Дата документу 13.02.2020 Справа № 333/434/20
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/225/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/434/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01 лютого 2020 року про застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тбілісі Республіка Грузія, особі без громадянства, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01 лютого 2020 року задоволено клопотання слідчого та до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Одночасно визначено ОСОБА_7 розмір застави як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК, у сумі 40 540 гривень.

Встановленні зобов`язання у разі внесення застави, передбачені п.п.1, 2, 3 ч.5 ст.194 КПК, які покладаються на підозрюваного в разі внесення застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, посилається на її незаконність та необґрунтованість, зазначає про відсутність доказів, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК, а тому просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою ОСОБА_7 обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу. Прокурор заперечив проти скарги захисника.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернулася до суду з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні передбаченого ч.2 ст.186 КК злочину.

В клопотанні зазначено, що 31 січня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.2 ст.186 КК злочину.

З посиланням на наявність передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, слідчий просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого, посилаючись на те, що менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти наявним у провадженні ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вищезазначена ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам закону.

Із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином перевірені слідчим суддею при розгляді клопотання.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді стосовно того, що докази, які були зазначені в клопотанні підтверджують обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ст.177 КПК, слідчий суддя встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням заявлених у клопотанні ризиків. З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджено матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч.1 ст.177 КПК, а не факту конкретного їх вчинення.

На існування заявлених ризиків вказує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі доведення його вини, в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, має постійне місце проживання, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, відповідно постійного прибутку не має, раніше судимий, є особою без громадянства.

На переконання колегії суддів, зазначене дає підстави вважати, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та невідворотності покарання за його вчинення в разі доведення вини буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, зможе вчинити інший злочин.

Матеріалами провадження підтверджується та обставина, що ОСОБА_7 перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на потерпілого, свідків, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК підлягають доказуванню.

Ухвалене слідчими суддею рішення ґрунтувалося на сукупності обставини, які мають значення для вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу і відповідає вимогам закону.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на дані, що характеризують особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності притягався, але в повному обсязі відбув покарання за скоєне, не офіційно працює, має постійне місце проживання, не спростовують висновки слідчого судді та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Посилання захисника на незаконність затримання ОСОБА_7 на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_7 було затримано 31 січня 2020 року о 00 годині 30 хвилин (а.п.26-29), про підозру останнього було повідомлено 31 січня 2020 року о 15 годині 38 хвилин (а.п.36-38), тобто в межах 24 годинного строку, передбаченого ч.2 ст.278 КПК, і сам протокол відповідає вимогам ст.ст.208, 104 та 209 КПК. Окрім того, строк затримання без ухвали слідчого судді, передбачений ст.211 КПК було дотримано.

Отже, колегія суддів не вважає переконливим доводи скарги захисника про те, що працівники правоохоронного органу діяли без достатніх підстав підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні злочину і без достатніх підстав для його затримання.

Затримання підозрюваного було здійснено з метою припровадження до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення, або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що відповідає вимогам п. 1 ст. 5 Конвенції з прав людини і основоположних свобод і немає підстав для визнання такого затримання незаконним у розумінні ст. 5 Європейської Конвенції (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Танлі проти Туреччини").

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого суді є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01 лютого 2020 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4