Справа № 946/756/20
Провадження № 1-кс/946/276/20
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

10 лютого 2020 року м. Ізмаїл

Слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Суворове Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньотехнічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого у відповідності до ст.89 КК України,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

І СУТЬ КЛОПОТАННЯ

1.1. 10.02.2020 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області звернулася слідчий СВ Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 із клопотанням, погодженим із прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

1.2. В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в її провадженні знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000213 від 07.02.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.3 ст.146 КК України, та вказує на те, що 05.02.2020 у денний час доби, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , де розпивав спиртні напої спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_12 , вступив з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у злочинну змову, спрямовану на незаконне позбавлення волі ОСОБА_12 .

У подальшому, вказані особи, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи спільно та за попередньою змовою, пересуваючись на автомобілі марки ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 вжили заходів до розшуку ОСОБА_12 , за результатами яких, побачивши його на одній з вулиць с. Першотравневе, застосувавши до нього фізичне насилля та насильно, проти його волі, помістили ОСОБА_12 у зазначений вище автомобіль. Позбавивши волі ОСОБА_12 , ОСОБА_7 разом з вказаними вище особами прибули до домоволодіння АДРЕСА_3 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність та діючи з тим же спільним умислом направленим на незаконне позбавлення волі ОСОБА_12 , ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перебуваючи у приміщенні кухні зазначеного домоволодіння, протягом тривалого часу, незаконно утримуючи ОСОБА_12 у приміщенні будинку, діючи спільно, нанесли чисельні удари по голові та іншим частинам тіла ОСОБА_12 , спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку головного мозку та внутрішньої черепної травми.

1.3. Вказані обставини органом досудового розслідування попередньо кваліфіковані за ч.1 ст.115, ч.3 ст.146 КК України.

1.4. 07.02.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України.

1.5. Підставою для винесення клопотання стало те, що на теперішній час є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним позбавленням волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки, який є тяжким злочином, що може свідчити про можливість підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Крім того, перебуваючи на волі, підозрюваний може незаконно впливати на свідків, потерпілого, шляхом їх залякування, погроз, іншим чином, з метою зміни ними своїх показань, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

ІІ ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН

2.1. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.
2.2. Прокурор та слідчі в судовому засіданні підтримали клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу. Прокурор додатково зазначив, що дана справа набула значного суспільного резонансу, всі свідки у кримінальному провадженні не допитані.

2.3. Захисник заперечував проти задоволення заявленого клопотання, посилаючись на те, що заявлені органом досудового розслідування ризики відсутні, оскільки його підзахисний протягом п`яти днів, що минули з часу подій, не переховувався, добровільно з`являється до слідчого та суду, дає покази щодо обставин інкримінованого злочину. Крім того, на його думку, слідством не доведений ризик того, що ОСОБА_7 скоїть інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше не судимий, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки. Звернув увагу, що підозра за ч.3 ст.146 КК України жодним чином не обґрунтована, навпаки, матеріали кримінального провадження свідчать про відсутність складу вказаного кримінального правопорушення. Також вважав, що прокурором не надано доказів на підтвердження значного суспільного резонансу щодо вказаних подій. Разом з тим, не заперечував проти обрання відносно підозрюваного будь-якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

2.4. Підозрюваний підтримав захисника та просив обрати більш м`який запобіжний захід.

ІІІ КРИМІНАЛЬНЕ ПРОЦЕСУАЛЬНЕ ЗАКОНОДАСТВО (КПК України)

3.1. Стаття 9. Законність
[…] 5. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини […].

3.2. Стаття 176. Загальні положення про запобіжні заходи

[…] 3. Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

3.3. Стаття 177. Мета і підстави застосування запобіжних заходів
1. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

3.4 . Стаття 183. Тримання під вартою

1. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
2. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:
4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років […].
4. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини […].

