ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7296/20
провадження № 1-кс/753/1696/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Полтавської області, м. Карлівка, українця, громадянина України, освіта середня - спеціальна, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

15 березня 2004 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

06 грудня 2005 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

06 грудня 2006 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

09 червня 2010 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

27 січня 2011 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

29 квітня 2015 року Святошинським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

12 серпня 2015 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

16 серпня 2018 року Дарницьким районним судом міста Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, за матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001727 від 13 березня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, КК України, враховуючи наявність у провадженні обставин передбачених ст. ст. 177, 178, п. п. 1 - 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначив, що слідчим відділом Дарницького УП ГУ Національної поліції в місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 001727 від 13 березня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 13 березня 2020 року приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи з ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , вирішили проникнути до підвального приміщення з метою повторного, таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до іншого приміщення, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 приблизно о 21 годин 00 хвилин, знявши замок з дверей підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, незаконно проникли до нього, де за допомогою заздалегідь підготовленого канцелярського ножа відрізали кабель UTP кат. 5,4 х 2 х 0,5 довжиною 240 м. загальною вартістю 1 764 гривні 00 копійок та оптичного кабелю ВОК ОК - 8 довжиною 30 м загальною вартістю 385 гривень 50 копійок, що належать ТОВ «Науково виробниче об`єднання «Інформаційні технології» з метою подальшого викрадення, після чого, продовжуючи свої злочинні дії, зачистили від ізоляційної оболонки, розрізали, змотали та підготували їх для упакування до двох своїх рюкзаків, однак довести свої злочинні дії до кінця не змогли.

Так як о 22 годин 30 хвилин ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 були затримані працівниками Дніпровського РВ УПО в місті Києві у зазначеному вище приміщенні.

Таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_8 з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, так як були затриманні працівниками поліції.

Слідчим суддею Дарницького районного суду міста Києва відносно ОСОБА_5 16 березня 2020 року застосовано забіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 травня 2020 року.

06 травня 2020 року керівником Київської місцевої прокуратури № 2 строк досудового розслідування продовжено до 3 - х місяців, тобто до 13 червня 2020 року, що є підствою, на думку прокурора, для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 у межах строку досудового розслдіування, а саме - до 13 червня 2020 року, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави продовження дії застосуваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на продовження найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені ст. 177 КПК України.
Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилались на те, що наведені у клопотанні ризики згідно ст. 177 КПК України належними доказами із матеріалів провадження не доведені та, зважаючи на вказані обставини, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід, що не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали, додані до клопотання, з"ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, думку підозрюваного, його захисника, проаналізувавши надані строною обвинувачення доказів підозри, у їх сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, слідчим відділом Дарницького УП ГУ Національної поліції в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 001727 від 13 березня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 13 березня 2020 року приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи з ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , вирішили проникнути до підвального приміщення з метою повторного, таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до іншого приміщення, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 приблизно о 21 годин 00 хвилин, знявши замок з дверей підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, незаконно проникли до нього, де за допомогою заздалегідь підготовленого канцелярського ножа відрізали кабель UTP кат. 5,4 х 2 х 0,5 довжиною 240 м. загальною вартістю 1 764 гривні 00 копійок та оптичного кабелю ВОК ОК - 8 довжиною 30 м загальною вартістю 385 гривень 50 копійок, що належать ТОВ «Науково виробниче об`єднання «Інформаційні технології» з метою подальшого викрадення, після чого, продовжуючи свої злочинні дії, зачистили від ізоляційної оболонки, розрізали, змотали та підготували їх для упакування до двох своїх рюкзаків, однак довести свої злочинні дії до кінця не змогли.

Так як о 22 годин 30 хвилин ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 були затримані працівниками Дніпровського РВ УПО в місті Києві у зазначеному вище приміщенні.

Таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_8 з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, так як були затриманні працівниками поліції.

У вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Полтавської області, раніше судимий:

ОСОБА_5 13 березня 2020 року затримано у порядку ст. 208 КПК України та 14 березня 2020 року йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Слідчим суддею Дарницького районного суду міста Києва відносно ОСОБА_5 16 березня 2020 року застосовано забіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 травня 2020 року.

