ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/863/20 Справа № 199/329/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
законного представника потерпілої ОСОБА_9
розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції Закону від 06.12.2017 року),-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції Закону від 06.12.2017) і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 залишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з 22.11.2017.
ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що в період часу з весни 2016 року по липень 2017 року (більш точного часу встановити не довелось за можливе) він навідувався за місцем мешкання малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Достовірно знаючи, що ОСОБА_10 є малолітньою особою та в силу свого віку не розуміє характер та значення вчинення щодо неї дій, ОСОБА_7 визначив її статеву недоторканість як об`єкт свого злочинного посягання та вирішив вчинити з нею дії сексуального характеру, пов`язані із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (зґвалтування).
Реалізуючи свій злочинний умисел, у період часу з весни 2016 року по липень 2017 року (більш точного часу встановити не довелось за можливе) ОСОБА_7 , залишаючись на одинці з малолітньою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в буд. АДРЕСА_1 , усвідомлюючи, що його дії знаходяться у суперечності із загальноприйнятим природним укладом статевих відносин та здатні спричинити шкоду здоров`ю потерпілої, умисно, неодноразово вчиняв з нею дії сексуального характеру, пов`язані із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо малолітньої ОСОБА_10 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди ( зґвалтування).
Так, останній раз в липні 2017 року (більш точного часу встановити не довелось за можливе) ОСОБА_7 , перебуваючи в спальній кімнаті за місцем мешкання малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , поклав її на диван, де зняв з малолітньої потерпілої ОСОБА_10 білизну та повернув останню на бік. Після цього ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, достовірно знаючи про те, що малолітня ОСОБА_10 не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто користуючись тим, що потерпіла в силу свого віку не розуміє характер та значення вчинюваних з нею дій, усвідомлюючи, що його дії ніхто з сторонніх осіб не помічає, вчинив дії сексуального характеру пов`язані із анальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_10 з використанням геніталій, в наслідок чого порушив нормальний фізіологічний, психічний і соціальний розвиток малолітньої ОСОБА_10 .
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуваний вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що вказаний вирок є незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам та неповнотою досудового та судового слідства.
Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2019 року та закрити кримінальне провадження.
Просить дослідити докази та надати їм належну правову оцінку, а саме: показання потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , висновок судово-медичної експертизи.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що показання потерпілої є неточними, не містять жодної фактичної обставини, що підтверджувала б скоєння правопорушення, не вказала точні дати та час вчинення правопорушення, не наводить точного опису та кількості дій, вчинених обвинуваченим.
Також захисник вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на пояснення педагога-психолога, оскільки вона провела з потерпілою мало часу, щоб визначити характер та поведінку потерпілої та зробити висновки, чи говорить потерпіла правду, чи схильна до фантазування.
Вважає, що показання ОСОБА_11 не дають жодного підтвердження скоєння злочину, а оцінка психолога несхильності сестер до брехні ґрунтується лише на припущеннях.
Також захисник зазначає, що ОСОБА_9 не любила зятя, а тому її показання щодо того, що у родині були дружні відносини, не відповідає дійсності, а її показання не збігаються з показаннями потерпілої.
Захисник наголошує, що свідок ОСОБА_12 приховала від суду обставини, за яких вона з її донькою та другом змусили обвинуваченого зізнатись у скоєному, а саме: відвезли до лісопосадки, жорстоко побили, стріляли в нього з травматичної зброї. Стан його ушкоджень був зафіксований в протоколі та відповідній медичній довідці.
Вважає, що показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 також не можуть бути доказом, оскільки ці свідки були лише понятими при проведенні слідчих дій та не були очевидцями та свідками кримінального правопорушення.
Також захисник зазначає, що судово-медична експертиза не виявила у потерпілої будь-яких ушкоджень чи слідів злочину, а суд першої інстанції зняв питання, які були поставлені захисником експерту з метою конкретизувати висновки експертизи.
Захисник також вважає, що не можуть бути доказом відеозаписи слідчих дій, на яких обвинувачений визнавав свою вину, оскільки в судовому засіданні обвинувачений надав пояснення про свою непричетність, і які є доказом у справі відповідно до ст. 95 КК України.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник підтримав обвинуваченого та просив направити кримінальне провадження на новий розгляд в суд першої інстанції.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом ст. 94 КПК, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі та, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції в повній мірі досліджено докази, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного, а саме:
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.11.2017, в якому гр. ОСОБА_9 просить прийняти міри до її зятя ОСОБА_7 , який неодноразово вступав у статеві відносини з її малолітньою донькою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1
- протокол огляду від 21.11.2017 з відеофіксацією до нього, відповідно до якого, проводився огляд території та домоволодіння АДРЕСА_1 , за участю представника потерпілої ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , де останній показав місця і яким чином він вчиняв дії сексуального характеру відносно ОСОБА_10 , а саме: дії, пов`язані з анальним проникненням в тіло останньої;
-протокол проведення слідчого експерименту від 08.12.2017 за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та відеозаписами до нього, згідно якого останній відтворив події скоєного ним злочину відносно малолітньої ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_1 , надавши детальні пояснення щодо анального проникнення статевим органом в тіло останньої;
-висновок судово-психіатричного експерта № 326 від 19.12.2017, відповідно до якого ОСОБА_10 в період вчинення щодо неї протиправних дій на будь-яке психічне захворювання не страждала і в теперішній час не страждає, рівень психічного розвитку відповідає віковій нормі. Немає підвищеної навіюваності та підвищеної схильності до фантазування. Іспитована могла правильно сприймати тільки зовнішній фактичний бік вчинюваних з нею дій і може давати показання тільки про зовнішній, фактичний аспект вчинених проти неї протиправних дій. Іспитована не могла чинити опору під час вчинення проти неї кримінальних сексуальних дій;
- висновок судово-психіатричного експерта №9 від 11.01.2018, відповідно до якого ОСОБА_7 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, на хронічне душевне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав. За своїм психічним станом під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час на будь-яке психічне захворювання також не страждає. За своїм психічним станом в теперішній час він може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Іспитований у досліджуваних ситуаціях у стані фізіологічного афекту або іншому емоційному стані, що істотно вплинув на свідомість і поведінку, не перебував;
- показання малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , які були надані в присутності її законного представника та психолога ОСОБА_15 , пояснення психолога ОСОБА_15 , показання малолітнього свідка ОСОБА_11 які були надані в присутності її законного представника та психолога ОСОБА_16 , пояснення психолога ОСОБА_16 , показання свідка ОСОБА_9 , показання свідка ОСОБА_17 , показання свідка ОСОБА_18 , показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , експерта ОСОБА_19 ( ОСОБА_20 ).
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника щодо недостовірності показань потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та висновків експерта, оскільки вказані особи під час надання пояснень в суді першої інстанції були попереджені про кримінальну відповідальність.
Показання неповнолітньої потерпілої, її законного представника та свідків по справі були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, - часу, місця, способу вчинення злочину та особи, яка їх вчинила.
Допит малолітньої потерпілої було проведено судом першої інстанції з дотриманням правил, передбачених ст.ст. 352, 353, 354 КПК України, зокрема, у присутності педагога -психолога, з попередженням потерпілої про необхідність давання правдивих показань, а тому колегія суддів не вбачає підстав для визнання показань малолітньої потерпілої ОСОБА_10 недопустимим чи неналежним доказом, а також не вбачає підстав для сумніву у достовірності висновків психолога.
Колегія суддів також не приймає доводи сторони захисту стосовно того, що обмовив себе на досудовому слідстві внаслідок того, що йому було завдано тілесні ушкодження, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції забезпечив проведення повної та відповідної перевірки заяв обвинуваченого ОСОБА_7 шляхом здійснення офіційного розслідування компетентними органами у відповідності з вимогами КПК України.
За результатами вказаного розслідування до матеріалів кримінального провадження долучена постанова слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань від 30.09.2019, відповідно до якої кримінальне провадження № 0000136 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, за заявою обвинуваченого ОСОБА_7 , закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення у діях працівників Амур-Нижньодніпровського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
За наслідками досудового розслідування, проведеного Амур-Нижньодніпровським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000734 від 03.05.2019 за заявою обвинуваченого ОСОБА_7 , закрито на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу злочину кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, про що свідчить постанова слідчого Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровський області від 13.08.2019.
Колегія суддів визнала необгрунтованими доводи обвинуваченого та його захисника про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту та необ`єктивність дослідження судом матеріалів кримінального провадження. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції кожному з доказів дана належна оцінка.
Та обставина, що слідство та суд по-іншому оцінюють докази, наявні в матеріалах справи, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та його захисником, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість слідчих органів і суду.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано визнано ОСОБА_7 винуватим у скоєнні вказаного кримінального правопорушення та призначено йому покарання з дотриманням вимог кримінального закону, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення, а вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2019 року без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції Закону від 06.12.2017 року) залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції Закону від 06.12.2017 року) залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4