ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/102/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/136/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 12 січня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Обтово Кролевецького району Сумської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, маючого повну середню освіту, працюючого охоронцем в Запорізькій дистанції захисних лісонасаджень Придніпровської залізниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 11 березня 2020 року включно, з покладанням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.
За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він 9 січня 2020 року приблизно о 19 годині, знаходячись у приміщенні ванної кімнати будинку за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних відносин, які виникли під час сварки, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , умисно кулаками рук наніс чисельні удари в область голови останньої, після чого обхопив голову ОСОБА_9 руками та декілька разів вдарив нею об ванну. Далі ОСОБА_7 наказав ОСОБА_9 слідувати за ним та повів її до належного йому сараю, що розташований поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_3 . По дорозі до сараю ОСОБА_7 завдав декілька ударів руками в різні ділянки голови і тулуба потерпілої. Привівши ОСОБА_9 до сараю, ОСОБА_7 знову наніс їй декілька ударів руками в різні ділянки голови і тулуба. Внаслідок ударів, завданих ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_9 , завдано тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, а саме: закрита черепно-мозкова травми, струс головного мозку, перелом кісток зводу черепа та кісток носу, забійно-скальпована рана тім`яно-потиличної ділянки, травматична ампутація вушної раковини, параорбітальні гематоми з двох сторін, множинні забої, садна м`яких тканин голови, обличчя, тулуба.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в вчинені умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
10 січня 2020 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
10 січня 2020 року о 18 годині ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

11 січня 2020 року о 14 год. 40 хв. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя зазначив, що слідчим не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, оскільки підозрюваний раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання та реєстрації, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.
До того ж, слідчий та прокурор не надали жодного доказу в обґрунтування спричинених потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та ступеню їх тяжкості, натомість, вона госпіталізована не була та перебуває за місцем свого мешкання.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя пришов до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 такого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, як цілодобовий домашній арешт.
В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про оголошення перерви на 10 хвилин для надання довідки з лікарні, де зазначено діагноз потерпілої, а також відмовив у задоволенні клопотання про ознайомлення із запереченнями захисника.
Також зазначає, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, якщо йому не буде обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є занадто м`яким та не зможе в повній мірі забезпечити об`єктивне встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.
Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав подану ним апеляційну скаргу, вважав, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Вважав, що доводи слідчого судді про відсутність у потерпілої тілесних ушкоджень є передчасними, оскільки слідчий суддя не надав можливості долучити до матеріалів справи довідку про наявні у потерпілої тілесні ушкодження. На час розгляду клопотання потерпіла перебувала в лікарні. На цей час у відношенні підозрюваного зареєстровано ще два кримінальних провадження за ст. 146 КК України за заявою ОСОБА_9 та за ст. 125 КК України за заявою її вітчима. Разом з тим прокурор пояснив, що на цей час у органу досудового розслідування відсутні відомості про порушення підозрюваним умов застосованого у відношенні нього запобіжного заходу, перешкод досудовому розслідуванню.

Потерпіла ОСОБА_9 не наполягала на застосуванні у відношенні підозрюваного запобіжного заходу, пояснила, що бажає лише відшкодування завданої моральної та майнової шкоди. Підтвердила, що на цей час підозрюваний надає їй матеріальну допомогу на лікування. Підтвердила, що підозрюваний висловлював в її адресу загрози фізичної розправи, але це було на час вчинення злочину 9 січня 2020 року, тобто до застосування у відношенні нього запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, пояснили, що підозрюваний належним чином виконує умови застосованого у відношенні нього запобіжного заходу, надає потерпілій допомогу на лікування.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, потерпілу, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за вчинення якого передбачено покарання до 8 років позбавлення волі.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши як обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, так і наявність певних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому, слідчий суддя врахував відсутність доказів, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання можливим ризикам.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку колегії суддів, з урахуванням даних про особу підозрюваного та його фактичної процесуальної поведінки, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Отже, за наявності ризиків переховування від органів досудового розслідування або суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, знищення, приховання або спотворення речових доказів, а також недоведеності неможливості застосування до даної особи альтернативного запобіжного заходу, розв`язання відповідного клопотання у відношенні ОСОБА_7 було виваженим та із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, з яким пов`язано вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу.
Зокрема, слідчий суддя взяв до уваги, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання та реєстрації, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.

Доводи прокурора щодо тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, наявності обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, жодним чином не впливають у даному випадку на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , оскільки така міра запобіжного заходу в силу існуючих обставин, що мали місце як під час розгляду клопотання слідчого, так і в суді апеляційної інстанції, не дають законних підстав для її застосування.

Відомостей про те, що підозрюваний після обрання у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту: переховувався від органу досудового розслідування або суду; намагався знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що можуть бути використані як докази його вини; здійснював незаконний вплив на потерпілу чи свідків; вчинив інше кримінальне правопорушення прокурором не надано.

В судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під домашнім арештом.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики є мінімальними.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Що стосується доводів прокурора безпосередньо в апеляційному суді з приводжу того, що на цей час ОСОБА_7 повідомлено про підозру ще і у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 125, 146 КК України, то їх колегія суддів до уваги не приймає, оскілки вони не були предметом перевірки слідчим суддею через те, що у клопотанні слідчого та додатках до нього такі обставини вказані не були.

Не погоджується колегія суддів і з доводами прокурора з приводу того, що слідчий суддя безпідставно не задовольнив клопотання прокурора про оголошення перерви для надання довідки про наявність у потерпілій тілесних ушкоджень, оскільки у відповідності до приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор) повинні подати слідчому судді клопотання про застосування запобіжного заходу одночасно із додатками, які його обґрунтовують, а підозрюваному вручити їх ще і не пізніше ніж чим за три години до початку розгляду клопотання.

Разом з тим колегія суддів приймає до уваги і позицію потерпілої, яка підтвердила, що підозрюваний надає їй допомогу на лікування і потерпіла не наполягає на застосуванні у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

Отже підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення поданої прокурором апеляційної скарги судова колегія не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 12 січня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, залишити без змін.
Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 317/102/20