Справа № 484/990/20
Провадження № 1-кп/484/379/20
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту

08 липня 2020 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, одруженого, батька двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , затриманого 24.01.2020 року, раніше судимого:

- 06.11.2002 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;
- 03.07.2003 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 189, ч.2 ст. 186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 30.11.2006 року на підставі постанови Дубненського міського суду Рівненської області звільнений умовно-достроково на 1 рік 10 місяців;
- 09.03.2011 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 187, 71 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі; 11.10.2017 року звільнений по відбуттю покарання,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.189, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03.07.2020 року з прокуратури Миколаївської області до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000290 від 26.06.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 189, ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 357 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Клопотання мотивоване тим, що з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що на час складання останнього обвинувального акту строк досудового розслідування сплив.

Крім того, захисник ОСОБА_7 вважав, що обвинувальний акт слід повернути прокурору, тому що об`єктивна сторона кримінальних правопорушень в повній мірі не розкрита і не зазначено другого захисника.

Прокурор просив призначити справу до судового розгляду, посилаючись на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, при його затвердженні прокурором дотримано вимог закону, відсутні підстави для закриття кримінального провадження, направлення справи на розгляд до іншого суду тощо. Також просив відмовити в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, оскільки після повернення обвинувального акту досудове розслідування не відновлювалось, процесуальні дії не проводились, лише редагувався обвинувальний акт.

Потерпілі також просили призначити справу до судового розгляду і відмовити в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Ознайомившись з обвинувальним актом, доданими до нього документами, заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов до висновку, що клопотання про закриття кримінального провадження не підлягає задоволенню, оскільки на даній стадії судового провадження в розпорядження суду не надані певні процесуальні документи, які б дозволили суду прийняти об`єктивне рішення з цього питання. Стороною захисту, яка заявила таке клопотання, відповідні документи на його обґрунтування не надані. Тож на даний час суд визнає клопотання не обґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити, оскільки за наявними у суду документами не встановлено визначених п.10 ч.1 ст. 284 КПК України підстав для закриття провадження у справі.
Крім того, суд вважає, що обвинувальний акт дійсно не відповідає вимогам закону, однак за інших обставин, ніж зазначені захисником.
Так, відповідно до ч.4 ст. 110, п.3 ч.2 ст. 283, ст. 291 КПК України обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового розслідування, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.
Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність обвинувального акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Статтею 348 КПК України визначено, що після оголошення обвинувального акту прокурором суд повинен роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення. Це означає, що обвинувачення має бути чітким і зрозумілим перш за все суду.
Крім того, при вирішенні справи у разі визнання особи винуватою відповідно до п.2 ч.3 ст. 374 КПК України суд повинен у мотивувальній частині вироку обов`язково зазначити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення. винним у вчиненні якого визнається обвинувачений. При цьому суд не вправі вийти за межі обвинувачення, пред`явленого прокурором.
Згідно до ч.2 ст. 368 КПК України якщо особа обвинувачується у вчиненні декількох злочинів або декількох кримінальних проступків, суд вирішує питання, зазначені у п.п. 1-8 ч.1 ст. 368 КПК України окремо за кожним правопорушенням.
Згідно до ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях.
У наданому суду обвинувальному акті обвинувачення викладене таким чином, що не дозволить суду дотриматись зазначених вище вимог кримінального процесуального закону щодо роз`яснення обвинувачення, меж судового розгляду і прийняття рішення щодо кожного епізоду обвинувачення окремо.

Так, в обвинувальному акті вчинені ОСОБА_6 дії, які становлять зміст обвинувачення, викладені суцільно і в подальшому кваліфіковані за чотирма статтями Кримінального кодексу. Тобто прокурором в обвинувальному акті не конкретизовано, які саме дії ОСОБА_6 склад якого кримінального правопорушення (злочину або проступку) становлять.

За принципом диспозитивності суд розглядає справу в межах пред`явленого обвинувачення. Суд повинен прийняти рішення щодо наявності або відсутності складу по кожному правопорушенню окремо. Натомість, викладене таким чином обвинувачення позбавляє суд можливості вирішити справу відповідно до вимог процесуального закону, адже суд не вправі самостійно визначати, які саме дії з числа наведених в обвинувальному акті становлять склад того чи іншого правопорушення.

Це також позбавить суд можливості, в разі такої необхідності, вирішити питання про виділення матеріалів; закриття провадження; а також можливості виправдати або засудити особу за певними конкретними епізодами.

