Провадження № 11-сс/4823/518/19 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового

засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

апелянта ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 листопада 2019 року про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий у кримінальному провадженні слідчий Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, в якому просив накласти арешт на автомобіль марки «ГАЗ-33021», р.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , котрий згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 .

Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0006957 від 12.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України було задоволено, накладено арешт на вказаний транспортний засіб із забороною ОСОБА_9 відчужувати, розпоряджатися та користуватися ним. Обов`язок забезпечити зберігання арештованого майна покладено на слідчого СВ Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 .

В обґрунтування свого рішення, слідчий суддя вказав, що наявні в матеріалах кримінального провадження дані дають достатні підстави вважати, що вказане рухоме майно може бути використане як доказ, воно визнане речовим доказом у даному кримінальному провадженні, є матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, тому, з метою збереження для подальшого проведення відповідних слідчих дій, дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_7 , вказуючи себе володільцем транспортного засобу, на який накладено арешт, подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи рішення слідчого судді в частині необхідності накладення арешту на транспортний засіб, просить змінити ухвалу в частині порядку її виконання та зазначити про поміщення автомобіля, належного згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_9 , у приміщення, що належить ОСОБА_7 за адресою: м. Чернігів, вул. Індустріальна, 5-В.

В обґрунтування таких своїх вимог зазначає, що транспортний засіб «ГАЗ-33021», р.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , на який накладено арешт, належить йому та згідно договору оренди легкового автомобіля № 1 від 25.04.2019 року переданий ним у оренду ОСОБА_10 , на підтвердження чого надав копію договору. Не оспорюючи необхідності накладення арешту та збереження даного транспортного засобу як речового доказу у кримінальному провадженні, посилається на необхідність забезпечення належного збереження його функціональних, робочих якостей та уникнення розукомплектування, що не можна забезпечити на штрафмайданчику, тоді як у закритому приміщенні він зможе забезпечити таке зберігання.

Заслухавши доповідача, апелянта, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення скарги, дослідивши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчим проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР України за № 0006957 від 12.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в ході якого було встановлено, що 12.11.2019 року близько 10 год. 00 хв. у м. Чернігові в районі буд. 17 по вул. Доценка, трапилась ДТП за участю автомобіля марки «ГАЗ 33021», р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження та була доставлена до ЧМЛ № 2.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «ГАЗ-33021», р.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 .

12.11.2019 року постановою слідчого Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівський області ОСОБА_8 даний транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог КПК арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до положень частини 2 статті 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині 2 статті 167 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи дійшов обґрунтованого висновку, що викладені в клопотанні доводи про необхідність накладення арешту на майно транспортний засіб, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження дані дають достатні підстави вважати, що вказане майно може стати предметом вчиненого кримінального правопорушення, а його відчуження може призвести до втрати речового доказу та перешкодити встановити істину у справі. Що не оскаржується і апелянтом.

Таке тимчасове обмеження права користування та розпорядження майном на переконання колегії суддів, не призведе до безповоротного порушення як його прав як власника до встановлення істини у справі та буде співмірним обмеженням такого права. Достатніх даних, що збереження транспортного засобу є неналежним суду не надано, тим більше, що слідчий суддя не визначає місця збереження речових доказів, а відповідно до ст. 175 КПК України покладає виконання ухвали на слідчого чи прокурора. І в ухвалі слідчий суддя взагалі не вказав місце збереження транспортного засобу, а тому зміні дана ухвала не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 листопада 2019 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала остаточна і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4