Справа № 191/4703/19
Провадження № 1-кп/191/411/19
У Х В А Л А
іменем України

23 березня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за № 0001058 від 24.12.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня технічна, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

24.04.1990 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст. ст. 142 ч. З, 222 ч. 1, 42 КК України до 6 років позбавлення волі, додаткові заходи - конфіскація майна. Звільнений 04.05.1995 з Беленьковської ВК Запорізької області (№ 99) по відбуттю строку покарання;

24.04.1996 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 140 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, додаткові заходи - конфіскація майна. Звільнений 09.08.1997 з Синельниківської ВК Дніпропетровської області (№94) на підставі ст. 3 ЗУ «Про амністію» від 26.06.1997 року;

11.12.2002 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно достроково 30.09.2005 року з Дніпропетровської ВК (№89) на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2005 року (за ст. 81 КК України), не відбутий строк 1 рік 3 місяці 23 дні;

16.05.2008 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

30.06.2009 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 309 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк 1 рік за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2008 року, до відбуття 4 років позбавлення волі. На підставі постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2011 року не відбутий строк 1 рік 10 місяців 4 дні замінено на обмеження волі (ст. 82 КК України). Звільнений умовно достроково 18.11.2011 року з Дніпропетровської ВК № 133 на підставі постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2011 року (ст. 81 КК України), не відбутий строк 1 рік 2 місяця 19 днів;

15.11.2013 року Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ст. 309 ч.2, ст. 311 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 74 КК України від покарання звільнений;

05.11.2018 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3, 15 ч.3, 185 ч.3, 360 ч.1, 70 ч.1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки.

На теперішній час утримується у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 307 КК України,

із участю в судовому розгляді:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст. 307, ч.1 ст.263 КК України, яке ухвалою суду від 25.02.2020 року було призначено до судового розгляду на 25.02.2020 року на 15.35 годин.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисники обвинуваченого в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження їх підзахисному строку тримання під вартою, просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора та заявили про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження йому строку тримання під вартою. Підтримав клопотання захисту про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, оскільки має намір піклуватися про свого батька.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

У відповідності з ч. 3 ст. 331 КПК України, суд, незалежно від клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку застосування судом до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На теперішній час розгляд кримінального провадження по суті не завершений.
В своєму клопотанні прокурор зазначив наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_3 перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, які також враховувались при застосуванні та продовженні ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд вважає, що вказані ризики продовжують існувати, оскільки стороною захисту не надано жодних доказів на спростування твердження прокурора про їх існування.
Конституційний Суд України вважає, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.
Така позиція Конституційного Суду України узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України" вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).
Тому, вирішуючи клопотання про продовження дії запобіжного заходу, суд виходить з того, що згідно обвинувального акта ОСОБА_3 , неоднаразово судимий обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 307 КК України в період іспитового строку, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, за місцем мешкання характеризується негативно, ухвалою від 27 січня 2020 року щодо обвинуваченого було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26 березня 2020 року та розгляд справи не буде завершено.
Вищевказані ризики на теперішній час не змінилися, крім того, не змінилися й обставини, передбачені ст. 178 КПК України, які враховувалися при застосуванні обвинуваченому запобіжного заходу. Також, будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості подальшого перебування обвинуваченого під вартою або на підтвердження міцних сімейних, соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявності родини й утриманців, наявності місця роботи чи навчання суду не надано. Наявність в матеріалах справи копії пенсійного посвідчення батька обвинуваченого та копії домової книги, з якої вбачається, що обвинувачений мешкає разом з батьком не є підставою для зміни запобіжного заходу.
Оцінивши в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений не одружений, ніде не працював до затримання, неодноразово судимий, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків у останнього. Тому наявні такі ризики як те, що він перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 ніж тримання під вартою, тому у задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий арешт слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331 України, суд, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисників та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити терміном на 60 (шістдесят) діб, тобто до 21 травня 2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1