Відсутність конкретизації діянь та їх кваліфікації позбавляє суд можливості також визначити, за якими епізодами та за яких фактичних обставин особи є потерпілими; якими саме діями і яку шкоду кожному з них завдано.

Викладене в обвинувальному акті обвинувачення позбавлене юридичної визначеності і унеможливлює розгляд справи, оскільки одразу ставить під сумнів об`єктивність такого розгляду. Воно не дає можливості співставити конкретні дії ОСОБА_6 з юридичною складовою кримінальних правопорушень, тобто обвинувачення не сформульоване за епізодами, а формулювання обвинувачення є виключним правом прокурора (сторони обвинувачення). Така функція не належить до повноважень суду.

Крім того, дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.3 ст. 189 КК України за ознакою поєднання з насильством, небезпечним для здоров`я чи життя потерпілого, однак в обвинувальному акті не зазначено, якого ступеню тяжкості потерпілому було завдано тілесні ушкодження, яка їх локалізація, механізм утворення тощо. Зазначені обставини були вказані попередньою ухвалою суду про повернення обвинувального акту в наданому кримінальному провадженні, яка залишена без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду, однак прокурором недоліки обвинувального акту в цій частині не виконані.

Викладене вище перешкоджає вирішенню всіх питань, пов`язаних з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду та проведенню судового розгляду, та є підставою для повернення обвинувального акту прокуророві.
Суд вважає неможливим розглядати кримінальну справу за наданим обвинувальним актом, оскільки в ньому наявні настільки суттєві і очевидні порушення кримінально процесуального закону, що роблять передбачуваним рішення суду в наданій справі. Розгляд справи в даному випадку суперечитиме засадам судочинства, адже не забезпечить захисту прав ані обвинуваченого, ані потерпілих.
Крім того, прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що він обвинувачується у вчиненні в тому числі тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років; підозра відносно обвинуваченого є обґрунтованою, про що свідчать зібрані у межах кримінального провадження докази, крім того наявні передбачені ст. 177 КПК України ризики, яким неможливо запобігти, інакше ніж тримаючи ОСОБА_6 під вартою. Зокрема, його репутація як особи, яка раніше неодноразово судима за вчинення злочинів, в тому числі і тяжких; відсутність роботи, а відповідно і заробітку, свідчать про можливість продовження злочинної діяльності, що в сукупності може призвести до перешкоджання встановленню істини у справі, вчинення процесуальних дій та втечі з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також прокурор вказує на наявність такого ризику, як можливість впливу на потерпілих, свідків. Наявність ризиків прокурор обґрунтовує систематичністю вчинення злочинів, нетривалим часом між засудженнями, що свідчить про його негативну репутацію.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник проти задоволення клопотання заперечували та просили суд обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, вказуючи, що ОСОБА_6 одружений, виховує двох малолітніх дітей та має міцні соціальні зв`язки і постійне місце проживання, а прокурором не доведені зазначені у клопотанні ризики.
Потерпілі підтримали клопотання прокурора.
Суд вважає, що підозра щодо обвинуваченого є обґрунтованою зібраними у межах кримінального провадження доказами, що визначено на стадії досудового розслідування. Питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення суд зможе вирішити лише за результатами судового розгляду і не вправі оцінювати докази у справі наперед з цієї точки зору. Також суд вважає доведеною наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема через загрозу суворого покарання з метою ухилитися від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 може ухилитися від суду, перешкодити здійсненню процесуальних дій, втекти, впливати на свідків, потерпілих з метою зміни їхніх показань; продовжити злочинну діяльність. Наявність таких ризиків цілком обґрунтована репутацією обвинуваченого, даними про його особу, судимості, відсутність роботи. Наявність неповнолітніх дітей не зменшує зазначені ризики. ОСОБА_6 і раніше неодноразово вчиняв злочини, маючи сім`ю.

На думку суду, зазначеним ризикам неможливо запобігти, застосувавши до обвинуваченого будь-який більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. Тяжкість, мотиви та обставини вчинення злочинів, в яких обвинувачується підсудний, відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України дозволяють застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК.

З наведених вище підстав клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 291, 314, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження відмовити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000290 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.189, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 357 КК України, повернути прокуророві.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 08 вересня 2020 року включно.
Ухвала в частині обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

СУДДЯ: