ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2224/19 Справа № 187/1817/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
представника потерпілих ОСОБА_11
представника цивільного позивача ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000726 від 08.08.2018 року за апеляційною скаргою прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання обвинувачення ОСОБА_6 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2019 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Полтава Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого частиною 3 статті 286 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України, звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені статтею 76 Кримінального кодексу України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, підлягає реальному виконанню.
Вирішено питання речових доказів, процесуальних витрат та арештів.
Цим вироком дії ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 286 КК України, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель кількох осіб.
За обставин встановлених судом та детально викладених у мотивувальній частині вироку, ОСОБА_8 07 серпня 2018 року близько о 18 годині 20 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «АUDI А8» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_13 , рухався по проїзній частині автодороги Н-31 «Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка», яка проходить по території Петриківського району Дніпропетровської області, з боку м. Дніпро у напрямку с.м.т. Петриківка.
У ході руху на зазначеній ділянці автодороги, водій автомобіля «АUDI А8» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , проявляючи злочинну недбалість, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру, перетинаючи перехрестя нерівнозначних доріг, грубо ігноруючи дорожній знак 2.1 правил дорожнього руху України, виїхав з другорядної дороги Н-31 «Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка» на головну дорогу Т-0414 «Кам`янське-Петриківка-Магдалинівка», не надав перевагу у русі автобусу «Меrcedes-Benz О345» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_14 , який рухався по головній дорозі Т-0414 з боку с. Лобойківка у напрямку м. Кам`янське, допустив зіткнення на нерівнозначному перехресті автодороги Т-0414 «Кам`янське-Петриківка-Магдалинівка» та автодороги Н-31 «Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка», передньою частиною керованого ним автомобіля «АUDI А8» реєстраційний номер НОМЕР_1 , із лівою бічною частиною автобусу «Меrcedes-Benz О345» реєстраційний номер НОМЕР_3 , в салоні якого знаходились пасажири у кількості 22 чоловік, в наслідок чого автобус «Меrcedes-Benz О345» реєстраційний номер НОМЕР_3 , за інерційним пересуванням виїхав за межі правого узбіччя автодороги Т-0414 «Кам`янське-Петриківка-Магдалинівка», по напрямку свого руху, де перекинувся на лівий бік, та продовжив рух в некерованому стані.
Своїми діями водій ОСОБА_8 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 16.11 Правил дорожнього руху України, та дорожнього знаку 2.1
Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України та дорожнього знаку 2.1. Правил дорожнього руху знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої пасажири автобусу «Меrcedes-Benz О345» реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 отримали тілесні ушкодження, які у своїй сукупності, за ступенем тяжкості, у живих осіб мають ознаки тяжких, та призвели до їх смерті, пасажири автобусу «Меrcedes-Benz О345» реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_17 , та ОСОБА_18 , отримали тілесні ушкодження, які у своїй сукупності, за ступенем тяжкості, у живих осіб мають ознаки тяжких, а пасажири автобусу «Меrcedes-Benz О345» реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , та водій автобусу «Меrcedes-Benz О345» реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_14 отримали тілесні ушкодження, які у своїй сукупності, за ступенем тяжкості, у живих осіб мають ознаки середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин злочину та не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого, просить скасувати вирок в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині звільнення його від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. В іншій частині вирок залишити без змін.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор зазначає, що виходячи з положень ч.1 ст.75 КК України обов`язковою умовою прийняття судом рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є наявність обставин, які б переконливо свідчили про можливість його виправлення без відбування покарання. Такі обставини мають давати підстави для висновку, що передбачені статтею 76 цього Кодексу наглядові та соціально-виховні заходи будуть ефективними й достатніми для досягнення вищевказаної мети.
Висновки суду про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням вважає такими, що не відповідають наведеним вимогам закону.

Суд перерахувавши дані про особу обвинуваченого, вказавши обставини, які визнав такими, що пом`якшують покарання, взагалі не навів обґрунтувань того, яким чином зазначені обставини свідчать про можливість виправлення ОСОБА_8 без відбування покарання.

При цьому, суд першої інстанції надав перевагу загальносоціальним даним при прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням, не надавши оцінку наслідкам вчиненого ним кримінального правопорушення.

Вважає, що наведені судом обставини щодо визнання вини обвинуваченим, його щирого каяття, добровільне повне відшкодування спричиненої шкоди та думки потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого тяжкого злочину, який призвів до смерті двох осіб, заподіяв тяжкі тілесні ушкодження двом особам, та заподіяв тілесні ушкодження середньої тяжкості дев`ятьом особам, і не впливають на пом`якшення покарання, тому їх безпідставно судом віднесено до обставин, передбачених ст. 66 КК України.

Зазначає, що призначене судом ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, є занадто м`яким та недостатнім для його виправлення, не сприяє попередженню скоєння нових злочинів як засудженим, так і іншими особам, схильними до вчинення подібних злочинів, які усвідомлюватимуть, що, вчиняючи кримінальні правопорушення зазначеної категорії, зможуть залишитись фактично безкарними та відбутися таким невиправдано м`яким покаранням, як позбавлення волі з іспитовим строком. Внаслідок безпідставного застосування судом положень ст. 75 КК України, призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через м`якість.

Вважає, що законним, справедливим і таким, що сприятиме перевихованню ОСОБА_8 , та попередженню вчиненню нових злочинів, буде покарання у виді реального позбавлення волі. Цей захід примусу внесе корективи в соціально-психологічні властивості засудженого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини, а також вкотре зазначить іншим особам про велику суспільну небезпеку злочину вказаної категорії.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити.
Обвинувачений та його захисники в судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги прокурора, просили залишити її без задоволення.
Представник потерпілих та представник цивільного позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили вирок суду залишити без змін, зазначили, що всім потерпілим повністю була відшкодована заподіяна шкода та вони просять не позбавляти обвинуваченого ОСОБА_8 волі, а призначене судом покарання вважають обґрунтованим та справедливим.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у порушенні при керуванні транспортним засобом правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть двох осіб, заподіяло двом особам тяжкі тілесні ушкодження та заподіяло дев`ятьом особам ушкодження середньої тяжкості, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам провадження та підтверджений представленими у справі доказами, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, а тому за відсутності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти в цій частині правильного висновку, не перевіряється колегією суддів, виходячи з положень ч. 1 ст. 404 КПК України.
З огляду на фактичні обставини, встановлені судом, та доведеність винуватості, вірною є і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 286 КК України.
Так, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Крім того, за положеннями ст. 75 КК України у разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування ст. 75 КК України і як наслідок невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості не відповідають фактичним обставинам справи та не спростовують висновки суду щодо призначеного ОСОБА_8 основного покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обираючи ОСОБА_8 вид та розмір покарання, суд першої інстанції врахував: характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких; обставини, які пом`якшують покарання, а це щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданих збитків; взяв до уваги дані про особу винного, який раніше не судимий та до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не притягувався, має вищу освіту, одружений, працює директором ФОП ОСОБА_8 та приймає активну участь в громадському житті, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, у психіатра і у лікаря нарколога на обліку не перебуває. Обставин, що обтяжують покарання, судом встановлено не було.
Суд першої інстанції доцільно врахував, що даний злочин скоєний ОСОБА_8 з необережності, у складних дорожніх умовах, що пов`язано з попутним рухом колони вантажних автомобілів з боку, з якого виїхав автобус з пасажирами та яскравим сонячним світлом на горизонті в напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_8 , що засліплювало водіїв, а також те, що обвинувачений намагався зменшити тяжкість наслідків зіткнення з автобусом, усвідомивши його неминучість, вживаючи заходів для зупинки автомобіля та направивши його ліворуч для уникнення лобового зіткнення.
Крім того, усі потерпілі в даному кримінальному провадженні підтвердили як в суді першої інстанції, так і їх представники в суді апеляційної інстанції, добровільне і повне відшкодування ОСОБА_8 всім потерпілим в результаті дорожньо-транспортної пригоди, матеріальних збитків і моральної шкоди, відсутність у них будь-яких претензій до підсудного та їх усвідомлене і вільне прохання про призначення останньому покарання, не пов`язаного із позбавленням волі.
Врахувавши вказані обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_8 та досягнення мети попередження вчинення ним нових злочинів, без його ізоляції від суспільства, призначивши ОСОБА_8 основне покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією частини статті закону України про кримінальну відповідальність, за якою визнав його винуватим, та застосував додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний строк та звільнивши його від відбуття основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Отже, покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.
З урахуванням вказаних обставин, на думку колегії суддів, застосування щодо ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України є вірним та справедливим, оскільки буде сприяти меті покарання - виправлення засудженого і попередження вчинення нових злочинів.
Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції положень ст. 75 КК України є необґрунтованими та не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції.
Отже доводи апеляційної скарги прокурора не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а тому підстав вважати, що вирок суду не відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України колегія судів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання обвинувачення ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2019 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, в частині призначеного покарання залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4