Справа № 367/2115/18
Провадження по справі № 1-кп/367/448/2020
У Х В А Л А

23 квітня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 02.02.2013р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000306, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою, оскільки існують ризики, які були враховані під час обрання такого запобіжного заходу.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки клопотання не було вручено стороні захисту за три години, відсутні ризики, які би були підставою для подальшого тримання обвинуваченого під вартою, просив про зміну виду запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, тому що обвинувачений має місце проживання. Обвинувачений підтримав думку та клопотання захисника.

Решта учасників справи в судове засідання не з?явились.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого закінчується 27.04.2020 р. р., але суд не взмозі призначити наступне судове засідання до цієї дати.

ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні трьох крадіжок, поєднаних із проникненням у житло, в той час, коли мав невідбуту частину покарання за попереднім вироком за скоєння грабежу, поєднаного із проникненням у житло.

Крім того, маючи запобіжний захід у виді особистого зобов?язання, він ухилявся від явки до суду, змінив своє місце проживання, не повідомивши про це ні суд, ні прокурора. У зв?язку з цим його двічі ухвалами суду від 29.05.2013 р. та від 03.12.2014 р. було оголошено в розшук.

ОСОБА_5 не має постійного місця проживання, офіційної постійної роботи, не одружений, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв?язків.

Отже, існують ризики того, що, перебуваючи на волі, він зможе уникати суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність зазначених ризиків спонукає суд продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Жоден із більш м`яких видів запобіжних заходів не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків.

У зв?язку із цим суд не знаходить підстав для задоволення клопотання про зміну виду запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки обвинувачений не має постійного місця проживання для перебування там під домашнім арештом.

Зазначені вище судом ризики не припинились із спливом часу, оскільки вони не зникли та мають місце на даний час.

Суд не приймає до уваги посилання захисника на невручення прокурором стороні захисту копій клопотання за три години, оскільки після вручення він та обвинувачений відмовились ознайомлюватись з ним.

Щодо посилань на тривале перебування обвинуваченого під вартою, то суд враховує, що відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України» (Заява N 40107/02 від 10.02.2011 р., набуло статусу остаточного 10.05.2011р.) питання про те, чи є тривалим тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується тримання під вартою, може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" (980_009) (Labita V. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Тримання під вартою ОСОБА_5 суд вважає виправданим, оскільки цього вимагають реальні вимоги публічного інтересу, що направлені на недоторканість чужого майна та житла, його звільнення може викликати певну реакцію суспільства і соціальні наслідки.

Тому, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, реальні вимоги публічного інтересу переважують право поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 331, 177, 182, 183 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 днів.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника про заміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу діє з 23.04.2020 р. по 21.06.2020 р. включно.

На ухвалу до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області може бути подана апеляція протягом 7 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1