Дата документу 23.06.2020 Справа № 336/2498/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/679/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/2498/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволенніклопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст.307 КК України

та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому зазначив, що при невстановлених досудовим розслідуванням обставин ОСОБА_7 , маючи умисел на придбання психотропної речовини метамфетамін з метою збуту, придбав речовину білого кольору, яка згідно з висновком судового експерта НДЕКЦ МВС України №7-1482 від 18.05.2020 являється психотропною речовиною обіг якої обмежено метамфетамін, який став незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

15.05.2020 приблизно о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_7 продовжуючи свій злочинний намір на незаконний збут психотропної речовини обіг якого обмежено метамфетамін, перебуваючи на сходинковому майданчику шостого поверху третього під`їзду будинку АДРЕСА_1 , у якій зареєстрований та мешкає, зустрівся з ОСОБА_10 , якому було доручено проведення оперативної закупки психотропної речовини метамфетамін, який перебував біля вказаної квартири на сходинковому майданчику. За грошову винагороду від ОСОБА_10 , у розмірі 200 гривень, ОСОБА_7 збув шляхом передачі останньому із рук в руки два зіп-пакети у яких перебувала речовина білого кольору, яка згідно з висновком судового експерта НДЕКЦ МВС України №7-1482 від 18.05.2020 являється психотропною речовиною обіг якої обмежено метамфетамін, маса якої в перерахунку на основу складає 0,0073г та 0,0089г відповідно, загальною масою 0.0162г, котрий у подальшому ОСОБА_10 видав співробітникам поліції.

Крім того, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах ОСОБА_7 , маючи умисел на придбання психотропної речовини метамфетамін з метою збуту, придбав речовину білого кольору, яка згідно з висновком судового експерта НДЕКЦ МВС України №7-1556 від 22.05.2020 являється психотропною речовиною обіг якої обмежено метамфетамін, який став незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

21.05.2020 приблизно о 18 годині 15 хвилин ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір на незаконний збут психотропної речовини обіг якої обмежено метамфетамін, перебуваючи біля буд. 141 по вул. Чарівній у м. Запоріжжі, зустрівся з ОСОБА_10 , якому було доручено проведення оперативної закупки психотропної речовини метамфетамін, який перебував біля вказаного будинку. За грошову винагороду від ОСОБА_10 , у розмірі 200 гривень, ОСОБА_7 збув шляхом передачі останньому із рук в руки зіп-пакет у якому перебувала речовина білого кольору, яка згідно з висновком судового експерта НДЕКЦ МВС України №7-1556 від 22.05.2020 являється психотропною речовиною обіг якої обмежено метамфетамін, маса якої в перерахунку на основу складає 0.025г, котрий у подальшому ОСОБА_10 видав співробітникам поліції.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.307 та ч.2 ст.307 КК України.

Дані кримінальні правопорушення внесені до ЄРДР та об`єднані в одне провадження за №0001250.

21.05.2020 ОСОБА_7 було затримано на підставі ст.208 КК України.

22.05.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.307 КК України та ч.2 ст.307 КК України

Відмовлячи в задоволенні клопотання, слідчий суддя зазначила, що аналізуючи обставини справи, дані про особу підозрюваного, в даній конкретній справі, найбільш доцільним запобіжним заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваного може бути домашній арешт.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що суд не врахував, тяжкість вчинених злочинів та тяжкість покарання. Також слідчий суддя не врахував наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор вважає, що враховуючи обставини вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, існують достатні підстави вважати, що останній становить суспільну небезпеку та потребує ізоляції від суспільства для того, щоб запобігти вчиненню ним інших злочинів. Вважає, що обрани запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 23.05.2020 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного і його захисника, які заперечували проти доводів та вимог апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризиками, зазначеним у клопотанні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді щодо відмови в задоволенні клопотання слідчого про застосування найсуворішого запобіжного заходу. Висновки слідчого судді ґрунтуються на доказах, наданих органом досудового розслідування та стороною захисту.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала слідчого судді в повій мірі відповідає вимогам процесуального закону.

Слідчий суддя дійшла висновку про доведеність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України. Разом з тим, слідчий суддя зазначила, що прокурором не доведено існування всіх ризиків, зазначених у клопотанні.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Між тим, відповідно до позиції, викладеної у пункту 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Разом з тим, в контексті ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24.07.2003 у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Більш того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 15.11.96 у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», «будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя постановив ухвалу у відповідності з вимогами ч.4 ст.194 КПК України, адже вважав недоведеним існування всіх заявлених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів може погоджується з висновком слідчого судді, що прокурором не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.

Під час розгляду апеляції скарги прокурором так само не доведено обставини передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України.

Крім того, слідчим суддею враховані вимоги ст.178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, проживає однією сім`єю разом з матір`ю, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Доводи прокурора щодо невідповідності ухвали слідчого судді вимогам КПК України необґрунтовані та не спростовують висновки слідчого судді.

Слідчий суддя обираючи запобіжний захід, оцінив в сукупності обставини, визначені ст.ст. 177, 178 КПК України, а тому прийшов до обґрунтованого висновку, що домашній арешт ОСОБА_7 та виконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, забезпечить його належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування.

Усі наведені апелянтом обставини, тяжкість покарання і мінімальна ймовірність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України перевірені та враховані слідчим суддею при прийнятті рішення по суті клопотання.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляції прокурора апеляційний суд не вбачає.

При цьому, слід зауважити, що підозрюваний, після застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту з`явився в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Відомості, викладені в рапортах та доповідних записках, щодо порушення підозрюваним ОСОБА_7 умов запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, не можуть свідчити про помилковість висновків слідчого судді під час застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Вказані обставини можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу, в порядку ст.200 КПК України.

Враховуючи наведене, підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляції прокурора апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2020 року, якою відмовлено у задоволенніклопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4