Справа № 215/3501/17
У Х В А Л А

26 травня 2020 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в м. Кривому Розі в режимі відео конференції з ДУ «Кропивницька установа виконання покарань №14» клопотання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кропивницький, громадянина України, такого що відбуває покарання в ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№3)» МЮ України,

про заміну довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання,та умовно-дострокове звільнення,

ВСТАНОВИВ:

14.08.2017 р. засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про заміну довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання.

09.07.2019 р. захисник засудженого уточнив клопотання про заміну довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання у вигляді позбавлення волі на 15 років, та умовно дострокове звільнення від відбування покарання. Посилається на можливість застосування судом положень ст.ст.81, 82 КПК України, в розумінні системного аналізу норм ст.28 Конституції України, ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, рішення ЄСПЛ від 12.03.2019 р. по справі «Петухов проти України» в якому встановлено порушення державою Україна норм ст.3 зазначеної Конвенції застосування довічного позбавлення волі без можливості перегляду справи з подальшим звільненням від покарання.

Засуджений та його захисник, у судовому засіданні підтримали вказане клопотання та просили його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилається на відсутність законодавчого врегулювання порядку звільнення осіб засуджених д довічного позбавлення волі.
Вивчивши клопотання, вислухавши учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.
У своєму клопотанні засуджений та захисник вказують, що воно подано до суду на підставі п. 14 ч. 1 ст. 537, п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, тобто відповідно до порядку, передбаченого розділом VІІІ КПК України, який регламентує виконання судових рішень.
Пунктом 14 ч.1 ст. 537 КПК України, зокрема передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 п.1ст. 539 цього Кодексу, в даному випадку суд, за місцем виконання вироку, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Системний аналіз зазначених вище норм кримінального процесуального закону дозволяє зробити висновок про те, що в порядку, передбаченому ст. 539 ч.2 п.1 КПК України, суд може вирішувати лише ті питання, які не стосуються суті вироку.
В зазначеному порядку не можуть розглядатись питання, які стосуються суті вироку, в тому числі прогалин чи недоліків вироку в частині призначеного засудженому покарання, оскільки відповідно до вимог ст. 124 Конституції України та ст. 533 КПК України, судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Як вбачається з матеріалів справи, то вироком судової колегії по кримінальним справам Кіровоградського обласного суду від 27.12.2000 р. ОСОБА_5 визнаний винним і засуджений до довічного позбавлення волі з конфіскацією усього майна засудженого (а.с.6-10).
Частиною 1 ст. 82 КК України передбачена лише можливість заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк більш м`яким покаранням, при цьому заміна більш м`яким покаранням такого покарання, як довічне позбавлення волі, законом не передбачена.
Згідно змісту ст.64 та ст. 87 КК України, то засуджені до довічного позбавлення волі згідно національного законодавства можуть розраховувати лише на Акт помилування Президента України.
Так покарання у виді довічного позбавлення волі, призначене у відповідності до ст. 64 КК України, не має строкового виміру, тому вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на строкове позбавлення волі, та умовно дострокове звільнення від покарання не передбачене національим законодавством, та є неможливим.
В клопотанні засудженого ОСОБА_5 мова йде фактично про перегляд судового рішення в частині призначеного йому покарання, а тому клопотання засудженого не може бути задоволене, оскільки, незважаючи на доводи наведені в клопотанні, у тому числі на судову практику Європейського суду з прав людини, це питання знаходиться поза межами повноважень, якими наділений суд на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Так, Європейський суд з прав людини вказав, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року). Вказаний принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду.
Таке правозастосування відповідає практиці Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.
Посилання сторони захисту та засудженого ОСОБА_5 на порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке розтлумачене в рішенні Європейського суду з прав людини від 12.03.2019 р. у справі «Петухов проти України №2» приймається судом до уваги. Але суд прямо зобов`язав державу Україна реформувати систему перегляду покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Виконання рішення ЄСПЛ для держави передбачає цілий комплекс заходів, які потребують в першу чергу, внесення змін до національного законодавства.
Оскільки вказане питання до теперішнього часу на законодавчому рівні не врегульовано, тому клопотання засудженого є передчасним та в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі ст.ст.74, 81,82 КК України, керуючись 537 ч.1 п.14, 539 ч.2 п.1 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання, та умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.
СУДДЯ: