Провадження №1-кп/761/952/2019
В И Р О К
іменем України

15 січня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , законного представника ОСОБА_9 ОСОБА_10 , законного представника ОСОБА_11 - ОСОБА_12 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 161 001 000 010 27 за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, не заміжньої, освіти середньої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Озліїв Малинівського району Рівненьської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обох у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

УСТАНОВИВ:
Неповнолітні ОСОБА_9 , 2000 р.н. та ОСОБА_11 , 2000 р.н. разом із особами які не досягли віку притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_13 2002 р.н., ОСОБА_14 2002 р.н., ОСОБА_15 2002 р.н., ОСОБА_16 2002 р.н. 28 січня 2016 року, приблизно о 16 год. 00 хв., знаходячись в під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_3 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинили хуліганство, що супроводжувалось особливою зухвалістю та виразилось в заподіянні неповнолітній ОСОБА_17 тілесних ушкоджень.

Так, неповнолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та неповнолітня потерпіла ОСОБА_19 2001 р.н. усі разом зустрілись 28 січня 2016 року приблизно о 15.00 годині біля входу до під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_3 та зайшли до вказаного під`їзду для проведення свого дозвілля.

Перебуваючи на третьому поверсі в під`їзді вказаного будинку, ОСОБА_14 почала брутальною лайкою висловлюватись на адресу потерпілої ОСОБА_19 , а потім, діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, схопила ОСОБА_19 за волосся та повалила на сходи.

При цьому ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , які в цей час стояли поруч, вирішили втрутитись в дану ситуацію, діючи з умисно та злагоджено з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, почали наносити потерпілій удари ногами в різні частини тулубу та ніг.

Процес побиття ОСОБА_19 та нанесення їй тілесних ушкоджень фіксувався ОСОБА_16 на камеру мобільного телефону.

Після того як ОСОБА_19 піднялась та стала у кут в під`їзді вказаного будинку, ОСОБА_11 , продовжуючи далі свої злочинні дії, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, поводячи себе агресивно, став безпричинно плювати в бік ОСОБА_19 . В свою чергу, ОСОБА_15 , зірвав з голови ОСОБА_19 шапку та піднявшись на поверх вище, супроводжуючи свої дії винятковим цинізмом, справив фізіологічну потребу в шапку ОСОБА_20 , якою, продовжуючи супроводжувати свої дії особливою зухвалістю, умисно наніс ОСОБА_19 до 10-ти ударів шапкою по обличчю, а потім вибіг на вулицю, де зліпив сніжку, та повернувшись до під`їзду, умисно кинув зліплену ним сніжку в обличчя ОСОБА_19 , потрапивши при цьому їй в праве око. Далі, ОСОБА_15 підійшов впритул до ОСОБА_19 та, проявляючи при цьому особливу зухвалість, підпалив останній куртку, в яку вона була одягнена та після того ж пропалив дірку, розірвав її в тому ж місці, а ОСОБА_11 плюнув в обличчя ОСОБА_19 .

В цей час ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 продовжуючи вчиняти хуліганські дії, супроводжуючи їх особливою зухвалістю, перебуваючи на вулиці та під виглядом супроводження ОСОБА_17 , стали умисно наносили удари по ногам ОСОБА_19 та ставити підніжки, внаслідок чого остання впала на сходах біля станції метро Доргожичі, а коли піднялась та продовжила прямувати додому, то ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , продовжуючи далі вчиняти хуліганські дії, почали наносити удари по різним частинам тіла ОСОБА_19 до того часу поки остання не дійшла до дому та викликала співробітників поліції.

Внаслідок сумісних хуліганських дій неповнолітніх обвинувачених та неповнолітніх осіб, які не досягли віку притягнення до кримінальної відповідальності потерпілій ОСОБА_21 спричинено синці на нижній повіці правого ока, передній поверхні колінного суглобу, що відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я) та закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ( за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Обвинуваченні ОСОБА_9 та ОСОБА_11 визнали себе винними у пред`явленому обвинуваченні, не оспорювали, час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 296 КК України, щиросердно розкаялися у скоєному, раніше публічно вибачились перед потерпілою ОСОБА_19 .

