cправа № 570/6026/19
провадження № 1-кс/570/1668/2019
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

28 грудня 2019 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.С.Петлюри, 10) скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових рослідуваньза заявою про вчинення кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в:

покликаючись на те, що по заяві скаржника від 17 грудня 2019 року не вжито жодних заходів, що сприяє уникненню покарання винними особами, скаржник у поданій до суду 28 грудня 2019 року скарзі просить зобов`язати посадових осіб Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Всіх учасників судового розгляду належним чином повідомлено про розгляд даної скарги, але вони до суду не з`явилися. Оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги,вважаю за можливе розглянути її у їх відсутність та без .

Вивчивши надані матеріали, вважаючи їх достатніми для винесення рішення, прийшла до таких висновків.

Як встановлено судом, 17 грудня 2019 року до Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області від скаржника ОСОБА_3 надійшла заява про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.162 КК України ОСОБА_4 , що полягає у проникненні до володіння заявника із застосуванням насильства.
З усної відповіді скаржнику стало зрозуміло, що відомості за цією інформацією не внесені, а тому витяг не може бути видано.

До таких правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.
Ст.129 Конституції України визначає однією з основних засад судочинства законність. Відповідно до п.18 ст.3, ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні шляхом вирішення питань, винесених на його розгляд сторонами та віднесених до його повноважень цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Ч.6 вказаної статті регламентовано, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.
Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Копію відповіді скаржниця отрримала за десять днів до подачі скарги до суду, тому строк на оскарження не порушений.
На стадії досудового провадження можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, вичерпний перелік яких викладений у ч.1 ст.303 КПК України. Оскарження до слідчого судді бездіяльності прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄДРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення передбачено в п.1 цього переліку.
Відповідно до положень ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язана прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Аналогічні твердження містяться і у п.1 ч.2 Листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 1640/0/4 від 09.11.2012 року «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування».
Параграф 1 глави 26 КПК України передбачає оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування. Відповідно до ч.1 ст.38 КПК України органами досудового розслідування є слідчі підрозділи органів внутрішніх справ. Згідно з п.1.2. Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, затвердженої наказом МВС України № 1050 від 19.11.2012 р., джерелом інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, що надходить до органу внутрішніх справ, уповноваженого розпочати досудове розслідування, є повідомлення будь-яких осіб та самостійно виявлені слідчим або іншою службовою особою органів внутрішніх справ з будь-якого джерела обставини кримінальних правопорушень. П.3.3. вказаної Інструкції встановлено, що заяву або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення для розгляду отримує саме слідчий. Як вбачається з зазначеного закону вимоги, викладені в ст.214 КПК України стосуються особисто тієї посадової особи - слідчого чи прокурора, в провадженні якого знаходиться відповідна заява про скоєння правопорушення.
Перевірка такої заяви повинна проводитись вже після відкриття кримінального провадження, відомості про яке у встановленому законом порядку внесено до ЄРДР. В подальшому, якщо посадова особа в ході проведення досудового розслідування дійде висновку, що у викладених у заяві обставинах та доказах, зібраних в ході проведення розслідування, не вбачається ознак складу злочину, вона приймає рішення про винесення постанови про закриття кримінального провадження у відповідності до ст.284 КПК України.

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.
Відомості, викладені у заяві ОСОБА_3 від 17 грудня 2019 року про вчинення щодо неї кримінального правопорушення,підлягають внесенню до ЄРДР з подальшим проведенням перевірки відомостей, викладених у заяві, тому дана скарга підлягає задоволенню.

Звертаю увагу скаржника, що зобов`язувати виконувати слідчі дії, зазначені у клопотанні, не входить у компетенцію суду. Відповідно до ч.2 ст.370 КПК України законним є рішення, винесене згідно з нормами матеріального права «з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом». Згідно вимог ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (КПК України). Тобто, враховуючи сферу дії принципу диспозитивності, процесуальний закон чітко зазначає у який спосіб суд, слідчий суддя вирішують питання.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Ст.309 КПК України визначено виключний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Такі ухвали окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Цей висновок ґрунтується на тому, що ст.129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відкрите (розпочате) апеляційне провадження за такою скаргою підлягає закриттю з урахуванням положень ч.6 ст.9 КПК.
Міжнародні стандарти у галузі судочинства (Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Міжнародний пакт про громадянські та політичні права, Загальна декларація прав людини) послідовно стверджують про неприпустимість нехтування правом на доступ до правосуддя та справедливий судовий розгляд, а усталена практика Європейського суду з прав людини наголошує на тому, що застосовувані державою обмеження в доступі особи до національного суду не повинні звужувати чи зменшувати залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або такою мірою, що буде нівельована сама суть права. (рішення Європейського суду з прав людини «Наталія Михайленко проти України» від 30 травня 2013 року, «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року).
Доступ до правосуддя у вітчизняній системі права є конституційним принципом забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, що гарантує право на звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізованим, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження. Крім того, відповідно до п.8 ч.3 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судових рішень.
Отже, згідно ст.6 Конвенції прав людини та основоположних свобод, якою передбачено право на справедливий суд, позбавлення за даних обставин права на апеляційне оскарження є фактично порушенням принципів рівності всіх перед законом і судом та доступу до правосуддя.

З огляду на викладене, керуючись ст.307 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

задоволити скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових рослідуваньза заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Зобов`язати посадових осіб Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області внести до Єдиного реєстру досудових рослідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженю не підлягає.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1