Дата документу 12.02.2020 Справа № 337/203/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/165/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/203/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2020 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

задоволено клопотання слідчого СВ Хортицького ВП Дніпровського ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 05 години 05 хвилин 18 березня 2020 року, з визначенням застави в сумі 105 100 гривень та з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі її внесення,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , посилаючись на практику Європейського суду та норми КПК України, просить скасувати ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2020 року, змінивши ОСОБА_7 запобіжний захід на менш суворий.

Апелянт не погоджується з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, вважаючи її неконкретною, оскільки не встановлена особа, грошові кошти без їх розміру, а під час допиту останній повідомив з ким він був під час вчинення злочину та скільки було викрадено грошей.

Також захисник вважає, що заявлений слідчим в клопотанні та встановлений слідчим суддею ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованим з урахуванням позитивних даних про особу ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні вагітну дружину, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах, малолітнього сина, про якого піклується та якому надає матеріальну допомогу, через наявність судимості не може офіційно працевлаштуватися, проте, маючи спеціальність газозварника, отримує не систематичний, але достатній дохід, частково визнав свою вину через другорядну роль у вчиненні злочину та щиро розкаявся.

Крім того, на думку апелянта, слідчим суддею не обґрунтовано строк тримання ОСОБА_7 під вартою 60 днів та відповідно до вимог ч. 4 ст. 182, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не вмотивовано рішення про розмір застави, який для останнього є непомірним.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, під час розгляду клопотання слідчий суддя, встановивши, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, зазначені у ч. 1 ст. 194 КПК України, врахувавши підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави в сумі 105 100 гривень та з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі її внесення.

З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, передбачені ст. 178 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону.

Так, з наданих суду матеріалів провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні були заслухані пояснення підозрюваного, вислухані доводи слідчого, прокурора та захисника, а також були з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Згідно зі змістом апеляційної скарги, захисник не погоджується з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Разом з цим, відсутність нормативного визначення змісту стандарту доказування «обґрунтована підозра» у кримінальному процесуальному законодавстві України покладає тягар тлумачення відповідного стандарту на суд. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» є найнижчим стандартом доказування в кримінальному процесі й не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи недоведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, при вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої підозри, колегія суддів виходить з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в якому суд послався на те, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Дослідивши клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, слідчий суддя встановив, що зазначені у ньому обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доданих до клопотання доказів, а також правильно визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 185 КК України, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді та вважає, що, всупереч доводам захисника, обґрунтованість підозриОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 185 КК України, присутня в контексті її розуміння Європейським судом з прав людини.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення, у тому числі, злочинів проти власності, та щодо якого у Заводському та Комунарському районних судах м. Запоріжжя перебуває два кримінальних провадження по його обвинуваченню за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, знов підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти власності, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що в цілому негативно впливає на репутацію підозрюваного, свідчить про стабільність його антисуспільної поведінки, та про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, тобто, про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, відсутність у ОСОБА_7 офіційного місця роботи посилює ризик вчинення іншого корисливого кримінального правопорушення з метою власного збагачення.

Позитивні дані про особу підозрюваного, на які посилається захисник, як вважає колегія суддів, жодним чином не вплинули і не стали стримуючим фактором у поведінці підозрюваного, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризик, що став підставою для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Зазначені обставини свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та про недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цьому ризику та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, на думку колегії суддів, слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні та своїм рішенням, у якому, всупереч доводам апелянта, обґрунтовано строк тримання ОСОБА_7 під вартою на 60 днів, забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Разом з цим, на думку колегії судді, визначений ОСОБА_7 розмір застави, є не відповідним у даному кримінальному провадженні.

Так, згідно з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Виходячи з положення ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального провадження, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, розмір застави повинен бути об`єктивно спроможний забезпечити виконання підозрюваним обов`язків та одночасно не бути для нього завідомо непомірним, що, на думку колегії суддів, слідчим суддею не в достатній мірі було враховано при прийнятті рішення в цій частині.

Враховуючи обставини кримінального провадження, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, дані про його особу, майновий та сімейний стан, зокрема, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, вагітну дружину, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах, та малолітнього сина, наявний ризик у поведінці підозрюваного, колегія суддів доходить висновку, що достатнім буде розмір застави, що становить 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
З урахуванням того, що згідно з КПК України, апеляційний суд за наслідками перегляду ухвали слідчого судді не вправі її змінювати, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали, а апеляційна скарга захисника частковому задоволенню.

Постановляючи нову ухвалу, колегія суддів, за встановлених вище обставин, доходить висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі, що становить 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 42 040 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2020 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 задоволено клопотання слідчого СВ Хортицького ВП Дніпровського ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 05 години 05 хвилин 18 березня 2020 року, з визначенням застави в сумі 105 100 гривень та з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі її внесення, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Хортицького ВП Дніпровського ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 05 години 05 хвилин 18 березня 2020 року.

Визначити одночасно щодо підозрюваного ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42 040 гривень, яка може бути сплачена у будь-який момент як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок № UA0001205, відкритий в ДКСУ у м. Києві МФО 820172, отримувач платежу ТУ ДСА України в Запорізькій області, ЄДРІІОУ 26316700, призначення платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальне провадження № 0000131.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Визначити строк дії обов`язків, покладених апеляційним судом, до 18 березня 2020 року.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, а у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: