ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/190/20 Справа № 331/5482/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової падати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004453 від 26.12.2016 року стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта професійно-технічна, який зареєстрований фізичною особою-підприємцем, сімейний стан неодружений, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 України, -
В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2019 року у задоволенні клопотання слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що матеріалами, зібраними в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та долученими до клопотання, на даній стадії досудового розслідування, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України достовірно не підтверджується.
Крім того, прокурором в судовому засіданні не доведено існування тих ризиків, на які він посилається в клопотанні, обґрунтовуючи обрання відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відтак слідчому судді не наведено жодного прикладу поведінки підозрюваного ОСОБА_8 , які могли б свідчити про існування такого ризику, як незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також в ході досудового розслідування ОСОБА_8 не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, добровільно з`явився в судове засідання на виклик суду для розгляду вказаного клопотання, що виключає його можливість переховуватись від органу досудового розслідування або суду. Разом з тим, злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 був вчинений 27.11.2011 року, жодної інформації, що підозрюваний вчинив з того часу будь-який інший злочин суду не надано.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що вищевказане у своїй сукупності свідчить про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою. Враховуючи те, що підозрюваному ОСОБА_8 інкримінується вчинення тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, є достатні підстави вважати, що останній буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.
Разом з тим, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчим суддею не в повному обсязі вивчено та досліджено всі обставини та матеріали кримінального провадження, зокрема долучені до клопотання проколи допиту потерпілого ОСОБА_11 , що свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримав свою апеляційну скаргу і з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, вважав ухвалу слідчого судді необґрунтованою та просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважали безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просили залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони обвинувачення, викладені в апеляційній скарзі та судовому засіданні щодо необґрунтованості ухвали суду, є безпідставними з огляду на наступне.
Органом досудового розслідування 26 грудня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.
16 листопада 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ч. 4 ст. 296 КК України, яке кваліфікується як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Слідчий суддя прийшов до висновку, що матеріалами, зібраними в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та долученими до клопотання, на даній стадії досудового розслідування, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України достовірно не підтверджується.
З висновками слідчого судді щодо недоведеності обґрунтованості підозри погоджується і апеляційний суд.
Під час розгляду клопотання слідчого як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді встановлено, що до матеріалів клопотання долучено декілька протоколів допиту потерпілого ОСОБА_11 , висновок експерта № 2/Е від 30.01.2012 року про проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_11 , яким встановлено ступінь тяжкості тілесних пошкоджень останнього, однак яке відношення до вказаного кримінального правопорушення має ОСОБА_11 , який є потерпілим в іншому кримінальному провадженні, в якому зі змісту клопотання встановити неможливо і прокурором в судовому засіданні не було доведено.
В той час, як відповідно до протоколу допиту свідка від 22.12.2011 року потерпілим в даному кримінальному провадженні є ОСОБА_12 .
Однак, не надано жодного документу, який би підтвердив залучення ОСОБА_12 у якості потерпілого в рамках даного кримінального провадження, оскільки із протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 22.12.2011 року, який долучений до матеріалів клопотання, слідує, що останній був допитаний в якості свідка і в ході допиту він не вказував на підозрюваного ОСОБА_8 , безпосередньо як на особу, яка вчинила відносно нього якісь дії.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновки слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що посилання прокурора на наявність зазначених у клопотанні ризиків є також недоведеним та безпідставним. Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у виді можливості підозрюваного вчинити спробу переховуватися від органів досудового розслідування або суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з тим, що у підозрюваного ОСОБА_8 соціальні та родинні зв`язки не є настільки міцними та впливовими, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання процесуальних обов`язків останнім, на переконання суду, доведено не було, оскільки в ході досудового розслідування ОСОБА_8 не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, добровільно з`явився в судове засідання для розгляду вказаного клопотання, що виключає його можливість переховуватись від органу досудового розслідування або суду.
Разом з тим, під час апеляційного розгляду, колегія суддів не знайшла беззаперечних доказів доводам апеляційної скарги прокурора, які б свідчили про намагання чи фактів спроби підозрюваного дійсно незаконно впливати на свідків, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Більш того, злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 був вчинений 27.11.2011 року, жодної інформації, що підозрюваний вчинив з того часу будь-який інший злочин суду не надано, а підозрюваний за першим викликом прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.
Колегія суддів вважає, що доводи прокурора про факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, самі по собі, тобто за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, що підтвердив в судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор, не свідчить про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Також, відповідно до процесуального закону, запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням існуючим ризикам. Запобіжний захід має відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється, а також бути співмірним з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні неповнолітню дитину.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави вважати, що доводи прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 не підлягають задоволенню.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4