3.5. Стаття 194. Застосування запобіжного заходу
1. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним […] кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ІV ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

(А) Загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини
(І) Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення
4.1. Обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) визнає обов`язковою умовою правомірності і законності попереднього ув`язнення. Проте, поняття «обґрунтована підозра» відповідно до мети підпункту «с» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) у практиці ЄСПЛ має певні особливості. Це поняття не є тотожним поняттю «обґрунтоване обвинувачення» й на стадії арешту чи затримання особи не вимагається, щоб було достатньо доказів саме для висновку про винуватість особи у вчиненні того чи іншого правопорушення. Обґрунтована підозра для попереднього ув`язнення у практиці ЄСПЛ це існування фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа могла вчинити злочин. Однак тлумачення поняття «обґрунтована підозра» і висновок про те, що саме може розглядатися як така підозра, залежить від усіх обставин кримінального правопорушення (рішення ЄСПЛ від 30.08.1990 р. у справі «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»).

4.2. Тобто, розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

4.3. Метою тримання особи під вартою якраз і є забезпечення доправлення її до компетентного органу для виконання процесуальних обов`язків підозрюваного, зокрема допиту. Мета ж допиту сприяти подальшому кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження або зняття конкретних підозр, що обґрунтовують арешт (рішення ЄСПЛ від 29.11.1988 р. у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства», від 16.10.2001 р. «О'Хара проти Сполученого Королівства»).

4.4. Відповідно до матеріалів клопотання ОСОБА_7 підозрюється у тому, що своїми умисними діями, які виразилися унезаконному позбавленні волі людини, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки, він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.146 КК України.

4.5. Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що слідчими та прокурором доведено наявність обставин, які переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_7 може бути причетним до вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, що підтверджується:

- протоколом огляду місця події від 06.02.2020 року (а.с.7-9);

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 07.02.2020 року (а.с.10);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 07.02.2020 року (а.с.11);

- іншими доказами в їх сукупності (а.с.12, 18-29).

(ІІ) Наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України

4.6. У клопотанні слідчий вказував на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме на спроби: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення.

4.7. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

4.8. У справі «Смирнови проти Росії» (п.60) ЄСПЛ зазначив, що «ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан, зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування».
4.9. Щодо ризиків у цьому кримінальному провадженні, то із заявлених слідчим і прокурором ризиків на увагу заслуговують ризик переховування і ризик незаконного впливу на свідків і потерпілого. ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого відповідно до ч.3 ст.146 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення для можливого ризику втечі, який однак повинен оцінюватися у світлі наведених у п.4.8. факторів. Тому слідчий суддя, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 , у сукупності з такими обставинами, як відсутність судимості у відповідності до ст.89 КК України, задовільну характеристику за місцем проживання, наявність мінливого заробітку та постійного місця проживання (а.с.15, 17).

4.10. Ризик незаконного впливу на свідків і потерпілого також є досить обґрунтованим, враховуючи початкову стадію досудового розслідування, відмінності у показаннях підозрюваних щодо обставин вчинення злочину, а також тієї обставини, що не всі свідки вчинення кримінального правопорушення на час розгляду клопотання були допитані.

4.11. Аргументи слідчого і прокурора про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення вбачаються також досить переконливими, адже ризик кримінального провадження як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження у майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.

4.12. Вказані обставини у своїй сукупності дають обґрунтовані підстави вважати наявними ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, на які вказує слідчий та прокурор.
(ІІІ) Можливість застосування альтернативних запобіжних заходів
4.13. Враховуючи сукупність відомостей про особу ОСОБА_7 , зокрема наявність міцних соціальних зв`язків, добровільну явку до слідчого та суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що останні у своїй сукупності не впливають на встановлені ризики, а тому інші, менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.
4.14. Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави.

V. ВИСНОВОК СЛІДЧОГО СУДДІ

5.1. За вказаних обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, що виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, строком до 06.04.2020 року.
Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 199, 205 КПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор», взявши під варту в залі суду.

3. Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з 07 лютого 2020 року.
4. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 06 квітня 2020 року.

5. Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя:ОСОБА_1