Дата документу 07.04.2020 Справа № 333/2030/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/926/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/2030/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.121 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора та обвинуваченій

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Запоріжжя, громадянці України, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимій,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДП «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України арештному домі строком на 60 діб, а саме по 16 травня 2020 р. включно.

Згідно зі змістом ухвали, на розгляді Комунарського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження №0000512, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування 13 лютого 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
У судовому засіданні суд ініціював розгляд питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні заявив про доцільність продовження строку тримання обвинуваченій ОСОБА_7 під вартою у зв`язку з тим, що їй було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не зникли.
Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Потерпілий ОСОБА_9 підтримав думку прокурора про доцільність продовження строку тримання обвинуваченій ОСОБА_7 під вартою.

Суд першої інстанції зазначив, що враховуючи конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченої, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого санкцією кримінального закону передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років, офіційно не працевлаштована та постійного джерела доходу немає, незаміжня, що свідчить про нестійкі соціальні зв`язки, вчинила кримінальне правопорушення під час іспитового терміну, ризики, передбачені п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не змінилися на теперішній час. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику. Таким чином, суд вважав за необхідне продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Посилається на те, що прокурор не виконав вимоги закону, а суд першої інстанції проігнорувавши доводи сторони захисту про невиконання прокурором вимог ст.ст. 184, 193, 199 КПК України, виніс ухвалу про задоволення клопотання прокурора. Викладені в ухвалі ризики, передбачені ст.177 КПК України фактично не обґрунтовані та їх наявність ґрунтується виключно на припущеннях. Апелянт вважає, що лише тяжкість злочину не може бути підставою для повного ігнорування прокурором вимог КПК України та їх грубого порушення.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 17.03.2020 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 2 місяці.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили ухвалу суду скасувати і змінити запобіжний захід; прокурора, який, заперечував проти доводів апеляційної скарги; дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та доводи сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Посилання захисника на недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є безпідставними.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною, відомості про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима (крім того двічі, і останнього разу зокрема, за вчинення аналогічних злочинів), також врахував думку потерпілого, і дійшов до обґрунтованого висновку про наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, які не зменшились і не перестали існувати, і про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченої та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом при продовженні йому строку дії запобіжного заходу і їм надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Посилання апелянта на порушення положень ст.ст. 184, 193, 199 КПК України в контексті того, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою було подано в усній формі є безпідставними, і в цьому випадку колегія суддів не встановила процесуальних порушень, адже клопотання прокурором заявлено, а судом розглянуто і задоволено, на стадії судового розгляду провадження відповідно до вимог ст.331 КПК України (норма є спеціальною по відношенню до загального розділу 18 КПК України). Отже положення КПК України у такому випадку не містять вимоги щодо звернення з клопотанням виключно в письмовій формі, крім цього питання щодо продовження строку тримання під вартою може вирішуватися судом навіть за відсутності клопотання сторін.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали суду, при апеляційному розгляді також не встановлено.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2020 року щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4