Провадження по справі №1-кп/522/1021/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0007670 від 01.10.2016р. на підставі обвинувального акту стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, одруженого, маючого середню освіту, маючого малолітню доньку 2010 року народження, працюючого водієм КВ та КП "Союз", зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченим - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

30.09.2016р., приблизно о 21:15 год., при необмеженій видимості, при сухому дорожньому покритті, в нічний час доби, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним легковим автомобілем «Тоуоtа Саmгу», р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух по смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Старопортофранківська у Приморському районі м. Одеса, з боку вул. Торгова в напрямку провулку Лютеранського, на якій організовано двосторонній рух, по одній смузі руху у кожному напрямку руху та трамвайні колії між ними, по одній колії у кожному напрямку руху.

В районі буд. №59 к.1 по вул. Старопортофранківська, при зміні дорожньої обстановки, а саме при виникненні у водія ОСОБА_3 необхідності виконання маневру обгону трамваю, який рухався в попутному напрямку та розміщувався попереду автомобіля «Тоуоtа Саmгу», р.н. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_3 перед зміною свого напрямку руху не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху: а саме перед початком обгону не переконався, що смуга зустрічного для нього напрямку руху вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, після чого почав виконувати маневр обгону трамваю що рухався в попутному напрямку, при цьому виїхав на трамвайну колію зустрічного напрямку руху, і як наслідок, допустив зіткнення з велосипедом «Віаnchi Ruma», під керуванням ОСОБА_7 , що здійснював рух по смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Старопортофранківська, з боку провулка Лютеранського в напрямку вул. Торгова.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій велосипеда «Віаnchi Ruma» ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток лівої гомілки в нижній третині, з якими був доставлений до КУ «Міська клінічна лікарня № 1», та які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи, в діях водія автомобіля «Тоуоtа Саmгу», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , у розглянутій дорожньо-транспортній ситуації вбачається невідповідність вимогам п. 11.9 Правил дорожнього руху України, згідно з яким забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.

Належним виконанням зазначених вимог пунктів 11.9 Правил дорожнього руху України, водій автомобіля «Тоуоtа Саmгу», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти зіткненню з велосипедом «Віаnchi Ruma» під керуванням ОСОБА_7 .

Дії водія велосипеду «Віаnchi Ruma» ОСОБА_7 у розглянутій ситуації регламентувалися вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України, які передбачають необхідність зниження швидкості до зупинки з моменту виникнення небезпеки для руху.

Однак, в умовах зазначеної події водій велосипеда «Віаnchi Ruma» не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Тоуоtа Саmгу», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Для заданого комплексу вихідних даних, з технічної точки зору, в діях водія велосипеда «Віаnchi Ruma», не вбачається невідповідність вимогам Правил дорожнього руху України.

Для заданого комплексу вихідних даних, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Тоуоtа Саmгу», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п. 11.9 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням подій даної пригоди.

Таким чином, водій ОСОБА_3 своїми діями допустив порушення вимог п. п. 2.3. (б), 10.1., 11.9., 12.1., 13.3., 14.2. (в) Правил дорожнього руху України, які вказують на те, що:

п. 2.3. ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічнім станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 10.1. ПДР «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 11.9. ПДР «Забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.»;

п. 12.1. ПДР «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п. 13.3. ПДР «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху»;

п. 14.2. ПДР «Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому,

що:

в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані»;

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та підтвердив обставини справи, які описані у обвинувальному акті, пояснивши, що злочин вчинив за вказаних вище обставин.
У вчиненому розкаюється, просить суд суворо його не карати, урахувати його щире каяття у вчиненому злочині та застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнивши його від призначеного судом покарання на підставі вказаного закону.
Потерпілий ОСОБА_7 та прокурор в судовому засіданні не заперечували проти застосування судом до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році».
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України /в редакції КПК України 2012 року/.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, повністю доведена та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ).
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , по справі немає.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, проте, з урахуванням того, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому злочині, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливо без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши від його відбування призначеного покарання з іспитовим строком, із застосуванням вимог ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів.

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Ст. 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до вимог п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання особи, які визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно ст.13 Закону України «Про амністію у 2016 році», дія закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії необережного злочину, який не є особливо тяжким, до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» і на день набрання цим Законом чинності (07 вересня 2017 року) являється особою, яка не позбавлена батьківських прав та на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016р.» має дитину, якій не виповнилося 18 років.
Таким чином, ОСОБА_3 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставини, передбачені ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_8 , судом не встановлені.
Враховуючи, що ОСОБА_3 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію в 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він являється особою, яка не позбавлена батьківських прав та на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016р.» має дитину, якій не виповнилося 18 років, злочин, вчинений ОСОБА_3 , не є особливо тяжким, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також те, що Закон України «Про амністію в 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» задовольнити.
Цивільний позов не заявлявся.
Судові витрати по справі,- підлягають стягнення з обвинуваченого.
Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 375, 376, 395, 532 КПК України /в редакції 2012 року/, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноваженого органу з питань пробації, про зміну місця проживання або роботи.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі та додаткового покарання у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами, із звільненням від призначеного покарання з випробуванням, на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався.
Речові докази по справі: автомобіль «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 , вважати повернути за належністю обвинуваченому ОСОБА_3 .
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави в особі Одеського науково-дослідний інститут судових експертиз затрати, витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням автотехнічної експертизи № 605-А від 21.06.2018 р. у сумі 1716 гривень.
Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1