№ 317/2003/18
№/п 1-кп/317/55/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої вирішується питання

про застосування примусових заходів

медичного характеру ОСОБА_4 ,

захисника, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження за № 0000451 щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2018 року приблизно о 01 годині 15 хвилин ОСОБА_4 перебував у господарчій будівлі домоволодіння АДРЕСА_1 , де також перебувала його мати, потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до своєї матері ОСОБА_6 , ОСОБА_4 взяв у руки молоток з металевою рукояткою та наніс їй не менше п`яти ударів по голові цим молотком, завдавши потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Крім того, 04 квітня 2018 року в ході огляду місця події території домоволодіння АДРЕСА_1 , в кримінальному провадженні за фактом завдання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, на горищі будинку даного домоволодіння, в якому проживав ОСОБА_4 , співробітниками поліції було виявлено полімерний мішок з сухими частинами рослин сіро-зеленого кольору (стебла, листя та верхівкові частини) загальною масою 920 грамів, які ОСОБА_4 зібрав у невстановленому судовим слідством місці та у невстановлений час і зберігав для власного вживання.

Вказані частини рослин згідно до висновку експерта № 7-704 від 18.04.2018 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 874,00 грами.

27 червня 2018 року за даними обставинами до Запорізького районного суду Запорізької області направлений обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 та ч. 2 ст. 309 КК України.

Після проведення судової психіатричної експертизи, 29 квітня 2020 року судом постановлено ухвалу про зміну порядку розгляду даного кримінального провадження та продовження його розгляду за правилами, визначеними главою 39 КПК України (застосування примусових заходів медичного характеру).

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 суду пояснив, що обставини, які були викладені в обвинувальному акті, він визнає повністю та погоджується з ними. Зазначив, що повністю визнає свою вину в завданні тілесних ушкоджень матері та пояснив, що наркотики, зберігання яких йому інкримінувалось обвинувальним актом, дійсно належать йому. Давати більш детальні пояснення відмовився.

В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_7 , яка пояснила суду, що вона є рідною сестрою обвинуваченого ОСОБА_4 та працює медичною сестрою в Запорізькій обласній клінічній лікарні.

03 квітня 2018 року вона пішла на роботу в ніч. О 01 годині 15 хвилин 04 квітня їй подзвонила її мати потерпіла ОСОБА_6 . Коли вона взяла трубку, то почула крики та якийсь шум, після чого зв`язок обірвався. Вона подзвонила матері сама і знову почула шум та крики, після чого зв`язок знову обірвався. Потім вона знов подзвонила на телефон матері, але зв`язку вже не було. Оскільки її брат ОСОБА_8 інколи виявляв агресію по відношенню до їх матері, вона подзвонила своєму чоловіку ОСОБА_9 та сказала, щоб він біг до будинку, де проживають її матір та брат.

Приблизно через 10 хвилин їй передзвонив чоловік та сказав, що у її матері розбита голова і вона вся в крові. Зазначив, що матір лежала на підлозі в літній кухні під купою речей.

Через деякий час матір привезли до обласної лікарні. В той момент вона була при свідомості, але не розмовляла. Матір госпіталізували до реанімації, де вранці провели операцію. Згодом матір розповіла їй, що її побив ОСОБА_4 .

Зранку 04 квітня 2018 року вона приїхала до місця події. В її присутності співробітники поліції проводили огляд місця події. Коли вони, шукаючи ОСОБА_4 , вилізли на горище, то виявили там мішок з якоюсь травою. Зазначила, що її брат ОСОБА_4 курив траву і хвалився одному зі своїх товаришів, що у нього на горищі є «мішок трави».

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що він є чоловіком свідка ОСОБА_7 , у якої є рідний брат ОСОБА_4

04 квітня 2018 року вночі йому подзвонила дружина та сказала, щоб він біг до її матері ОСОБА_6 , яка проживала неподалік, оскільки її брат ОСОБА_4 б`є матір. Він побіг туди та зайшов до літньої кухні, однак, оскільки там було темно, він нікого не побачив. Згодом він почув хрипи та повернувся до приміщення літньої кухні, де під купою речей виявив ОСОБА_6 , у якої була розбита голова. Він одразу подзвонив дружині і повідомив про це, потім викликав поліцію, а дружина швидку допомогу. Потім приїхав екіпаж швидкої допомоги та забрав ОСОБА_6 до обласної лікарні.

Зазначив, що у купі речей, якими була закидана ОСОБА_6 , він виявив будівельний молоток, який потім показав співробітникам поліції. Також пояснив, що коли зранку приїхали працівники поліції та оглядали територію домоволодіння, на горищі вони виявили білий мішок з коноплею. Зазначив, що він знає про те, що ОСОБА_4 періодично курив коноплю, однак сам цього не бачив.

В судовому засіданні також були досліджені письмові докази: протокол огляду місця події та висновки експертиз.

