Справа № 495/5049/14-к
Номер провадження:1-кп/521/517/20
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
31 березня 2020 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі колегії суддів:
Головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , із секретарем судового засідання ОСОБА_4 на стадії судового провадження розглянувши кримінальне провадження № 0004175 від 13.12.2013 року, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Цюрюпинськ Херсонської області, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 309 КК,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Одеській області, м. Білгород-Дністровський, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_2 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12,13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Одеській області, м. Білгород-Дністровський, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_3 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця Одеській області, м. Білгород-Дністровський, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Тирасполь Р. Молдова, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_10

з боку захисту: обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисники адвокати: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Судом проводився розгляд питання, щодо доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою.

Питання розглядалось за ініціативою суду на підставі ч. 3 ст. 331 КПК України.

Окрім того, проводився розгляд клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу.

Клопотання розглядалось за ініціативою обвинуваченого ОСОБА_6 .

2.Встановлені судом обставини і докази.
Малиновським районним судом м. Одеси, здійснюється судовий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12,13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 27, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.
В теперішній час всі учасники судового провадження знаходяться на стадії судового розгляду та відбувається дослідження доказів які надаються стороною обвинувачення.

3.Позиції сторін кримінального провадження.
Прокурор в судовому засіданні вважав необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 оскільки ризики які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились.

Захисник-адвокат ОСОБА_12 заперечував проти продовження строків тримання під вартою обвинуваченим та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до обвинуваченого ОСОБА_6 .

Захисники ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтримали думку захисника ОСОБА_15 .

Обвинувачений ОСОБА_6 просив не продовжувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жодних ризиків станом на день судового розгляду не існує та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував щодо продовження строків тримання під вартою та просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, мотиви неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався суд.
Вивчивши обвинувальний акт та приложені до нього документи, вислухавши думку сторін судового провадження, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим, з наступних підстав.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спливає 03.04.2020 року. Судовий розгляд розпочато, в теперішній час всі учасники процесу знаходяться в стадії дослідження доказів. Відповідно до зазначеного часу закінчити судовий розгляд неможливо з об`єктивних причин, оскільки вказане кримінальне провадження очевидно є складним, як за кількістю учасників судового провадження так і за змістом обвинувачення та фактичними обставинами кримінальних правопорушень.

Обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, в тому числі проти життя та здоров`я особи.

Під час вивчення мети для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом встановлено, що заявлені прокурором ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, не зменшились.

Так, є об`єктивні дані того, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 будуть переховуватись від суду, оскільки хоча і мають місце мешкання в Одеській області, разом з тим, обставини правопорушення, дії обвинувачених під час вчинення злочинів та особливо тяжкі наслідки вказаних дій, свідчать про ризик втечі від правосуддя, у випадку більш м`якого контролю з боку держави за обвинуваченими. Оскільки докази досліджують в судовому засіданні безпосередньо, є підстави вважати, що обвинувачені можуть знищити, сховати або спотворити будь-який доказ, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність на теперішній час обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, зазначені вище судом в ухвалі.

Обставини, що враховуються при продовженні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, також були перевірені судом.

Враховуючи особи обвинувачених які обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватими (за кримінальне правопорушення передбачене п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України може бути призначено покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі), вік та стан здоров`я обвинувачених, наявність місця мешкання в Одеській області, відсутність постійного офіційного місця роботи, відсутність судимостей, а також їх поведінку під час вчинення злочинів, яка свідчить про можливість переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, суд вважає, що є всі достатні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченим.

При цьому суд вважає, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть свідчити про необхідність зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який ніж тримання під вартою, або про скасування запобіжного заходу, в судовому засіданні не встановлено. Вказані ризики виправдовують подальше тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Строк тримання під вартою обвинуваченим необхідно продовжити на строк 60 (шістдесят) днів.

Окрім того, на думку суду, клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не підлягає задоволенню, оскільки під час розгляду питання про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинуваченим не надано матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Вирішуючи питання, щодо обчислення строку тримання під вартою обвинуваченим, а також строку дії ухвали суду, судом встановлено наступне.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Згідно ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК України.

Процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (або мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії /ч. 1 ст. 113 КПК України/.

Для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого КПК України, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Таким чином, встановлення судом строку дії ухвали суду з будь-якої дати, є виключним правом суду, оскільки КПК України не встановлює будь-яких обмежень, щодо вказаного питання. Окрім того, при обчисленні строку тримання під вартою, суд враховує строк з якого було взято під варту обвинуваченого. На думку суду порушення встановлених судом строків тримання під вартою, яке можливо під час постановлення кожного наступного судового рішення, може призвести до порушення обчислення загального строку тримання під вартою обвинуваченого і таким чином до порушення прав особи на свободу та особисту недоторканість.

Вказана правова позиція не суперечить Європейській конвенції з прав людини та практики Європейського суду з прав людини, оскільки відповідає вимогам п. 1 ст. 5 Конвенції.

Вирішуючи питання, щодо строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження, судом встановлено наступне.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 року у справі № 3-208/2018(2402/18) за конституційною скаргою ОСОБА_16 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 КПК України, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 534 КПК України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

Суд вважає, що оскільки КПК України не регулює питання негайного виконання рішення суду, яке не є остаточним і яке не набрало законної сили, в зв`язку з новим тлумаченням ч. 2 ст. 392 КПК України Рішення Конституційного Суду України, необхідно роз`яснити необхідність такого способу і порядку виконання.

За змістом всіх судових рішень, які пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, на будь-якій стадії кримінального процесу, їх виконання повинно бути негайним, оскільки у іншому випадку можливо застосувати будь-який запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

У даному випадку суд встановлює негайне виконання ухвали з підстав викладених у мотивах свого рішення, переслідуючи мету обов`язковості свого рішення для виконання з особливих обставин пов`язаних з характером самого судового рішення. Затримка або відстрочка негайного виконання зазначеної ухвали суду позбавить сенсу самого судового рішення або може призвести до неможливості його виконання після набрання ним законної сили.

Постановляючи ухвалу, суд керується ст. ст. 331, 350, 372 КПК України.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
1.Висновки суду.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк 60 (шістдесят) днів.

Копію ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та прокурору.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Строк дії ухвали суду щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту закінчення строку тримання під вартою за попередньою ухвалою суду, тобто з 03.04.2020 року. Ухвала суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 02.06.2020 року.

Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала суду, може бути оскаржена, через суд, який ухвалив судове рішення, протягом семи днів з дня її оголошення, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року у справі № 3-208/2018(2402/18) за конституційною скаргою ОСОБА_16 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 КПК України.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3