ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1493/20 Справа № 172/342/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Васильківського відділу Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000134, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у с. Ковельне Джанкойського району АР Крим, має середню освіту, не працює, одружений, на утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий,

виправданого за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, який народився в с. Павлівка, Васильківського району Дніпропетровської області, має неповну середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше неодноразово судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_10

прокурора ОСОБА_11

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_5

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И Л А :
За вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2020 року ОСОБА_8 , визнано не винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289 КК України та виправдано.
ОСОБА_6 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 07.09.2017 року більш суворим, призначено остаточне покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Судом вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних судових витрат.
Цим вироком ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289 КК України визнано невинуватим та виправдано за таких обставин.
На досудового розслідуванні ОСОБА_8 предявлено обвинувачення у тому, що він будучи раніше судимим 22.07.2016 року Васильківським районним судом за ч.2 ст. 186 КК України на шлях виправлення не став та в пепріод іспитового строку повторно вчинив умисний злочин за попередньою змовою групою осіб
Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 10 березня 2017 року близько 14.00 год., перебуваючи на вулиці Петровського в селищі Васильківка Дніпропетровської області, вступили між собою в злочинну змову на заволодіння транспортним засобом. Після цього, близько 14.10 год., в цей же день, діючи з прямим умислом, реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою обернення його на свою користь, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, заздалегідь розподіливши між собою злочинні ролі, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння прийшли до будинку АДРЕСА_5 де, скориставшись відсутністю свідків та очевидців, таємно підійшли до припаркованого біля вказаного будинку автомобіля марки «Опель Вектра» д.н. НОМЕР_1 синього кольору, що перебуває в користуванні у ОСОБА_13 та належить на праві власності Васильківській районній раді Дніпропетровської області. Реалізуючи свій спільний злочинний намір, ОСОБА_8 , перебуваючи у безпосередній близькості до місця злочину за попередньою домовленістю із ОСОБА_6 , виконуючи роль пособника, спостерігав за навколишнім оточенням та обстановкою, щоб попередити ОСОБА_6 про появу сторонніх осіб, які рухаються до місця вчинення злочину. В цей час ОСОБА_6 виконуючи роль виконавця шляхом вільного доступу, відчинив водійські дверцята вище вказаного автомобіля забезпечивши собі доступ до його салону та сів на водійське сидіння і, за допомогою ключа запалення, який знаходився у замку запалення привів у роботу двигун, отримавши таким чином можливість здійснювати рух на автомобілі не маючи на це законних підстав. Після чого розпочавши рух автомобіля забрав з місця злочину ОСОБА_8 залишив місце злочину, обернувши автомобіль на свою користь.
Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.5 ст. 27 ч.2 ст. 289 КК України як пособництво незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
Крім того ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у незаконному заволодінні транспортним засобом вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України за аналогічних обставин.

В апеляції:
- захисник ОСОБА_5 просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання.
В обґрунтування зазначає, що судом не був врахований сімейний стан обвинуваченого ОСОБА_6 , наявність доньки, відшкодування в повному обсязі матеріальної шкоди, а також обставини, які пом`якшують його покарання, а саме визнання провини у скоєному та щире каяття.

- прокурор просить вирок скасувати в частині виправдання ОСОБА_8 та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_8 винним за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України покарання у виді 7 років позбавлення волі.
В обґрунтування зазначає, що суд, дослідивши докази сторони обвинувачення в судовому засіданні, не надав їм належної оцінки у вироку, що є неприпустимим, адже у виправдувальному вироку не повинен залишитися недослідженим жодний доказ, на якому ґрунтувалося обвинувачення.
Прокурор зауважує, що ОСОБА_14 у судовому засіданні 10.03.2017 року, спочатку давав покази, де зазначав, що відповідь ОСОБА_8 , що можна доїхати він сприйняв як згоду на викрадення автомобіля, а потім 24.10.2019 року змінив свої покази і заперечував між ними зговір та обізнаність ОСОБА_8 щодо його злочинних дій. Зазначає, що суд не зважив на той факт, що ОСОБА_6 не міг пояснити причину зміни своїх показів. Вказує, що судом не взято до уваги покази свідка ОСОБА_13 .
Також прокурор вказує, що суд не зважив на те, що ОСОБА_8 намагався переховуватися від поліції, що не характерно для осіб, які не є причетними до злочину. Вважає, що в діях ОСОБА_8 вбачаються ознаки конклюдентних дій, останній розуміючи те, що вчиняється злочин, заходів щоб його припинити не вжив, швидко сів в автомобіль, що на думку прокурора, є підтвердженням наявності в нього злочинного умислу.
Зазначив, що судом не було допитано представника потерпілої, що свідчить про неповноту судового слідства.

