ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/86/20 Справа № 691/1550/17 Категорія: ч. 3 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурорівОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

особи, щодо якої вирішується питання про

застосування примусових заходів медичного

характеру ОСОБА_10

законного представника ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2018 року, якою щодо

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.

Городище, Черкаської області не одруженого, не працюючого,

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

відмовлено у задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000659 від 06.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Кримінальне провадження закрито.

Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :

Згідно з клопотанням заступника начальника СВ Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_10 05.11.2017 року, близько 22 години, з метою вчинення крадіжки, через браму, проник всередину гаражного приміщення будинковолодіння, що по АДРЕСА_2 , звідки умисно, таємно, керуючись корисливим мотивом, викрав належні ОСОБА_13 : електричний зварювальний апарат кустарного виробництва з трьома мідними котушками всередині, вартістю 1 963 грн.; бензопилу марки «Foresta», виробництва Китаю №М06140169 вартістю 1 119 грн.; електричний шуруповерт марки «Ритм ДЭ - 620Р», виробництва РФ вартістю 238 грн.; електричну дриль марки «Sturm Et Stein», виробництва Німеччини вартістю 453 грн.; генератор від автомобіля марки «ГАЗ 31105 Волга», виробництва РФ, вартістю 760 грн.; водяний електронасос марки «Водолій», виробництва України, вартістю 394 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 4 926 грн., а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 458 від 17.11.2017, ОСОБА_10 виявляв та виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у формі шизофренії параноїдної форми з епізодичним перебігом і стабільним дефектом, через що, на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, та на даний час він не міг та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, що унеможливлює його участь у слідчих діях та судовому процесі.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника СВ Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 від 29 листопада 2017 року, затвердженого начальником Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0000659, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, кримінальне провадження закрито. Вирішено долю речових доказів.

Вказану ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що сторона обвинувачення не довела, що 15.11.2017, в результаті викрадення майна з домоволодіння по АДРЕСА_2 , мало місце кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, та що вчинено воно було саме ОСОБА_10 .. Висновок про вартість майна від 07.11.2017, зроблений суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_14 , який не внесений до реєстру атестованих судових експертів, а тому такий висновок є недопустимим та неналежним доказом у кримінальному провадженні. Крім того, при проведенні слідчої дії 06.11.2017 по вул. Лермонтова в м. Городище, окрім ОСОБА_10 , ані його законний представник, ані захисник присутні не були та участі не брали, що є недопустимим доказом, оскільки така дія була проведена з особою, яка не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Не погодившись з ухвалою, прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні, подав апеляційну скаргу, у якій просив ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати примусові заходи медичного характеру стосовно ОСОБА_10 у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним типом нагляду. У ході апеляційного розгляду повторно допитати потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а також дослідити матеріали кримінального провадження: протокол огляду місця події від 06.11.2017 по АДРЕСА_2 ; протокол огляду місця події від 06.11.2017 по вул. Лермонтова, в м. Городище; висновок про вартість майна від 07.11.2017; висновок судово-психіатричної експертизи № 458 від 17.11.2017; дані, що характеризують особу ОСОБА_10 ..

В обґрунтування доводів апеляції прокурор вказував, що ухвала суду першої інстанції є незаконною і підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення кримінального процесуального закону, а суд першої інстанції, відмовляючи у застосуванні примусових заходів медичного характеру не врахував положень ст. 370 КПК України, ст. ст. 7, 9, 21, 22, 23, 85, 86, 372, 513 КПК України та п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування». Зазначає, що в обґрунтування висновку суду про недопустимість висновку про вартість майна від 07.11.2017, як доказу у кримінальному провадженні, покладено порушення встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання доказу обвинувачення, зокрема, що вказаний висновок складено на підставі постанови слідчого, а не ухвали слідчого судді, суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_14 , який не внесений до реєстру атестованих судових експертів. При цьому суд послався на положення п. 6. ч. 1, ч. 2. ст. 242 КПК України в редакції, яка діє на час прийняття судом рішення по суті клопотання. Разом з тим, поза увагою суду лишився той факт, що відомості про вчинення кримінального правопорушення за фактом таємного викрадення майна ОСОБА_13 , поєднаного з проникненням у приміщення, внесено до ЄРДР 06.11.2017, та за результатами провадження досудового розслідування прокурором 29.11.2017 затверджено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_20 за ч. 3 ст. 185 КК України, яке 30.11.2017 скеровано до Городищенського районного суду Черкаської області. Таким чином, судом не враховано, що на час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні діяли норми кримінального процесуального закону у попередній редакції.

