Дата документу 15.04.2020 Справа № 323/659/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 323/659/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/417/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з приміщенням Оріхівського районного суду Запорізької області),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням Оріхівського районного суду Запорізької області),

законного представника підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з приміщенням Оріхівського районного суду Запорізької області),

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції з приміщенням Оріхівського районного суду Запорізької області),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені прокурора Оріхівського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 17 березня 2020 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирне Оріхівського району Запорізької області, українця, громадянина України, учня 11 класу, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 17 травня 2020 року включно, з покладанням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Оріхівського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він 14 березня 2020 року приблизно о 20 годині, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_11 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, тримаючи в правій руці кухонний ніж, який попередньо взяв за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , наніс один удар в область живота потерпілої, тим самим спричинив їй тяжкі тілесні ушкодження у вигляді коло-різаної рани черевної порожнини, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

15 березня 2020 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000249, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (а.с. 6).

15 березня 2020 року о 4 год. 36 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 31-33).

15 березня 2020 року о 15 год. 35 хв. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (а.с. 34-35).

Частково задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, є обґрунтованою, а також наявні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, але слідчим не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу - у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин проти особи похилого віку, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Крім того, на теперішній час досудове розслідування триває, необхідно допитати ряд свідків та вжити заходів щодо отримання інших доказів вини підозрюваного, тому останній може вплинути на свідків, потерпілу та її представників, а також знищити докази своєї вини.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, тобто він не вжив заходів для з`явлення до правоохоронних органів із дійовим каяттям, що свідчить про намір приховати свою особу та ухилитися від кримінальної відповідальності.

До того ж, з показань самого підозрюваного вбачається, що після нанесення потерпілій удару ножем, він пішов гуляти з друзями та вживати спиртні напої, що свідчить про його зухвалу поведінку, а залишивши місце вчинення злочину, він не намагався виправити скоєне ним, не усвідомив тяжкості вчиненого злочину, не викликав швидку допомогу та залишив жінку похилого віку з тяжким пораненням саму вдома, достовірно знаючи про те, що вона мешкає сама.

Надаючи оцінку наявності ризиків, суд не взяв до уваги, що ОСОБА_7 , знаходячись на волі може продовжити злочинну діяльність, а з метою ухилення від покарання може без перешкод залишити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування/суду, і запобігти вказаним ризикам без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неможливо.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та зазначила, що досудове розслідування ще не закінчено, але доказів на підтвердження порушень підозрюваним домашнього арешту немає, захисника підозрюваного, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення та зазначив, що підозрюваний виконує всі покладені на нього обов`язки та являється до слідчого, підозрюваного, який підтримав свого захисника, законного представника підозрюваного, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за вчинення якого передбачено покарання до 8 років позбавлення волі.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Частково задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши як обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, так і наявність певних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя врахував відсутність доказів, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання можливим ризикам.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку колегії суддів, з урахуванням даних про особу підозрюваного та його фактичної процесуальної поведінки, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Отже, за недоведеності неможливості застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу, рішення слідчого судді було виваженим та прийнятим із дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, слідчий суддя взяв до уваги, що ОСОБА_7 раніше не судимий, є неповнолітнім, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, має стійкі соціальні зв`язки.

Також слідчий суддя правильно врахував, що необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтував виключно особливостями та тяжкістю злочину, що є неприпустимим з огляду на те, що тримання під вартою є заходом забезпечення виконання особою процесуальних обов`язків, а не покаранням за вчинений злочин.

Доводи прокурора щодо тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, наявності обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, жодним чином не впливають у даному випадку на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , оскільки така міра запобіжного заходу в силу існуючих обставин, що мали місце як під час розгляду клопотання слідчого, так і в суді апеляційної інстанції, не дають законних підстав для її застосування.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що підозрюваний не з`явився з дійовим каяттям після вчинення злочину, не надав потерпілій допомогу, не викликав швидку та пішов гуляти з друзями, не спростовують висновки слідчого судді та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення, особливо враховуючи, що такі доводи жодним чином не свідчать про схильність ОСОБА_7 до порушення покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, або його бажання уникнути кримінальної відповідальності, а також не підтверджують наявність ризиків вчинення іншого кримінального правопорушення, переховування від органів досудового розслідування та суду.

Відомостей про те, що підозрюваний після обрання у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту: переховувався від органу досудового розслідування або суду; намагався знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що можуть бути використані як докази його вини; здійснював незаконний вплив на потерпілу чи свідків; вчинив інше кримінальне правопорушення прокурором не надано.

В судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під домашнім арештом, до того ж, прокурор підтвердив, що з моменту застосування до ОСОБА_7 цього виду запобіжного заходу, будь-яких покладених на нього слідчим суддею обов`язків він не порушував.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який від органу досудового розслідування не переховувався, на виклики слідчого з`являвся, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики є мінімальними.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені прокурора Оріхівського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 17 березня 2020 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4