ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2797/19 Справа № 200/6818/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000792 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Підгороднє Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 24 жовтня 2006 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року позбавлення волі;

- 26 серпня 2008 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі;

- 12 листопада 2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до двох років двох місяців позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 14 грудня 2012 року по відбуттю строку покарання;

- 05 червня 2013 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, 75 КК України до трьох років п`яти місяців позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на три роки;

- 25 червня 2015 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, 71 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2017 року не відбутий строк покарання один рік п`ять місяців двадцять днів на підставі ст. 82 КК України замінено на обмеження волі. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2018 року звільнений від відбуття покарання у вигляді обмеження волі умовно-достроково на не відбутий строк дев`ять місяців п`ятнадцять днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 4 місяців арешту.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України та положень ст. 72 КК України до покарання за даним вироком приєднано частково невідбуте покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у вигляді шести місяців арешту.
Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 .
Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.
Як встановлено судом, 27 березня 2019 року близько 10.40 год. ОСОБА_7 , знаходячись у супермаркеті «Продукти-88» ТОВ «АТБ-Маркет», розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Глинки, 1, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав майно, що належить ТОВ «АТБ-Маркет», а саме: шоколад ТМ «Мілка» молочний з цілими лісовими горіхами, молочною та карамельною начинкою вагою 300 г у кількості 3 шт. вартістю 82,80 грн. за 1 шт. на суму 248,40 грн., шоколад ТМ «Мілка» молочний з начинкою зі смаком ванілі та печива вагою 300 г у кількості 2 шт. вартістю 79,90 грн. за 1 шт. на суму 159,80 грн., а всього на загальну суму 408,20 грн.
Після чого ОСОБА_7 , утримуючи при собі викрадене майно, намагався залишити місце скоєння кримінального правопорушення, однак, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг його закінчити з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками служби безпеки ТОВ «АТБ-Маркет» з викраденим майном за межами касової зони супермаркету.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 , що виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2019 року та застосувати до обвинуваченого вимоги ст. 69 КК України, обґрунтовуючи скаргу тим, що призначене судом покарання є занадто суворим та невідповідним обставинам кримінального провадженні і особі обвинуваченого.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2019 року обвинуваченого ОСОБА_7 було оголошено в розшук та надано працівникам поліції на затримання обвинуваченого з метою приводу його до суду апеляційної інстанції. Апеляційне провадження №11-кп/803/2797/19 до розшуку обвинуваченого було зупинено.
20 грудня 2019 року вказану ухвалу суду щодо розшуку ОСОБА_7 було виконано, здійснено працівниками поліції привід обвинуваченого до Дніпровського апеляційного суду з метою проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги обвинуваченого на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2019 року.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку про можливість поновити апеляційне провадження №11-кп/803/2797/19, провести судове засідання та розглянути по суті апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2019 року.
Заслухавши доповідь судді Дніпровського апеляційного суду, пояснення обвинуваченого з приводу поданої ним скарги, виступ його в судових дебатах і звернення до суду з останнім словом, прокурора, який вважав вирок законним і обґрунтованим, а призначене покарання таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга на вирок суду не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, а саме ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Підставою для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, вмотивуваши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. ст. 71, 72 КК України у виді арешту строком на 6 місяців повністю відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.
Зокрема, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання, врахував ступень тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як злочин невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово судимий, даний злочин вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області віл 25 червня 2015 року, не працює на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, наявність обставин, які помякшують покарання щире каяття, наявність обставин, які обтяжують покарання рецидив злочинів та призначив покарання, яке повністю відповідає особі обвинуваченого, тяжкості вчиненого злочину та фактичним обставинам кримінального провадження. Призначене ОСОБА_7 покарання повністю відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, а тому є відповідно правильним, істотних порушень кримінального процесуального законодавства України під час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , які б були підставою для скасування судового рішення, колегією суддів також не встановлено.
Більш того, апеляційна скарга обвинуваченого не містить жодних належних обґрунтувань щодо заявлених вимог про застосування до ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України, тобто самим обвинуваченим не було зазначено підстави, з яких він вважає необґрунтованим, незаконним та невідповідним ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення призначене судом покарання, як і не наведено встановлених законом підстав для застосування ст. 69 КК України. Як вбачається зі змісту скарги, обвинувачений тільки посилався на те, що не згоден з ухваленим судом першої інстанції рішенням відносно нього, однак в чому саме полягає незгода ОСОБА_7 в скарзі не зазначено, належних, достовірних та допустимих доказів в обґрунтування своє скарги обвинувачених також не надав.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення прийняте судом першої інстанції та обрана міра покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України є законним, обґрунтованим та постановленим відповідно до діючого законодавства України, призначене покарання повністю відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, а тому є відповідно правильним, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції правових підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 та скасування вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2019 року не вбачає.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити апеляційне провадження №11-кп/803/2797/19, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2019 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2019 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4