Справа № 172/223/20
Провадження № 1-кп/172/54/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2020 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
законного представника потерпілого - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка обвинувальний акт у кримінальному провадженні
№ 0000059 від 14.02.2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Донецьку, має середнюосвіту, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 23.01.2020 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 190 КК України до 100 (ста) годин громадських робіт
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, -

В С Т А Н О В И В

16 січня 2020 року близько 17:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , спровокував сварку зі своїм неповнолітнім пасинком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час сварки у нього виник раптовий умисел на спричинення удару потерпілому. ОСОБА_4 на грунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, стоячи обличчям до обличчя неповнолітнього ОСОБА_5 , наніс йому один удар лівою рукою стиснутою в кулак у праве плече чим спричинив потерпілому фізичний біль і не спричив тілесних ушкоджень.
У судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при зазначених вище обставинах визнав повністю. Не виявив бажання давати показання у судовому засіданні.
Сторони у судовому засіданні не заперечували проти застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, посилаючись на недоцільність дослідження доказів щодо усіх обставин обвинувачення у зв`язку з повним їх визнанням та підтвердженням у судовому засіданні самим обвинуваченим.
Судом роз`яснені сторонам наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення їх можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ними обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння цих обставин та добровільність їх позиції.
З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження обвинуваченим всіх обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, думок усіх учасників судового розгляду та відсутності від них заперечень, суд вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України як вчинення насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, не одружений, має фактичні сімейні відносини близько двох років з ОСОБА_6 , яка є матір`ю потерпілого, офіційно не працевлаштований.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та повне визнання вини.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
З урахуванням обставин справи, думки прокурора, потерпілого, його законного представника, характеристики особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне й доцільне призначити покарання в межах санкції статті КК України за якою ОСОБА_4 визнаний винним, у виді громадських робіт, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження скоєння ним нових злочинів.
Цивільний позов не заявлено, витрати на проведення судових експертиз відсутні, речових доказів немає. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді 70 (сімдесяти) годин громадських робіт.
На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням, призначеним вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 23.01.2020 року визначити остаточне покарання у вигляді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1