Заслухавши сторони кримінального провадження: обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляцію захисника; прокурора, який заперечував проти апеляції захисту та підтримав вимоги і доводи апеляції прокурора; виправданого та його захисника, які підтримали апеляції захисника обвинуваченого ОСОБА_6 та заперечували проти апеляції прокурора, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. За частиною другою цієї статті, суд вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не порушується становище обвинуваченого.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, обґрунтованим є судове рішення, якщо воно ухвалене судом на підставі обставин у судовій справі, які повно і всебічно з`ясовані на основі доказів, що були досліджені судом. Вмотивованим є судове рішення, в якому належним чином зазначені підстави, на яких воно ґрунтується. Під умотивованістю розуміється повне і всебічне відображення в рішенні суду мотивів, якими він керувався при ухваленні свого рішення, при оцінюванні доказів для встановлення наявності або відсутності обставин, на які сторони посилалися як на підґрунтя своїх вимог і заперечень, із зазначенням, чому певні докази були взяті до уваги або відхилені, і віддзеркалення мотивів щодо позиції суду при застосуванні норм матеріального і процесуального права.

Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Чинне законодавство визначено говорить про сукупність доказів як про найбільш важливу умову ухвалення обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. При цьому досить важливе значення мають виклад і мотивування оцінки кожного доказу у поєднанні з іншими доказами.
Також згідно п.2 ч.3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.
Проте, дані вимоги закону судом першої інстанції не були дотримані.
Згідно змісту оскаржуваного вироку, суд прийняв рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому злочину і його умисні дії визнав правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно та недоведеним обвинувачення в частині такої кваліфікуючої ознаки як вчинення злочину за попереднім зговором групою осіб та помилковість написання стороною обвинувачення кваліфікації дій обвинуваченого з вказівкою на ч. 2 ст. 27 КК України.
Проте в порушення зазначеної норми закону, а саме п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку взагалі не зазначив формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку послався лише , що ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у незаконному заволодінні транспортним засобом вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України за аналогічних обставин, що не може вважатися формулюванням обвинувачення і наведенням обставин злочину, які встановлені судом.
Не зазначивши у вироку обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 злочину, судом не наведено і докази на підтвердження цих обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів, мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою.
У вироку суд лише обмежився формальним переліком досліджених ним доказів, та не надавши їм належної оцінки, дійшов висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину не знайшла підтвердження
При цьому, суд також обмежився лише посиланням на покази обвинувачених, які заперечували обізнаність ОСОБА_8 про дії ОСОБА_6 у незаконному заволодінні автомобілем, не зазначивши, чому суд відкидає інші докази обвинувачення та належним чином відповідно до ч.1 ст. 373 КПК України не зазначено підстав і мотиви виправдання, що є загалом порушенням вимог п.1 ч.3 ст. 374 КПК України, згідно якої зазначені складові у разі визнавання особи виправданою повинно бути обов`язково зазначено в мотивувальній частині такого вироку.
Суд належним чином не обґрунтував своє рішення ухвалюючи як виправдувальний вирок так і обвинувальний, не вмотивував його, не зазначив в достатній мірі і повного розуміння підстави, на яких воно ґрунтується, не повній мірі оцінив докази в їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку та при оцінці доказів не усунув суперечності, і фактично обмежився формальним переліком досліджених ним доказів та положень закону.
Таке судове рішення не можна вважати законним, обґрунтованим та вмотивованим і таким, що відповідає вказаним вище нормам закону, що є істотним порушенням вимог процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і відповідно до ст. 409 КПК України, таке судове рішення підлягає скасуванню.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції, до яких не входить дослідження обставини, встановлених під час кримінального провадження та доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, а дані вимоги покладено кримінальним процесуальним законом саме на суд першої інстанції, який цих вимог не дотримався, тому виходячи із загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог ст. 7 КПК України, зважаючи на вищезазначені порушення допущених судом першої інстанції, вирок суду щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , з огляду на вимоги ст.7 КПК України, ч.6 ст.9 КПК України, підлягає скасуванню з призначенням, відповідно до вимог ч.1 ст.415 КПК України, нового судового розгляду у суді першої інстанції, в іншому складі, у зв`язку з чим апеляційні скарги прокурора та захисника, слід задовольнити частково.

Враховуючи, що вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, апеляційний суд інші доводи апеляцій не розглядає.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції слід виправити недоліки, зазначені судом апеляційної інстанції в цій ухвалі, перевірити інші доводи апеляцій, об`єктивно встановивши всі обставини, і з дотриманням прав учасників кримінального провадження та вимог кримінального процесуального закону, ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення згідно до приписів ст. ст. 370, 373, 374 КПК України.

З огляду на наведене, апеляційні скарги прокурора та захисника підлягають частковому задоволенню, вирок скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Керуючись ст. 7, ст. 9, ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 та прокурора задовольнити частково.
Вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2020 року щодо ОСОБА_6 обвинуваченого за ч. 2 ст. 289 КК України та ОСОБА_8 виправданого за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289 КК України, - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Міру запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з тримання під вартою змінити на домашній арешт з 20.00 години по 07.00 годину, строком до 25 липня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати ОСОБА_6 виконувати наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Звільнити з-під варти ОСОБА_6 негайно.
Ухвалу щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем реєстрації обвинуваченого.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4