В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2020 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000134 від 09 березня 2018 р. за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, має вищу освіту, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

08 березня 2018 р. близько 16 години 00 хвилин в с. Казначеївка Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 , перебуваючи у житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_2 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_6 , у ході раптово виниклої сварки, на ґрунті раніше неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , умисно наніс дерев`яною палицею 6 ударів в область обох стегон, тулуба та голови потерпілому, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитих ран голови, великих синців грудної клітки справа з переходом на праве плече, грудної клітки зліва по задньопахвинній лінії зліва на рівні 6-9 ребер. Гематом на рівні клубневої кістки зліва з флуктуацією, нижньої третини лівого стегна, правого стегна, забитої рани лівого стегна, які згідно висновку експерта Царичанського міжрайонного відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судової-медичної експертизи» ДОР» № 68 від 12.03.2018 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, так як викликали розлад здоров`я на термін більш як 6 днів і до 20 днів, на підставі п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив, що 08 березня 2018 року близько 16 години 00 хвилин у житловому будинку по АДРЕСА_2 дійсно між ним та потерпілим виникла сварка, у зв`язку із чим він завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву, в якій у зв`язку із відшкодуванням обвинуваченим шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_6 у розмірі 10000,00 грн., від позовних вимог про спричинення моральної та матеріальної шкоди, а також від стягнення витрат на правову допомогу відмовляється. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не заперечує проти недоцільності дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Відсутність права оскарження цих обставин у апеляційній інстанції йому відомо та зрозуміло. З обсягом та кваліфікацією обвинувачення погоджується. Від клопотань щодо допиту свідків та про витребування історії хвороби, заявлених представником потерпілого на підготовчому судовому засіданні відмовляється. Прохає розглядати справу за його відсутністю та за відсутністю його представника.

В ході судового розгляду кримінального провадження, з урахуванням ст. 349 ч. 3 КПК України, суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинуваченого та оголошенням даних, які характеризують особу ОСОБА_4 , та дійшов до переконання, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, знайшла своє підтвердження повністю та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів, які не досліджувались в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та яким надано належну оцінку.
При встановлених обставинах суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю, тому його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працює, є пенсіонером, по місцю проживання характеризується позитивно, повністю визнав себе винним, щиро розкаявся у скоєному злочині, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога, інвалідом не являється, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, а також обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК України, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи міркування прокурора, потерпілого та обвинуваченого, з урахуванням конкретних обставин справи, відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, його мети, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті, чи звільнення обвинуваченого від покарання, судом не встановлено.

Від заявленого цивільного позову потерпілий відмовився та прохав його не розглядати.

Речові докази та витрати на залучення експертів по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження не обирався, а тому питання про його дію суд не вирішує. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349 ч. 3, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області, протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1