Так, протоколом огляду місця події від 04 травня 2018 року встановлено, що місцем події є територія домоволодіння АДРЕСА_2 . В ході проведення даної слідчої дії було виявлено та вилучено молоток з металевою рукояткою та нашаруванням РБК, особисті речі ОСОБА_4 , висушені рослини коноплі та полімерну пляшку з нашаруванням смолоподібної речовини. З поверхонь та речей, які містили сліди РБК, було взято змиви. Обстановку на території та в приміщеннях домоволодіння зафіксовано в фототаблицях та схемі до протоколу (том 1, а.с. 67-94).

Висновком судово-медичної експертизи № 805м/д від 25 червня 2018 року встановлено, що відкрита черепно-мозкова травма (за даними медичної документації): рана в тім`яній області зліва, вдавлений уламковий перелам кісток склепіння черепа в лівій тім`яній області з переходом на основу черепа з травматичною розбіжністю лямбовидного шва зліва, з епідуральною гематомою, з ушкодженням твердої мозкової оболонки, субарахноїдальним крововиливом, з внутрішньо-мозковою гематомою, забоєм головного мозку у ОСОБА_6 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за однакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Осаднені рани кисті і передпліччя, рана в потиличній області (за даними медичної документації без уточнення локалізації) у ОСОБА_6 в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Гематома на лівому передпліччі в нижній третині у ОСОБА_6 кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Дані ушкодження утворились від дії тупих предметів.

Давність утворення тілесних ушкоджень (за даними медичної документації) не суперечить строку, вказаному в матеріалах справи.

Вищевказані ушкодження були спричинені в короткий проміжок часу.

Враховуючи локалізацію пошкоджень (за даними медичної документації) ОСОБА_6 було нанесено не менше п`яти травматичних впливів (том 1, а.с. 105-107).

Висновком судової хімічної експертизи наркотичних засобів № 7-704 від 18 квітня 2018 року встановлено, що надані на експертизу стебла з листям та верхівковими частинами сіро-зеленого кольору загальною масою 920 грамів є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 874 грама.

У нашаруванні смолоподібної речовини темно-коричневого кольору на горловині фрагмента полімерної пляшки виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу, масу якого встановити неможливо у зв`язку з його незначною кількістю (том 1, а.с. 99-102).

Висновком судово-психіатричного експерта № 39 від 27 лютого 2020 року встановлено, що ОСОБА_4 в період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь, страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної.

Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь.

За своїм психічним станом іспитований у даний час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними.

Потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом (том 2, а.с. 56-59).

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, так як він вчинив суспільно-небезпечне діяння завдав потерпілій ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, та за ч. 2 ст. 309 КК України, так як він незаконно придбав, виготовив та зберігав наркотичні засоби у великому розмірі без мети збуту.

При цьому суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такий примусовий захід медичного характеру як госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Відповідно ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до роз`яснень п.п. 5, 15 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», розглядаючи справи про застосування примусових заходів медичного характеру, суди повинні враховувати, що такі заходи, як надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним, посиленим або суворим наглядом, передбачені ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння (злочини) в стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними. Суд при визначенні виду психіатричного закладу, в який слід помістити психічно хворого, має виходити як з його психічного стану, так і характеру скоєного ним суспільно-небезпечного діяння.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 дійсно вчинив в стані неосудності інкриміновані йому діяння, а саме умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження своїй матері ОСОБА_6 та незаконно придбав, виготовив та зберігав наркотичні засоби без мети збуту у великих розмірах. Враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчинених діянь, ступінь небезпечності хворого, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 39 від 27.02.2020 р., суд вважає необхідним застосувати примусові заходи медичного характеру до ОСОБА_4 , що вчинив суспільно-небезпечні діяння, оскільки останній в силу свого хворобливого стану і характеру вчинених суспільно-небезпечних діянь, являє небезпеку для суспільства, та, з метою запобігання вчинення нових суспільно-небезпечних діянь, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Враховуючи обставини даного кримінального провадження, суд вважає необхідним залишити ОСОБА_4 до набрання ухвалою законної сили запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Витрати, пов`язані із залученням експертів віднести за рахунок держави.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 370-372, 373-376, 512-513 КПК України та статтею 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -

УХВАЛИВ:

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

До набрання даною ухвалою законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку до «Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» (49006, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 84).

Речові докази: молоток з металевою рукояткою зі слідами РБК; дерев`яну ніжку з табуретки; простирадло синього кольору з плямами РБК; зрізи нашарувань РБК з ковдри; гаманець зі шкірозамінника коричневого кольору; шість слідів папілярних узорів рук зі скляної банки; сокиру з дерев`яною рукояткою з полімерного пакету; чотири сліди папілярних узорів рук з порожніх пляшок; жіночу туніку переважно фіолетового кольору зі слідами розрізів та нашаруванням РБК; гамаші чорного кольору та висушені стебла з листям рослин сіро-зеленого кольору, що перебувають на зберіганні в кімнаті речових доказів Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після спливу 30 днів з дня її проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, ухвала суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1