Справа № 606/3135/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000315 від 07 вересня 2019 року відносно :

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бринці Загірні Жидачівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, тимчасово не працює, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , цивільного позивача ОСОБА_8 , представника цивільного позивача ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

07 вересня 2019 року близько 09.20 год. водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Mercedes Benz 711D реєстраційний номер НОМЕР_1 , без пасажирів, рухався проїзною частиною автодороги «Городище-Зарванця-Бучач» зі сторони с. Зарваниця Теребовлянського району в напрямку м. Бучач Тернопільської області. В цей час назустріч автомобілю Mercedes Benz 711D смугою свого напрямку з дотриманням ПДР України рухався автомобіль Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_8 . У салоні автомобіля перебували пасажири ОСОБА_9 , ОСОБА_6 . Під час руху водій автомобіля Mercedes Benz 711D реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги підпунктів «б», «д» пункту 2.3 ПДР України. Між населеними пунктами Зарваниця та ОСОБА_10 в порушення вимог п.п. 10.1, 11.3 та горизонтальної дорожньої розмітки пункту 1.1 розділу 34 ПДР вузька суцільна лінія, п.11.3 не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок свого руху вліво, та перетнувши вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, яку перетинати забороняється виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення із передньою частиною автомобіля Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_8 . В порушення вимог абз. 1 ч.1 п.1.5. ПДР України водій ОСОБА_3 який не повинен створювати небезпеку чи перешкод для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, створив такі умови, що стали причиною дорожньо - транспортної пригоди, внаслідок якої пасажир автомобіля Ford Focus ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини тіла лівої стегнової кістки, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Порушення водієм ОСОБА_3 , вимог п.п. 10.1, 11.3 ПДР України перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо транспортної пригоди та спричиненням вказаних наслідків.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 визнав вину у скоєнні описаного в обвинувальному акті кримінального правопорушення, додатково вказав, що 07 вересня 2019 року виїхав на рейс автомобілем Mercedes Benz 711D реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед тим пройшов технічний огляд автомобіля та медичний огляд водія. Проїжджаючи між селами Зарванця та Сапова, не переконався що це буде безпечно, виїхав на зустрічну смугу руху, здійснючи маневр об`їзду вибоїни, допустив зіткнення з автомобілем Ford Focus, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних ушкоджень, пасажир автомобіля Ford Focus тілесних ушкоджень. У скоєному щиро розкаявся, вказав, що ніколи не притягувався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, просив суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, з врахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_3 , суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, стан здоров`я, а також те, що він раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання, негативне відношення обвинуваченого до вчиненого. До обставин які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття ОСОБА_3 у вчиненому та повне визнання ним своєї вини. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи наведене, керуючись принципами індивідуалізації покарання, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання новим злочинам, з врахування позиції прокурора, потерпілого та його представника про недоцільність позбавляти обвинуваченого права керувати транспортними засобами, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу в дохід держави без позбавлення права керувати транспортними засобами.

У ході розгляду кримінального провадження прокурором Теребовлянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради до обвинуваченого ОСОБА_3 заявлено цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину на суму 3078, 00 грн. Так, згідно довідки Тернопільської університетської лікарні № 01.3/2125 від 19.12.2019 року ОСОБА_6 1998 року народження, знаходився на стаціонарному лікуванні у ортопедично - травматологічному відділенні з 07.09.2019 року по 13.09.2019 року протягом шести ліжко-днів, на що затрачено кошти в загальній сумі 3078,00 грн. За вказаних обставин, суд вважає, що сума затрачених закладом охорони здоров`я коштів на лікування потерплого від злочину, на підставі ст. 1206 ЦК України, повинна бути стягнута із винної особи, а тому позов прокурора Теребовлянської місцевої прокуратури підлягає до задоволення.

Що ж до цивільних позовів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди, то з огляду на заяву потерпілого, цивільного позивача та їх представника цивільні позови слід залишити без розгляду.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення: судової авто-технічної експертизи № 4.6-679/19 від 07 вересня 2019 року в сумі 3140, 00 грн., судової авто-технічної експертизи № 4.6-526/19 від 10 жовтня 2019 року в сумі 1256, 08 грн., судової транспортно - трасологічної експертизи № 4.6-525/19 від 28 жовтня 2019 року в сумі 1570, 10 грн, судової авто технічної експертизи № 4.6-527/19 від 04 жовтня 2019 року в сумі 1256,08 грн., судової авто товарознавчої експертизи № 6.2-148/19 від 15 жовтня 2019 року в сумі 1884,12 грн., а всього на загальну суму 5966,38 грн., які суд вважає слід стягнути з ОСОБА_3 в користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертиз в межах даного кримінального провадження.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 ( три тисячі чотириста) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов прокурора - задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 в користь держави 3078 (три тисячі сімдесят вісім) грн. витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 до обласного бюджету ГУК у Тернопільській області 21080500, р/р 9001 в ГУДКСУ у Тернопільській області м. Тернопіль , МФО 899998,

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення із ОСОБА_3 32706,83 грн. матеріальної шкоди, та цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення 178300,95 грн. матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Процесуальні витрати за проведення експертиз на загальну суму 5966,38 (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят шість) грн. 38 коп. стягнути з ОСОБА_3 в користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1