Справа № 639/713/20
Провадження № 1-в/639/150/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, до арешту працював трактористом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Білгород-Дністровського міського районного суду Одеської області від 04.11.2013 р. за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся адвокат ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 із клопотанням, в якому просить застосувати до останнього умовнодострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник підтримали подане клопотання та просили його задовольнити, посилаючись на те, що своєю поведінкою та ставленням до праці засуджений довів своє виправлення, відбув більше ніж 2/3 призначеного покарання, характеризується посередньо, має на утриманні двох батьків пенсіонерів, перебував на службі у Збройних силах України, вину у скоєнні злочинів визнав повністю, щиро розкаюється.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що засуджений не довів свого виправлення на теперішній час, оскільки під час відбування покарання до нього було застосовано 5 заохочень, має 3 стягнення, які погашені в установленому законом порядку, також раніше адвокат вже звертався до суду з аналогічним клопотанням, в якому ухвалою суду від 21.10.2019 року було відмовлено у задоволенні.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Так, згідно положень п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 04.11.2013 року Білгород-Дністровським міським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахується з 21.01.2014 року, кінець строку відбування покарання 21.01.2021 року. На момент розгляду клопотання ОСОБА_6 відбув 6 років 27 днів, залишилось 11 місяців 3 дні.
Як вбачається з характеристики засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 26.01.2014 року.
З 26.01.2014 року по 03.02.2014 року перебував в Ізмаїльському слідчому ізоляторі( №22), де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався.
З 03.02.2014 року по 10.04.2015 року відбував покарання в державній установі «Південна виправна колонія (№51)». За час відбування покарання мав 1 (одне) заохочення, стягнень не мав. До праці не залучався.
З 10.04.2015 року по 01.05.2015 року перебував в Ізмаїльському слідчому ізоляторі( №22), де характеризувався негативно, мав 1 (одне) стягнення яке на теперішній час погашено у встановленому законом порядку, заохочень не мав. До праці не залучався.
З 01.05.2015 року по 21.06.2019 року відбував покарання в державній установі «Південна виправна колонія (№51)». За час відбування покарання мав 3 заохочення, але змінив свою поведінку на гіршу за що мав 2 стягнення які на теперішній час погашені у встановленому законом порядку.
З 21.06.2019 року по 24.06.2019 року перебував в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався.
З 24.06.2019 року відбуває покарання у Державній установі«Холодногірська виправна колонія (№18).
За час тримання в установі засуджений ОСОБА_6 характеризується посередньо, має одне заохочення.
Відповідно до ст.118 КВК України працевлаштований до дільниці ОГМ токарем.
В той же час, згідно матеріалів, наданих до суду, ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 жовтня 2019 року у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України було відмовлено.
Згідно ч. 7 ст. 539 КК України у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_6 відноситься до умисного тяжкого злочину.

Ухвала Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.10.2019 року набрала законної сили 20.10.2019 року.

Таким чином, засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст.81 КК України, для умовно-дострокового звільнення, а тому клопотання адвоката ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 369, 372, 392, 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення, а засудженим в той же термін після отримання її копії, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1