24.01.2020 Справа № 490/6/20
н/п 1-кп/490/3/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
24 січня 2020 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000045, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Архангелівка, Барвінківського району, Харківської області, є громадянином України, не одружений, з середньою освітою, раніше не судимого, проходив військову службу за контрактом, у військовому званні матрос, на посаді номер обслуги 1 гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
02 липня 2018 року ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом у військовому званні матрос, на посаді номер обслуги 1 гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , будучи обізнаним в умовах та порядку проходження військової служби, діючи умисно, не маючи поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно до місця несення служби - військової частини НОМЕР_1 , та незаконно перебував за межами вказаної військової частини, проводячи час на власний розсуд до 09год 15хв, 05 грудня 2019 року.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, винним себе визнав повністю, від надання показань в судовому засіданні відмовився.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, обвинувачений не оспорює фактичні обставини, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, пояснив в судовому засіданні, що правильно розуміє зміст зазначених обставин та його позиція є добровільною з огляду на що суд вважає їх встановленими.
Наведені вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив умисний тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, його особу, а саме те, що він за місцем проходження служби та місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, має постійне місце проживання. Відповідно до довідки №51 від 09.01.2018 року КЛПЦ Міська Психіатрична лікарня №7 м. Маріуполя, ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра не перебуває. Відповідно до довідки №97/01-10 від 16.01.2019 року Міського наркологічного диспансеру м. Маріуполя ОСОБА_4 на обліку нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшує покарання суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, самостійне з`явлення до військової частини для продовження військової служби.
Обставини, що обтяжують покарання відсутні.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно цієї постанови, відповідно до ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Нормами ч. 1 ст. 69 КК України визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Відповідно до рішення ВС/ККС у справі № 442/1887/16-к від 15.03.2018 р. при аналізі норм ст. 69 КК України можна зробити висновок, що призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.
З урахуванням викладеного, суд враховує наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнає вину та щире розкаюється, виключно позитивно характеризується, приймав безпосередню участі під час антитерористичної операції та бажає продовжити військову службу.
У зв`язку із зазначеним, враховуючи позицію сторони обвинувачення, суд вважає за можливе застосувати положення ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст. 407 КК України, а саме покарання у виді штрафу у розмірі 450 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде справедливим, необхідним та достатнім і досягне мети не лише покарати останнього за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
На підставі ст. 69 КК України призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі 450 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 7650 (сім тисяч шістсот п`ятдесят) гривень.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя Центрального районного
суду міста Миколаєва ОСОБА_1