Справа № 357/3175/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020 року м. Біла Церква. Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , в ході перевірки клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000282 від 17.10.2019 за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, на його відповідність вимогам КПК України

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду, після повернення клопотання для усунення недоліків, надійшло клопотання старшого лідчого СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000282 від 17.10.2019 за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, на його відповідність вимогам КПК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за зверненням громадянки ОСОБА_4 , з приводу заволодіння шляхом обману належними їй грошовим коштами в сумі 29250,00 доларів США.

Відомості про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.10.2019 за №0000282.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється старшим слідчим СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 на підставі постанови заступника начальника-начальника слідчого відділення відділення поліції №2 Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 .

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Досудовим розслідуванням було встановлено, що до Білоцерківської місцевої прокуратури 16.10.2019 звернулася ОСОБА_4 .

Допитана потерпіла ОСОБА_4 показала, що з 2000 го року вона володіла на праві приватної васності та проживала у квартирі АДРЕСА_1 . У жовтні 2018 року, невідомі особи, проникли до вищевказаної квартири та таємно викрали особисті документи ОСОБА_4 , зокрема документи щодо права власності на квартиру, заповіт ОСОБА_4 на імя її на той час вже покійного сина ОСОБА_6 , інші документи. У подальшому, до неї звернувся її племінник ОСОБА_7 , котрий повідомив, що йому відоме місцезнаходження документів, що були викрадені з квартири, приїхав до ОСОБА_4 разом з товаришем її покійного сина на імя ОСОБА_8 , який у присутності ОСОБА_4 передав ОСОБА_9 викрадені раніше документи.

У подальшому, ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_4 з пропозицією продати вищевказану її квартиру у м. Києві, а на отримані від продажу грошові кошти придбати дві однокімнатні квартири в м. Біла Церква, в одній з яких ОСОБА_4 повинна була проживати, а іншу здавати в оренду, отримуючи таким чином додатковий дохід. Вказана пропозиція зацікавила ОСОБА_4 та вона погодилася, в той же час ОСОБА_7 запропонував свою допомогу у організації продажу та подальшої купівлі нерухомого майна, ОСОБА_4 погодилася, в силу того, що ОСОБА_7 був її племінником.

Через декілька днів, ОСОБА_7 попередив ОСОБА_4 про те, що до неї приїдуть ріелтори, що в подальшому і трапилося, до квартири потерпілого приїжджала агент з нерухомості ОСОБА_10 , з якою і велися подальші домовленості з приводу продажу її квартири та придбання двох однокімнатних квартир у м. Біла Церква, час від часу квартиру приходили оглядати покупці. Весною 2019 року, ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_7 , котрий повідомив що знайшов покупців її квартири, 18.05.2019, за потерпілою заїхав чоловік ОСОБА_10 , у подальшому вони поїхали до нотаріуса в м. Києві, де вона підписала договір-купівлі продажу своєї квартири, після чого вони поїхали до м. Біла Церква, де було укладено в нотаріуса договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 . Зі слів ОСОБА_4 , всіма питаннями що повязані з розрахунками, займався ОСОБА_7 , котрий отримував грошові кошти від покупців її квартири, а також розраховувався з продавцями квартири в м. Біла Церква. Після підписання вказаних угод, зі слів ОСОБА_4 . ОСОБА_7 сказав що за декілька днів буде придбана ще одна квартира, а потерпіла ще декілька тижнів проживала у своїй колишній квартирі в м. Києві. У подальшому, а саме ймовірно 04.06.2019 ОСОБА_7 перевіз ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_2 , на її запитання про придбання ще однієї квартири, ОСОБА_11 сказав що вже її придбав, інших відомостей не надав. У подальшому, ОСОБА_4 дізналася про те, що ОСОБА_7 придбав собі квартиру по АДРЕСА_3 , натомість її лишив проживати у квартирі АДРЕСА_2 , котра є однокімнатною квартирою, на 9 поверсі будинку, кутовою, що зовсім не підходить для проживання літньої людини.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 18 травня 2019 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , було посвідчено договір купівлі-продажу №3027, згідно з умов якого ОСОБА_4 продала належну їй квартиру АДРЕСА_1 , вартість якої становила 1 014 201 грн., що еквівалентно 38500, доларів США.

З показань ОСОБА_4 вбачається що вказаних грошових коштів вона не отримувала, їх отримав ОСОБА_7 .

На цей факт також вказує розписка, наявна в матеріалах кримінального провадження, з якої вбачається, що громадянин ОСОБА_13 , 14.05.2019 отримав від ОСОБА_14 завдаток в розмірі 1000 доларів США.

ОСОБА_7 в свою чергу відмовився від явки до органів досудового розслідування, що також свідчить у незацікавленості останнього в об`єктивному встановленні обставин справи.

