Провадження № 274/5795/18
УХВАЛА Провадження № 1-кп/0274/237/20

10.02.2020 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

суддів . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі

секретаря судового засідання . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

представника потерпілого . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_7

законного представника обвинуваченогоого . . . ОСОБА_8

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сальниця Хмільницького району Вінницької області, проживаючого відповідно до обвинувального акту за адресою: АДРЕСА_1 ,

за пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :
26.10.18 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 115 КК України, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06.07.18 за № 0000167.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого - тримання під вартою.

Прокурор клопоче про продовження тримання під вартою, оскільки ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, та які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжних заходів та його продовженні не зменшились, а тому менш суворі запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання вищевказаним ризикам. .

Представник потерпілих підтримала клопотання прокурора, додала, що до цього часу не допитані неповнолітня потерпіла, свідки, судовий розгляд затягується через процесуальну поведінку сторони захисту.

Обвинувачений заперечив проти задоволення клопотання прокурора, вказав, що суд має зазначати у ухвалі дослівно його виступ, а не скорочувати до одного абзацу. Обвинувачений вказав, що під час досудового слідства допущено чисельні порушення, які, в тому числі, зафіксовані у обвинувальному акті, йому багато чого незрозуміло з того, на що посилається обвинувачення. Прокурор порушив строки, передбачені ст. 199 КПК України, у зв`язку з чим суд має відмовити у задоволенні клопотання прокурора і вирішити питання про можливість подальшого його утримання під вартою у іншому порядку. Він вже дуже тривалий час незаконно утримується під вартою, лише на підставі припущень прокурора, жодних ризиків, які б слугували підставою для утримання його під вартою. В дійсності ризики з часом утримання під вартою зменшуються, у нього змінився вік, він хворіє, про що захисник на даний час витребовує дані. Зі всіх характеристик він характеризується виключно позитивно, за майже 1 рік 8 місяців жодних порушень в СІЗО він не допускав, має стійкі сімейні зв`язки. Він є дитиною, відповідно до міжнародних стандартів його утримання під вартою, є виключною мірою, а у його випадку відповідно до практики ЄСПЛ є жорстоким поводженням. Суд, вислуховуючи лише думку прокурора, надає тому перевагу, їхні ж думки, його, представника та захисника судом до уваги не приймаються. Обвинувачений просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора, замінити запобіжний захід на домашній арешт, хоча б цілодобовий, з використанням браслетів, який він може виконувати як за місцем проживання, так і за місцем проживання батька.

Законний представник обвинуваченого також заперечила проти задоволення клопотання прокурора, додала, що у справі є чисельні порушення, вони будуть звертатися до Європейського суду з прав людини. Син хворіє, тому вона просить змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник також заперечив проти задоволення клопотання прокурора, вказав, що з врахуванням особи обвинуваченого, який є неповнолітнім, тривалості часу утримання під вартою, необґрунтованості клопотання прокурора, цілком достатньо запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не перевищувати двох місяців. В ч. 2 цієї статті встановлено, що вирішення питань судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу (як і при будь-якому застосуванні положень однієї Особливої частини кодексу, норми з іншої Особливої частини Кодексу підлягають застосуванню з врахуванням положень тієї Особливої частини, що регулює певну стадію, в тому числі і щодо розгляду клопотань на стадії судового розгляду, строку подачі таких клопотань, механізму подачі таких клопотань). Зокрема у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою або можливості продовження такого тримання судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Заслухавши думки прокурора, представника потерпілих, обвинуваченого та його законного представника і захисника, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою обрано 09 липня 2018 року, в подальшому строк тримання під вартою продовжувався, востаннє 11.12.19. При обранні запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.ст. 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України враховувалась особа, щодо якої вирішувалось питання про тримання під вартою, існуючі відповідно до тяжкості злочину та особи ризики тощо. Слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, і, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки у вигляді спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, що призвело до смерті останньої, тяжкість покарання за злочин, по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, слідчий суддя під час розгляду клопотання дійшов висновку, що органом досудового розслідування обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки ОСОБА_9 . Апеляційний суд погодився з висновком слідчого судді, визнав, що застосований запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками. Обставини та кваліфікація слідчим суддею оцінювалися на момент розгляду клопотання (на даний час така кваліфікація є ще більш тяжкою). Ухвали чинні, в тому числі і після оскарження в апеляційному порядку останніх ухвал суду про продовження строків тримання під вартою.

