Справа №503/560/19
пр. №1-кп/505/141/20
07.02.2020 р. Котовський міськрайсуд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Демівка, Чечельницького району, Вінницької області, громадянина України, українця, з неповною вищою освітою, вдівця, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України,

10.04.2019 року в провадження Котовського міськрайсуду, Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України, з угодою про визнання винуватості від 18.03.2019 року.
Згідно обвинувального акту і наданої угоди про визнання винуватості досудовим розслідуванням встановлено, що на початку червня 2017 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 домовився з громадянином Республіки Молдова (Придністровської Молдавської Республіки) ОСОБА_6 , на прохання останнього, про організацію його незаконного переправлення з території України на територію ПМР через державний кордон.
У подальшому, в той же день, у вечірній час доби, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний намір направлений на організацію незаконного переправлення останнього через державний кордон України, діючи умисно, зустрів ОСОБА_6 на території с. Мала Слобідка, Кодимського району, Одеської області в безпосередній близькості від державного кордону України та з метою його подальшого переправлення через державний кордон України, в обхід встановлених пунктів пропуску, розробив план та визначив місце та час перетину ним державного кордону України, а саме в той же день, в районі інформаційного покажчика №258 на території с. Мала Слобідка, Кодимського району, Одеської області.
На виконання зазначеного заздалегідь розробленого плану, на початку червня 2017 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, у вечірній час доби, ОСОБА_5 по самостійно вибраному ним маршруту слідування, в пішому порядку, підвів ОСОБА_6 впритул до лінії державного кордону України в районі інформаційного знаку №258 в напрямку с. Мала Слобідка, Кодимського району, Одеської області (Україна) с. Броштяни (ПМР) де впевнившись у тому, що його дії ніким не виявлені, надав йому вказівки, як саме перетнути лінію державного кордону України в місці де відсутній контрольно-пропускний пункт, направлені на безперешкодний перетин державного кордону в обхід встановленого пункту пропуску, після чого ОСОБА_6 , керуючись вказівками ОСОБА_7 , у той же день та час, незаконно перетнув лінію державного кордону України у вказаному напрямку в районі інформаційного знаку №258 та потрапив на територію ПМР.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 332 КК України, тобто у організації незаконного переправлення особи через державний кордон України.
Згідно даної угоди прокурор Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 з другої сторони дійшли згоди щодо формулювання та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 332 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а саме те, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, сприяв слідству у розкритті даного злочину, розкаявся у скоєнні кримінального правопорушення.
Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести підозрюваний ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 (один) рік. Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Отримана згода прокурора Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваного ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 на призначення вищевказаного покарання.
В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному ОСОБА_5 .
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
В підготовчому судовому засідання прокурор Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , просив затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Котовської місцевої прокуратури та підозрюваним ОСОБА_5 укладену 18.03.2019 року.
Захисник ОСОБА_4 також просив суд затвердити вищевказану угоду про визнання винуватості.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 шляхом опитування повідомив суду про визнання своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення, добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, просив угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором від 18.03.2019 року затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.
Відповідно до ст. 468; п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди .
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України за ч. 1 ст. 332 КК України є злочином середньої тяжкості.
Узгоджена угодою про визнання винуватості міра покарання для ОСОБА_5 з урахуванням його характеризуючих даних відповідає чинному законодавству.
Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, згідно ст. 66 КК України судом визнаються, як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 .
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди з прокурором Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди про визнання винуватості та наслідки її невиконання.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.
З наведених вище підстав, вивчивши угоду про визнання винуватості, суд прийшов до висновку, що означена угода, укладена між прокурором ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 підлягає затвердженню відповідно до процедури, встановленої КПК України, на підставі ч.2 ст.474 КПК України.
Такий висновок суду ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість «будь-якого кримінального обвинувачення». Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»)».
Запобіжний захід ОСОБА_5 під час досудового слідства не обирався.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 468, 469, 472-476 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України.
На підставі угоди про визнання винуватості призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку він не скоїть нового злочину.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений, до Одеського апеляційного суду через Котовський міськрайсуд, Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1