Окрім цього, про придбання нерухомого майна одразу після операцій з нерухомістю потерпілою свідчить те, що 04 червня 2019 року, приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_15 було посвідчено договір купівлі продажу однокімнатної житлової квартири АДРЕСА_4 , покупцем квартири та на даний час власником є ОСОБА_7 .

Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , її вартість становить 245000,00 грн., що еквівалентно приблизно 9500,00 доларів США.

В ході проведення моніторингу спеціалізовних веб-ресурсів з продажу нерухомості, було встановлено, що орієнтовна вартість однокімнатної квартири в будинку АДРЕСА_3 , варіюється в межах 18-23 тис. доларів США.

Також, 17.03.2020 було проведено бесіду в телефонному режимі з ріелтором ОСОБА_10 , котра пояснила що дійсно займалася операціями з нерухомістю в інтересах ОСОБА_4 , також підтвердила той факт, що планувався продаж квартири у м. Києві та придбання двох квартир у м. біла Церква, однак після продажу квартири у Києві та придбання однієї квартири в м. Біла Церква, племінник ОСОБА_4 змінив ріелторів. ОСОБА_10 готова надати показання органам досудового розслідування після завершення карантинних заходів у державі.

Вищевикладені обставини, в сукупності дають підстави вважати, що обставини повідомлені потерпілою могли мати місце в реальному часі, ОСОБА_7 отримавши грошові кошти від продажу її квартири, дійсно придбав для неї житло, витративши на нього грошові кошти у розмірі, що є значно меншим вартості проданої квартири, натомість мав змогу придбати квартиру для себе, обернувши таким чином грошові кошти на свою користь, про що і свідчать на даний час обставини.

Обставини придбання вищевказаного нерухомого майна, дають підстави зробити висновок про те, що операція з придбання нерухомості, була здійснена на свою користь, з використанням отриманих грошових коштів що належать потерпілій ОСОБА_4 , котра стверджує що вказаними грошовими коштами ОСОБА_7 заволодів шляхом зловживання її довірою, будучи її племінником.

З огляду на вищевикладене, вказане нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_4 , є доходом від вчиненого злочину в розумінні змісту ч.3 ст. 170 КПК України.

З метою недопущення незаконного відчуження вказаного нерухомого майна третім особам до з`ясування всіх обставин у кримінальному провадженні та відновлення прав потерпілого в даному випадку існує достатність підстав для застосування у кримінальному провадженні такого заходу його забезпечення як арешт майна.

Встановлені в ході досудового розслідування обставини, можуть свідчити про можливість ОСОБА_7 , котрий також володіє квартирою АДРЕСА_5 у цьому будинку, здійснити перепродаж її третім особам, що призведе до дійсної реалізації майна яке є доходом отриманим в результаті злочинного посягання в даному випадку та може мати важливе доказове значення.

Тому, у випадку задоволення клопотання та накладення арешту на майно ОСОБА_7 буде досягнуто мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження, яка полягає у збереженні майна, недопущення його відчуження. Окрім того, іншим способом досягнути цієї мети неможливо.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, арешту підлягає квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 34,8 кв. м., що на праві приватної власності ОСОБА_7 , ІПН НОМЕР_1 .

Зважаючи на це та вищевикладені осбставини, враховуючи значну ймовірність того, що теперішній власник квартири має на меті її реалізувати, в даному випадку доцільно просити провести розгляд даного клопотання без участі власника майна стосовно арешту якого подається клопотання.

Слідчий суддя перевіривши клопотання про накладення арешту на майно на його відповідність вимогам КПК України, встановив що клопотання підлягає поверненню прокурору.

Відповідно до ст.ст. 172 ч.3, 171 ч.2 КПК України слідчий суддя встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна має бути зазначено: 1) підстави і мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ст. 170 ч. 1,2,3 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів № 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної осмоби отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя зазначає, що у клопотанні слідчого, відомості до ЄРДР внесені за ст. 190 ч.1 КК України, вказано:"з метою недопущення незаконного відчуження вкзааного нерухомого майна третім особам та відновлення прав потерпілого існує досттанів підстав для арешту майна".

Однак у клопотанні слідчого не вказано підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна на яке просить слідчий у клопотанні у кримінальному провадженні № 0000282 від 17.10.2019 р., а саме: 1) збереження речових доказів 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної осмоби отриманої неправомірної вигоди, тобто до клопотання слідчого не додано, постанову про визначення нерухомого майна речовим доказом у кримінальному провадженні; цивільний позов потерпілого у кримінальному провадженні з доданими до нього доказами тощо.

Відсутність вищевказаного може вплинути як на законність постановленої ухвали по суті клопотання, так і обґрунтованості та законності рішень у кримінальному провадженні щодо дій із вилученим майном.

Згідно з ст. 371 ч. 3 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 26, 170-172, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про арешт майна повернути прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у зв`язку із його поданням без додержання вимог ст. 171 КПК України та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області