Крім того, передчасним та помилковим є посилання суду на недопустимість як доказу висновку про вартість майна, зробленого суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_14 , з підстав відсутності даних про вказаного суб`єкта оціночної діяльності в реєстрі атестованих судових експертів, оскільки відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», в редакції, яка діяла на час проведення досудового розслідування, виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз. Для проведення деяких видів експертиз, які не здійснюються виключно державними спеціалізованими установами, за рішенням особи або органу, що призначили судову експертизу, можуть залучатися крім судових експертів також інші фахівці з відповідних галузей знань. А тому, на підставі вище викладеного вказує, що суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_14 , який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, свідоцтво про державну реєстрації в державному реєстрі оцінювачів, а також сертифікат суб`єкта оціночної діяльності міг бути залучений до проведення товарознавчої експертизи.

Вважає, що твердження суду про не доведення органом досудового розслідування факту, що в результаті викрадення майна у потерпілого було вчинено саме кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а не адміністративне правопорушення, передбачене ст. 51 КУпАП є хибним.

Також вказує, що суд безпідставно визнав недопустимим доказом протокол огляду місця події від 06.11.2017, у ході якого після зазначення ОСОБА_10 місця знаходження викраденого ним з гаража на території домоволодіння ОСОБА_13 майна, органами поліції у встановленому законом порядку оглянуто територію місцевості неподалік струмка, що протікає по вул. Лермонтова у м. Городище, майно, а саме: зварювальний апарат кустарного виробництва; бензопилу марки «Foresta»; електричний шуруповерт марки «Ритм ДЭ - 620Р»; електричну дриль марки «Sturm Et Stein»; генератор від автомобіля марки «ГАЗ 31105 Волга»; водяний електронасос марки «Водолій», вилучено, та у подальшому визнано речовими доказами. Зазначає, що на час проведення огляду місця події від 06.11.2017 у органу досудового розслідування не було даних про те, що ОСОБА_10 страждає на будь-які розлади психіки та потребує застосування примусових заходів медичного характеру, у зв`язку з чим до даної слідчої дії і не залучався ні законний представник, ні захисник. У подальшому після зібрання органом досудового розслідування характеризуючих даних на особу ОСОБА_10 , зокрема довідок від лікарів нарколога та психіатра з Городищенської РТМО, встановлено, що останній перебуває на обліку у лікаря психіатра, у зв`язку з чим слідчим призначено судово-психіатричну експертизу, за результатами проведення якої і були встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру та винесено постанову про зміну порядку досудового розслідування і залучено ОСОБА_10 законного представника та захисника.

Крім того, апелянт вказує, що судом належним чином не враховано та не надано належної оцінки показанням свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , які були понятими під час проведення огляду місця події від 06.11.2017 - земельної ділянки біля струмка по вул. Лермонтова, в м. Городище, де ОСОБА_10 вказав працівникам поліції на місце, де знаходилось викрадене ним майно.

Також, у мотивувальній частині ухвали Городищенського районного суду в порушення вимог ст.ст. 372, 513 КПК України та судової практики, взагалі не розкрито показань потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , яких допитано в судовому засіданні.

Вказує, що об`єктивний аналіз обставин справи свідчить про необґрунтованість висновків суду щодо недоведеності, що в результаті викрадення майна з домоволодіння по АДРЕСА_2 мало місце суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, та що вчинене воно саме ОСОБА_10 . Зазначає, що суд не надав належної оцінки зібраним доказам, побудував своє рішення про відмову у застосуванні примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_10 на суперечливих та достатньо не перевірених доказах, взявши до уваги лише доводи сторони захисту, фактично не оцінивши докази обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурорів, які просили задовольнити апеляційну скаргу прокурора Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 із зазначених у ній підстав, думки особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_10 його захисника адвоката ОСОБА_9 та законного представника ОСОБА_11 , які всі заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення дотримався цих норм закону.

