УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.05.2020 Справа №607/1928/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000149 від 14 січня 2020 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження м. Саратов, Російської Федерації, без місця проживання, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не депутата, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
На адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт, з якого вбачається:

Обвинувачений,ОСОБА_5 протягом 2019-2020 років, в останнє 13.01.2020, умисно, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство щодо свого батька ОСОБА_4 , що призводило до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя останнього за наступних обставин:

ОСОБА_5 проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом з батьком ОСОБА_4 , з яким він пов`язаний спільним побутом, має взаємні права та обов`язки, перебуває у сімейних відносинах.

Так, згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду №607/2194/19 від 29.01.2019 ОСОБА_5 було визнано у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 21 січня 2019 року о 15:56 год. ОСОБА_5 перебуваючи по місцю проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_4 , під час якого ображав його нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода його психічному здоров`ю.

17.09.2019 згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду №607/22262/19 ОСОБА_5 було визнано у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 29 серпня 2019 року о 07:09 год. ОСОБА_5 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив відносно батька ОСОБА_4 домашнє насильство, а саме, умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_4

05.12.2019 згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду №607/26035/19 ОСОБА_5 було визнано у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 01 листопада 2019 року ОСОБА_5 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинив домашнє насильство відносно своїх батьків, а саме: кричав в їх сторону, виражаючись нецензурною лайкою, ображав їх та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_4 .

Отже, скоєними ОСОБА_5 за вищевказаних обставин систематичними діями, що полягають у вчиненні ним фізичного, психологічного насильства щодо ОСОБА_4 , який є його батьком та з яким він перебуває у сімейних відносинах, останньому було спричинено фізичних та психологічних страждань, що завдали шкоди його психічному здоров`ю, призвели до його емоційної залежності та погіршення якості життя.

Будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення своїх умисних протиправних дій спрямованих на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_5 належних для себе висновків не зробив, та продовжив чинити домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_4 .

Крім цього, 13.01.2020 близько 20:00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де спільно проживає разом із потерпілим ОСОБА_4 , на грунті стійких особистих неприязних відносин із останнім, в ході словесного конфлікту, маючи прямий умисел на заподіяння фізичного та психологічного страждання, повторно вчинив фізичне та психологічне насильство над своїм батьком, усвідомлюючи злочинний характер своїх протиправних дій, вчинив відносно ОСОБА_4 психологічне насилля, висловлюючись в бік грубою нецензурною лексикою залякував та принижував гідність ОСОБА_4 та умисно наніс кулаком правої руки близько 5 ударів в ділянку голови та тулуба, спричиняючи останньому фізичні та психологічні страждання.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні; також, згідно ст. 35 Стамбульської конвенції, Україна як держава учасник, вжила необхідних законодавчих заходів для забезпечення того, щоб умисну поведінку, яка полягає у вчиненні актів фізичного насильства проти іншої особи, було криміналізовано, а саме здійснено криміналізацію систематичного домашнього насильства.

Таким чином, ОСОБА_5 протягом 2019-2020 років, усвідомлюючи спільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння фізичних та психологічних страждань потерпілому і бажаючи їх настання, умисно систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство (образи) стосовно свого батька ОСОБА_4 , з яким спільно проживає, що призвело до його фізичних та психологічних страждань - зростання емоційної напруженості, підвищення рівня тривоги, почуття образи та погіршення якості життя.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, та погіршення якості життя потерпілої особи.

Від потерпілого ОСОБА_4 до суду надійшла заява в якій останній повідомив про те, що він примирився з обвинуваченим, а тому просить кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ст.126-1 КК України закрити на підставі ст. 46 КК України.

Суд, заслухавши учасників, ознайомившись із наданими матеріалами, приходить до переконання про необхідність закриття кримінального провадження із наступних мотивів.

Потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримали.

Прокурор, в судовому засіданні заявив, що клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України підлягає до задоволення.

Згідно ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно ст.12 КК України злочин, вчинений ОСОБА_5 , класифікується, як злочин невеликої тяжкості.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше не судимий, примирився з потерпілим, завдану злочином шкоду відшкодував.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Ч.1 ст.285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Ч.1 ст.286 КПК України визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин суд прийшов до переконання, що обвинувачений ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, з підстав, передбачених ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою, а кримінальне провадження відносно нього - закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 46 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 288, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання потерпілого ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження №0000149 від 14 січня 2020 року за даним фактом - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1