ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1586/20 Справа № 207/694/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078 від 15 січня 2020 року, щодо

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Верхівцеве
Верхньодніпровського району Дніпропетровської області,
який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 до 11 травня 2020 року включно, визначено розмір застави в сумі 105100,00 грн.
Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що обвинувачений
ОСОБА_8 може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків та потерпілих щодо зміни показів на його користь.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити йому міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Свої вимоги обвинувачений обґрунтовує тим, що ризики, на які посилається прокурор в своєму клопотанні, не доведені. Вважає, що суд безпідставно зазначив його інші судимості, оскільки дані відомості не стосуються даного кримінального провадження. Стверджує, що він не причетний до інкримінованого йому злочину, що підтверджується проведеними слідчими експериментами.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні скарги та просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) поєднаному із проникненням у житло та у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) поєднаному із проникненням у житло, вчиненому повторно.
Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи захисника про можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу та доводи прокурора стосовно продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, що відносяться до категорії тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, міцних соціальних зв`язків не має, офіційно не працевлаштований, раніше судимий, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини.
Крім того, обвинуваченому ОСОБА_8 відомо місце проживання потерпілих та свідків, а отже існує ризик можливого впливу на них з метою зміни показів на його користь.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, та обвинуваченим та його захисником в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Доводи обвинуваченого щодо відсутності належного обґрунтування ризиків в клопотанні прокурора, є безпідставними, оскільки у своєму клопотанні прокурором вказані доводи на підтвердження заявлених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Посилання обвинуваченого на те, що він не причетний до інкримінованих йому злочинів, що підтверджуюється проведеними слідчими експериментами, не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при подальшому розгляді кримінального провадження та прийнятті остаточного рішення за результатами судового розгляду.
Також, не можуть бути взяті до уваги посилання обвинуваченого на те, що суд безпідставно зазначив його інші судимості, оскільки відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.
Зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м?якого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає з огляду на вищевикладені мотиви.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду, не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги обвинуваченого слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4