Відповідно до ч.1 ст.513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;

5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

З`ясовуючи, чи мало місце кримінальне правопорушення, місцевий суд, вивчивши: протокол огляду місця події від 06.11.2017 по АДРЕСА_2 ; висновок про вартість майна, допитавши потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , вважав, що стороною обвинувачення не доведено, що в результаті крадіжки майна у ОСОБА_13 , вчинено кримінальне правопорушення, передбачено ч. 3 ст. 185 КК України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що місцевий суд, проаналізувавши письмові докази у даному провадженні дійшов вірного висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом того, що в результаті викрадення майна з домоволодіння по АДРЕСА_2 , мало місце кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, та що вчинено воно було саме ОСОБА_10 ..

Тобто, на думку колегії суддів суду апеляційної інстанції у даному провадженні немає такої сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, яка б свідчила поза розумним сумнівом про достатність законних підстав для прийняття відповідного процесуального рішення про те, що вина особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_10 у вчиненому суспільно-небезпечному діянні повністю доведена.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що у якості доказу розміру спричинених збитків ОСОБА_13 , стороною обвинувачення додано висновок про вартість майна, зроблений суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_14 , який не внесений до реєстру атестованих судових експертів.

Відповідно до положень ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду щодо визнання висновку про вартість майна від 07.11.2017, зробленого суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_14 , недопустимим та неналежним доказом у даному кримінальному провадженні. Колегія суддів вважає вірним посилання місцевого суду на те, що внаслідок визнання неналежного доказу - висновку про вартість майна від 07.11.2017, суд першої інстанції був позбавлений можливості дійти однозначного та беззаперечного висновку, що, в результаті викрадення майна у потерпілого, було скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, саме ОСОБА_10 , прокурором був наданий протокол огляду місця події від 06.11.2017 по вул. Лермонтова в м. Городище, згідно якого було вилучено викрадені в ОСОБА_13 речі, які добровільно видав ОСОБА_10 , та допитані свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , з яких: перші три підтвердили тільки факт викрадення майна у потерпілого, а два інші - ОСОБА_18 та ОСОБА_19 були понятими при огляді місця події, які, в розумінні ч. 7 ст. 223 КПК України, підтвердили лише проведення даної слідчої дії.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 458 від 17.11.2017, ОСОБА_10 виявляв та виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у формі шизофренії параноїдної форми з епізодичним перебігом і стабільним дефектом, через що, на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, та на даний час він не міг та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, що унеможливлює його участь у слідчих діях та судовому процесі.

Беручи до уваги вказані висновки та те, що при проведенні даної слідчої дії 06.11.2017 по вул. Лермонтова у м. Городище, окрім ОСОБА_10 , ані його законний представник, ані захисник присутні не були та участі не брали, місцевий суд визнав її недопустимою (недопустимим доказом), оскільки вона була проведена з особою, яка не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними і з таким висновком повністю погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Окрім того, така слідча дія, як добровільна видача майна, діючим КПК України, не передбачена.

Отже, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що при з`ясуванні питань, передбачених ч. 1 ст. 513 КПК України, на підставі наданих стороною обвинувачення доказів, сторона обвинувачення беззаперечно, поза розумним сумнівом не довела що 15.11.2017, в результаті викрадення майна з домоволодіння по АДРЕСА_2 , мало місце кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, та що вчинено воно саме ОСОБА_10 ..

Згідно з ч. 3 ст. 513 КПК України, встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.

Крім того, при прийнятті рішення по даному кримінальному провадженні колегія суддів суду апеляційної інстанції також враховує і наявність на теперішній час ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 22.11.2019 щодо ОСОБА_10 , якою застосовано щодо нього примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, за вчинення суспільно-небезпечного діяння за іншим епізодом, стосовно майна іншої потерпілої особи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 407, 419, 507, 512, 513 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2018 року про відмову у задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_10 та закриття даного кримінального провадження залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3-х місяців.

Головуючий :

Судді :