Справа № 591/971/20
Провадження № 1-кс/591/510/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В :
До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернувся ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), яку мотивував тим, що 12 лютого 2020 року він звернувся до органів прокуратури з заявою про вчинений на його думку злочин працівниками СІЗО, передбачений ст. 127 КК України. Проте прокурором відповідних відомостей до ЄРДР внесено не було, тому просив зобов`язати прокурора вчинити ці дії.
В судовому засіданні заявник не повідомив чи підтримується ним скарга, а також відмовився відповідати на запитання слідчого судді, жодної додаткової інформації по суті скарги чи вимог не повідомив.
Представник прокуратури, заперечив проти задоволення скарги, мотивуючи це необґрунтованістю та безпідставністю вимог.
Суд, заслухавши учасників, дослідивши надані матеріали, приходить наступних висновків.
Судом встановлено та не спростовано сторонами, що 12 лютого 2020 року ОСОБА_3 звернувся до органів прокуратури з заявою про вчинений на його думку злочин працівниками СІЗО, передбачений ст. 127 КК України.
Відомості по заяві ОСОБА_3 від 12 лютого 2020 року до ЄРДР внесені не були, про що свідчить копія листа прокуратури від 19 лютого 2020 року.
В контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, суд вважає, що дії прокуратури Сумської області відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_3 була прийнята та зареєстрована в цій установі, чого також не спростували сторони.
Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
Зі змісту цих норм випливає, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на її думку злочин.
З дослідженого судом звернення ОСОБА_3 вбачається те, що, хоча його заявник і вважає заявою про злочин, проте в ньому відсутнє наведення достатніх ознак вчинення працівниками СІЗО кримінальних правопорушень як такових, тим більше в контексті наведеної норми КК України, на яку посилається заявник. Зокрема, в ньому взагалі не наведено дій чи бездіяльності осіб, що могли б свідчити про вчинення ними злочину, передбаченого ст. 127 КК України, а наводяться обставини виконання працівниками СІЗО своїх безпосередніх функціональних обов`язків, з порядком та характером яких не погоджується заявник.

Заява ОСОБА_3 не є заявою про вчинений злочин, оскільки вона носить узагальнений характер, викладена в формі припущень заявника, ґрунтується на його безпідставних власних міркуваннях щодо вчинення працівниками СІЗО дій (висловлювань та розмов з ним, зауважень зі сторони працівників СІЗО висловлених на адресу ОСОБА_3 ), що стосуються порядку та умов утримання осіб в установі та не містить наведення об`єктивної сторони діянь, кваліфікованих заявником за наведеною статтею КК України, а сам по собі факт вчинення (або невчинення) процесуальних дій, з якими не погоджується сторона, не може слугувати підставою для внесення даних до ЄРДР, оскільки такі дії є безпосереднім предметом професійної діяльності службовця СІЗО.

Іншими словами, заявником не наводяться в заяві обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а зазначаються дії, які він вважає неправомірними (що навіть наведено в його заяві від 12 лютого 2020 року, де зазначено, що дії працівників СІЗО він вважає катуванням), тобто на думку суду вказане звернення є фактичною незгодою заявника з вчиненими діями осіб, а також незгодою внесенням до його особової справи догани, без наведення достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вони (дії) чи рішення є злочинними та для оскарження яких передбачений певний порядок.

Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, результатом розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, на думку суду прокуратурою Сумської області обґрунтовано по зазначеному зверненню ОСОБА_3 не були внесені відомості до ЄРДР.
Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення та наданих матеріалів.

Таким чином, з поданої скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві від 12 лютого 2020 року, щодо вчиненого на думку заявника злочину працівниками СІЗО, передбаченого ст. 127 КК України, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1