Так, ОСОБА_9 підтвердила, що 28 січня 2016 року вони компанією у складі ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , перебуваючи у парадному будинку АДРЕСА_3 , почали ображати ОСОБА_19 . При цьому ОСОБА_14 схопила потерпілу за волосся, повалила на підлогу, вона, ОСОБА_15 та ОСОБА_22 стали наносити удари ногами по різним частинам тіла потерпілої, ОСОБА_16 при цьому здійснювала зйомку на мобільний телефон. Потім ОСОБА_15 зірвав шапку з потерпілої, справив на неї фізіологічні потреби та цією шапкою почав наносити удари в обличчя потерпілої, потім вибіг на вулицю, де зліпив сніжку, якою поцілив потерпілій у око. Багірова Земфіра намагалась від них втекти та йшла додому, а вони усі разом продовжили її переслідувати, не давали можливості пройти, били по ногам та по різним частинам тіла. ОСОБА_9 зазначила, що вказані дії вчинила з хуліганських спонукань, бажаючи образити та познущатись з потерпілої.

ОСОБА_11 надав аналогічні показання, підтвердивши свою участь у хуліганських діях в складі групи осіб.

Слід зазначити, що показання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, пред`явлене обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_11 обвинувачення, визнане судом доведеним поза розумним сумнівом, воно ніким не оспорюється.

Таким чином, неповнолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вчинили хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України.

При вирішенні питання призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_9 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного нею кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого, дані, що характеризують особу обвинуваченої, вік та стан її здоров`я, обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачена ОСОБА_9 вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке віднесено до злочинів середньої тяжкості, позитивно характеризується, навчається, щиро розкаялась, публічно принесла вибачення потерпілій, отже зробила належні висновки. Судом також прийняті до уваги запевнення законного представника про можливість здійснення за ОСОБА_9 належного контролю і виховання.
Згідно ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_9 суд визнає вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_9 судом не встановлено.

Таким чином, приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_9 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, наявність кількох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченій необхідно обрати міру покарання у виді обмеження волі на певний строк, але оскільки її перевиховання і виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а також з урахуванням її щирого розкаяння та бездоганної посткримінальної поведінки, суд вважає, що на момент постановлення вироку ОСОБА_9 не потребує застосування покарання, а тому на підставі ст. 105 КК України обвинувачену допустимо звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі ОСОБА_9 під нагляд її матері - ОСОБА_10 на певний строк.

На переконання суду застосування примусових заходів виховного характеру стосовно ОСОБА_9 є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого, дані, що характеризують особу обвинуваченого, вік та стан його здоров`я, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_11 вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке віднесено до злочинів середньої тяжкості, позитивно характеризується, працює, щиро розкаявся, публічно приніс вибачення потерпілій, отже зробив належні висновки. Судом також прийняті до уваги запевнення законного представника про можливість здійснення за ОСОБА_11 належного контролю і виховання.
Згідно ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 суд визнає вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 судом не встановлено.

Таким чином, приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_11 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність кількох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати міру покарання у виді обмеження волі на певний строк, але оскільки його перевиховання і виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а також з урахуванням його щирого розкаяння та посткримінальної поведінки, суд вважає, що на момент постановлення вироку ОСОБА_11 не потребує застосування покарання, а тому на підставі ст. 105 КК України обвинуваченого допустимо звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі ОСОБА_11 під нагляд його матері - ОСОБА_12 на певний строк.

На переконання суду, застосування примусових заходів виховного характеру стосовно ОСОБА_11 є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

В рамках кримінального провадження цивільний позов не заявлено. Арешт на майно обвинувачених не накладався. Відомості про речові докази та процесуальні витрати прокурором не надавалися.

Підстав для обрання обвинуваченим запобіжного заходу, до набрання вироком законної сили, судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 105 КК України, ст.ст. 368, 370, 374, 497 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі останньої під нагляд її матері - ОСОБА_10 строком на 1 рік.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі останнього під нагляд його матері - ОСОБА_12 строком на 1 рік.
До набрання вироком суду законної сили, щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 запобіжний захід не обирати.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шевченківського
районного суду м. Києва ОСОБА_1