№ 314/4259/18
пр. № 1-кп/336/603/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час досудового розслідування ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою суду від 26.09.2018 року продовжено до 27.11.2018 року.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченій строку тримання під вартою, яке мотивує існуванням ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкістю вчиненого злочину, відсутністю стійких соціальних зв`язків.

Потерпіла, захисник та обвинувачена заперечують проти задоволення клопотання. При цьому захисник посилається на недоведеність ризиків, які лише перелічені прокурором, Вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту убезпечить виконання покладених на її підзахисну процесуальних обов`язків.

Вислухавши учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особливості обвинуваченого ( його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків , постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

В порушення вимог ст. ст. 177, 178, 184, 194 КПК України клопотання прокурора не містить викладу обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтування неможливості запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином, стороною обвинувачення не наведені жодні докази, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_8 буде ухилятись від слідства та суду, знищить, сховає або спотворить будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливатиме на потерпілу, свідків, перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, продовжить злочинну діяльність.

Посилання ж прокурора на тяжкість покарання не є достатнім для продовження тримання під вартою.

У справі Мамедова проти Росії 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

З огляду на наведене та враховуючи ті обставини, що обвинувачена ОСОБА_8 має постійне місце проживання, колегія суддів вважає можливим обрати їй запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 184, 194 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_8 відмовити.

Застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_8 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за його викликом;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, заборонити їй залишати місце свого проживання: АДРЕСА_1 в період часу з 22.00 години до 06.00 години.

Негайно звільнити ОСОБА_8 з-під варти у залі судового засідання.

Строк дії ухвали закінчується 22 січня 2019 року.

По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Вільнянське відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3