06 травня 2020 року керівником Київської місцевої прокуратури № 2 строк досудового розслідування продовжено до 3 - х місяців, тобто до 13 червня 2020 року, що є підствою, на думку прокурора, для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 у межах строку досудового розслдіування, а саме - до 13 червня 2020 року, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом прийняття заяви про вчинення злочину;

-протоколом допиту потерпілого;

-рапортом;

-протоколами допитів свідків;

-протоколом огляду місця події;

-речовими доказами по справі;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення;

-повідомленням про підозру;

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Підставою для продовження обраного запобіжного заходу у кримінальному провадженні, прокурор вказує, що виконано слідчі дії, спрямовані на отримання і перевірку доказів. Разом з тим, закінчити розслідування у двомісячний строк не надалось за можливе, оскільки на теперішній час у кримінальному провадженні необхідна стаціонарна комплексна психолого-психіатрична експертиза, після отримання висновку вказаної експертизи необхідно надати доступ до матеріалів кримінального провадження підозрюваному та його захиснику у порядку ст. 290 КПК України, вирішити питання щодо форми закінчення досудового розслідування (складення обвинувального акту або клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру).

У зв`язку з чим строк досудового розслідування постановою керівника Київської місцевої прокуратури № 2 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру джосудових розслідувань за № 0001727, відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_5 продовжено до трьох місяців.

В порядку ст. 177 КПК України прокурором доведені та слідчим суддею встановлені ризики, що підозрюваний ОСОБА_5 може ухилитись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Так, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, у вчиненні якого він підозрюється, а також можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потерпілого з метою уникнення кримінальної відповідальності;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово засудженим, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, визначивши для себе вчинення корисливих злочинів, як засіб для існування, вчинив тяжкий злочин, крім того офіційно не працює, не має постійного доходу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Беручи до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, оскільки за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, відсутність міцних соціальних зв`язків, а саме те, що ОСОБА_5 не одружений, утриманців не має, офіційно не працює, а також те, що він, будучи раніше неодноразово судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, визначивши для себе вчинення корисливих злочинів як засіб для існування, вчинив тяжкий злочин, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним вище ризикам.

Наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, надають підстави для продовження обраного слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно такого підозрюваного.

Так, прокурор довів, що станом на сьогоднішній день ризик, передбачений ст. 177 КПК України, який існував при застосуванні запобіжного заходу, продовжує існувати, носить триваючий характері і є реальним, підозрюваний ОСОБА_5 може ухилитись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування т/або суду.
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України « Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France ), 12369/86, 26 червня 1991 року ).
Водночас, практика Європейський суд з прав людини не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі « Нечипорук і Йонкало проти України»).

Між цим, Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що по даному кримінальному провадженне досудове розслідування не закінчено, так як слідству необхідно провести зазначені в клопотанні процесуальні та слідчі дії.

Метою та підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше чи продовжити кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню та здійснювати незаконний вплив на свідків, потерпілих.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( Панченко проти Росії ). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню ( Бекчиєв проти Молдови ).

Перевіряючи доводи слідчого/прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає їх обґрунтованими, оскільки такі ризики не зменшилися та продовжують існувати. Також слідчий суддя зважає на той фактор, що підозрюваний по даному провадженню обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий, та, знаючи про можливу міру покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, відтак, приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити останньому належної процесуальної поведінки.

Крім того, вирішуючи питання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчим суддею враховані також вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З врахуваннях сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, в силу характеру вчиненого діяння та одночасної потереби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.
Відповідно до ч.4 ст. 12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.
Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.5 ст. 182 КК України).
Відтак з метою охорони загальносуспільних прав та інтересів, й урахування особи підозрюваного, унеможливлення впливу підозрюваним на свідків та потерпілих, забезпечення його належної процесуальної поведінки, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити такому підозрюваному строк тримання під вартою до 30 (тридцяти) діб, а саме - до 13 червня 2020 року, тобто в межах строку досудового розслідування з правом внесення застави, що відповідає й вимозі ч.1 ст. 197 КПК України.

Так, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч.1 ст. 197 КПК України).

З урахуванням ч.1, п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, особи підозрюваного, його ролі у вчиненні злочину, його майнового стану та процесуальної поведінки, визначити розмір застави у 20 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42 040 грн. 00 коп., яка буде достатньою для виконання покладених на нього обов`язків.
Норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею, які будуть покладені на підозрюваного.
Відповідно, покласти на підозрюваного такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
- не відлучатись із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,
- утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 107, 177, 182, 197, 206, 306, 372, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Полтавської області, м. Карлівка, українця, громадянина України, освіта середня - спеціальна, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, за матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001727 від 13 березня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, - задовольнити.

Продовжити тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування строком на 30 (тридцять) діб, тобто до 13 червня 2020 року 22 год. 30 хв. включно з правом внесеня застави у 20 (двадцяти) розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42 040 (сорок дві тисячі сорок) грн. 00 (нуль) коп.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.
Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власносності.
У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду, а також виконувати наступні обов`язки терміном 30 (тридцять) днів:
- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- утримуватись від спілкування з іншим підозрюваним та свідками у даному кримінальному провадженні.
Роз`яснити підозрюваній наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: