Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 283/2314/19
Провадження № 1-кп/935/132/20
У Х В А Л А
04 лютого 2020 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , законного представника потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.08.2019 за №0000492, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Микуличі Бородянського району Київської області, який проживає в АДРЕСА_1 , який утримується в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

У судовому засіданні 04.02.2020 прокурор звернувся із клопотанням про продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, так як строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою спливає 07.02.2020, яке обґрунтував тим, що ризики, які були підставою обрання вказаного запобіжного заходу не змінилися, продовжують існувати, обвинувачений ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад 10 років, досудовим розслідуванням зібрано достатні докази вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого правопорушення. Характер, спосіб та зухвалість вчиненого злочину свідчить про особливу суспільну небезпеку обвинуваченого. ОСОБА_7 раніше судимий, 10.04.2018 звільнився з місць позбавлення волі умовно достроково, на шлях виправлення не став, може ухилитися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України слід продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні законний представник потерпілої ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.

Захисник у судовому засіданні заперечував щодо задоволення заявленого прокурором клопотання, так як не доведені ризики, передбачені ст.177 КПК України, обвинувачений має стійки соціальні зв`язки, постійне місце проживання, свідки допитані, вважає, що останньому необхідно змінити запобіжний захід у виді триманні під вартою на домашній арешт.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши доводи клопотання прокурора, дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення (1); тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується (2); вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого (3); міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців (4); наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання (5); репутацію підозрюваного, обвинуваченого (6); майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (7); наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого (8); дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше (9); наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення (10); розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини (11); ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (12).

Враховуючи неможливість до спливу строку обраного раніше (продовженого) обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеним нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, який є особливо тяжким злочином, відповідно до вимог ст. 12 КК України.

Кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначених прокурором в обвинувальному акті кримінальних правопорушеннях за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості підозри у розумінні п. 175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» та інших рішень Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» і «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, дають достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики можливості переховуватися від суду та незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_7 на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки наразі вони судом не допитані.

Суд оцінює наявність ризику можливості переховування обвинуваченого від суду (продовження існування цього ризику) як цілком ймовірний з огляду на тяжкість можливого покарання у разі визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, що може спонукати його до вчинення спроби ухилитися від суду.

Суд вважає, що існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення ОСОБА_7 , оскільки будучи раніше судимим 06.11.2014 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке є тяжким злочином, він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

Також суд вважає наявним ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків, оскільки наразі не допитано всіх свідків у кримінальному провадженні.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що наведені у клопотанні прокурора ризики, які передбачені п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на потерпілу та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки досудове розслідування закінчено, а потерпіла наразі допитана у судовому засіданні.

Суд зазначає, що доказів на підтвердження наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, наявності у нього утриманців і постійного місця роботи учасниками кримінального провадження суду не надано.

За таких обставин, враховуючи продовження існування ризиків, визначених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 можливо продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, про який зазначає як сторона захисту так і сторона обвинувачення, та який не зважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 372 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

Строк дії ухвали визначити по 03 квітня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом семи дні з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3