На даний час ОСОБА_9 , вже у цьому судовому провадженні, так і продовжує обвинувачуватись у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, що потягнув за собою смерть іншої людини. Злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, у санкції статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті. Загальна декларація прав людини, Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини у своїй практиці ніяким чином не забороняють утримувати особу під вартою, продовжувати строки такого тримання, лише вимагають, щоб рішення національних судів з даних питань були належним чином мотивованими, обґрунтованими та підставними. Зокрема У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року, на яку посилалася сторона захисту, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». При розгляді ж цього клопотання по суті встановлено, що його стан здоров`я (за наявними у суду даними), майновий стан, міцність його соціальних зв`язків, його характеристики не змінились (вік змінився в бік збільшення), що свідчить про відсутність зменшення ризиків, в цій частині характеризуючих даних особи. Предметом судового розгляду, як і кожного попереднього разу є обставини, визначені у ст. 331 КПК України. Вийти за межі предмету судового розгляду, прямо визначеного Законом, суд не вправі. Оцінка доказів, формулювання обвинувачення, правова кваліфікація, можливі порушення при проведенні експертиз не є предметом судового розгляду в рамках клопотання, відповідно всі слова вислови обвинуваченого і не підлягають зазначенню і оцінці судом. Обставини ж предмету судового розгляду, на які вказали учасники в ході цього судового засідання, як сторона захисту, так і сторона обвинувачення, так само були предметом оцінки для обрання запобіжного заходу, і на думку судів першої та апеляційної інстанції слугували підставою для обрання запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою. Ці обставини залишаються фактично незмінними, що вказує і на відсутність підстав для зміни запобіжного заходу. На даний час допитано лише потерпілих, трьох свідків, а подальший судовий розгляд не відбувається виключно у зв`язку з процесуальною поведінкою сторони захисту. Дійсно, як вірно зазначив обвинувачений, з плином часу ризики, які слугували підставою утримання під вартою, зменшуються, однак для зменшення цих ризиків має відбуватися судовий розгляд, під час якого суд мав би можливість перевіряти доводи захисту та обвинувачення, однак цього розгляду не відбувається через процесуальну поведінку захисту. Обставин, які зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, колегією суддів не встановлено. Як було встановлено слідчим суддею та апеляційним судом наявна обґрунтована підозра, сукупність матеріалів судової справи на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. Крім того, це випливає також з практики Європейського Суду з прав людини, де розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Всі ці обставини залишаються існувати і на даний час. Судом в будь-якому разі так і не може бути проігноровано зазначення органом досудового слідства, що дії, спрямовані на позбавлення життя іншої особи, були скоєні безпричинно, тобто має бути враховано суспільний інтерес у виді загрози життю будь-якої особи, навіть яка не має жодного відношення до особи обвинуваченого. Як і було зазначено раніше, умови домашнього арешту, навіть цілодобового при застосованих електронних засобах контролю, не зможуть в повній мірі запобігти цьому ризику. З часу появи у провадженні як учасника захисника ОСОБА_11 в судове засідання, призначене на 05.04.19, судовий розгляд кримінального провадження фактично не здійснюється через процесуальну поведінку сторони захисту. Захисник у судові засідання не прибуває, у судове засідання 10.02.20 захисник ОСОБА_12 черговий раз не з`явилася. Як і раніше у засіданні стороною захисту знову заявлено безпідставні клопотання, вирішення яких передує продовженню розгляду, що зайняло весь робочий час дня. Така процесуальна поведінка про заявлення безпідставних процесуальних відводів та клопотань не суперечить чинному законодавству, але призводить до того, що судовий розгляд кримінального провадження фактично не здійснюється, а суд зобов`язаний вирішувати клопотання захисту по суті, хоча вони і є безпідставними (по суті незаконними, суд же незаконні рішення за клопотанням сторони захисту не приймає, хоча обвинувачений це трактує таким чином), і суд, не маючи можливості досліджувати докази, не має і можливості перевіряти доводи захисту про недоведеність винуватості обвинуваченого, що могло б зменшити ризики утримання під вартою. Обставини ж, які впливають на існування ризиків, що слугували підставою для обрання запобіжного заходу, залишаються незмінними - суд зобов`язаний виконувати завдання кримінального провадження, на які посилається у своєму клопотанні захист, в тому числі, здійснювати захист будь-якої особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечувати дотримання ст. 27 Конституції України про те, що ніхто не може бути свавільно позбавлений життя і обов`язок держави - захищати життя людини, що, враховуючи обставини інкримінованих події, зобов`язує суд враховувати продовження існування ризику вчинення такого ж правопорушення щодо іншої особи (при цьому суд не робить висновки по суті обвинувачення, а лише оцінює ризики).Крім того, обвинуваченим систематично допускалися і допускаються порушення порядку у залі судового засідання, ігноруються розпорядження головуючого щодо дотримання порядку судового засідання, постійно заявляються безпідставні клопотання, які унеможливлюють судовий розгляд, обвинувачений прямо зазначив, що він не буде давати можливість здійснювати судовий розгляд, брати участь в судових засідання за складу цієї колегії суддів, що в сукупності з іншими обставинами вказує на існування ризику, що обвинувачений і в майбутньому вживатиме заходів для запобіганню відправленню правосуддя. Текст ухвал суду залежить від предмету судового розгляду і зрозуміло, що якщо предмет розгляду залишається фактично незмінним, то і форма зазнає незначних змін. Висновки ж органу досудового розслідування для суду не є наперед встановленими, та згідно з принципом безпосередності дослідження доказів судом мають бути досліджені всі докази, що потребує продовження розгляду провадження, дослідження доказів, і суд на даний час не може робити висновки про обґрунтованість чи необґрунтованість обвинувачення по суті, так само як і висновки про правову кваліфікацію.

На підставі наведеного, керуючись статтями 331, 369, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 (шістдесяти) днів з дня постановлення ухвали, тобто до 09 квітня 2020 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі ДУ "Житомирська УВП (№ 8)".

Головуючий - суддя

Суддя

Суддя