинуваченого, в тому числі і після вчинення злочину, та сукупність усіх обставин, що характеризують вчинене обвинуваченим свідчать про спрямованість умислу обвинуваченого за епізодом від 28.03.2019 року на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, за епізодом від 03.04.2019 року на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Враховуючи час, спосіб, місце вчинення шахрайства, наступні дії обвинуваченого та іншої особи, у відношенні якої матеріали виділені у окреме провадження, щодо розпорядження отриманими коштами, суд вважає, що всі ці обставини свідчать про наявність попередньої змови і єдиного умислу групи осіб, зокрема і обвинуваченого, спрямованого на вчинення за епізодом від 28.03.2019 року на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, за епізодом від 03.04.2019 року на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно. Перевірені в судовому засіданні докази підтверджують, що умисел на вчинення шахрайства у групи осіб, зокрема і обвинуваченого, був загальним, їх спільні дії були спрямовані за епізодом від 28.03.2019 року на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, за епізодом від 03.04.2019 року на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.
При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений скоїв злочини середнього ступеня тяжкості.
Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, не працює, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, не одружений, дітей не має, проживає за постійним місцем проживання. Згідно висновку, викладеного в досудовій доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, ризики вчинення повторного кримінального правопорушення, небезпеки для суспільства у т.ч. для окремих осіб, оцінюються як середні, відділ з питань пробації вважає, що виправлення особи можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття у скоєному.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинувачених, суд визнає вчинення кримінальних правопорушень щодо осіб похилого віку, і при цьому звертає увагу на те, що вчинення злочину щодо особи похилого віку відноситься до обставин, що обтяжують покарання, оскільки похилий вік особи зумовлений певними особливостями цього віку. Слід зауважити, що старіння є важливим процесом в організмі людини, коли відбуваються суттєві фізіологічні та психологічні зміни. В процесі старіння поступово втрачається фізична сила, психологічна гнучкість та здатність до адаптації, слабшають інтелектуальні можливості. Суд вважає доведеним те, що обвинувачений з урахуванням його розвитку, відсутності даних щодо відхилень у його мислені, усвідомлював, що вчиняє кримінальні правопорушення щодо осіб похилого віку, усвідомлювали відповідний віковий стан потерпілих, які мали відповідний зовнішній вигляд, про що в своїх показах зазначив обвинувачений.
При цьому суд не убачає достатніх підстав для можливості застосування у відношенні ОСОБА_4 ст. 75 КК України. Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 раніше не судимий, не одружений, дітей не має, не працює, має слабкі соціальні зв`язки, обвинувачується у вчиненні двох епізодів кримінальних правопорушень, діяв умисно, з корисливих мотивів, розумів, що вчиняє злочини у відношенні осіб похилого віку. Суд не убачає можливості виправлення засудженого без відбування покарання у відповідності до ст. 75 КК України і доходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для застосування у відношенні обвинуваченого ст. 69 КК України судом не встановлено, оскільки встановлені вище обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості вчинених ним злочинів. Разом з тим, аналізуючи міркування сторони обвинувачення, сторони захисту щодо призначення покарання обвинуваченому, міри покарання, суд призначає обвинуваченому покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 190 КК України, беручи до уваги обставини справи та в тому числі і те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, свою вину визнав в повному обсязі, щиро каявся, висловлював жаль з приводу вчиненого, засуджував свою поведінку, цивільний позов ОСОБА_7 визнав в повному обсязі, виявив намір на подальше влаштування на роботу для добровільного задоволення позовних вимог ОСОБА_7 .
Міру запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою, суд залишає до вступу вироку в законну силу, але не більш ніж на 60 днів, тобто - до 26 червня 2020 року. Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 09.02.2020 року /а.с. 74/.

Потерпілою ОСОБА_7 пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 23540,00 гривень, моральної шкоди у розмірі 20000,00 гривень який обвинувачений визнав в повному обсязі.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до вимог ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Дослідивши доводи, якими обґрунтовується цивільний позов, на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи, з`ясувавши характер і розмір матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, приймаючи до уваги визнання обвинуваченим позовних вимог у повному обсязі, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 331, 349, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на ОДИН рік ШІСТЬ місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, залишити до вступу вироку в законну силу, продовживши його дію, але не більш ніж на 60 днів, тобто - до 26 червня 2020 року. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 09.02.2020 року.

Цивільний позов ОСОБА_7 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 23540 /двадцять три тисячі п`ятсот сорок/ гривень 00 копійок, моральної шкоди 20000 /двадцять тисяч/ гривень, а всього 43540 /сорок три тисячі п`ятсот сорок/ гривень 00 копійок.
Речові докази: грошові кошти в сумі 38500 грн., які передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_9 залишити їй же; розписку ОСОБА_7 , долучену до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах справи; мобільні телефони «Nokia» RH-122, ІМЕІ НОМЕР_3 , «Інтер Телеком» ОТ-20ЗС, ESN: НОМЕР_4 ; «Nomi і184» ІМЕІ НОМЕР_5 та НОМЕР_6 ; «LG» F615 ІМЕІ НОМЕР_7 та НОМЕР_8 з сім картками, які зберігаються в камері збереження речових доказів при Лозівському ВП ГУНГП в Харківській області повернути ОСОБА_4 .

Долю речових доказів вирішити по вступу вироку в законну силу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1