Справа №491/253/20
УХВАЛА

23 березня 2020 року м. Ананьїв
Слідчий суддя Ананьївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у відмові у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012, 20 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у відмові у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012, 20 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України.
Ухвалою слідчого судді Ананьївського районного суду Одеської області від 20 березня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_3 відкрито провадження та призначено її до розгляду на 23 березня 2020 року.

Слідчому СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про дату, час та місце слухання справи було повідомлено у відповідності до положень ст.ст.134-136 КПК України, шляхом доведення до його відома телефонним зв`язком змісту судової повістки про виклик його до суду, що підтверджується копією запису в журналі телефонограм Ананьївського районного суду Одеської області.
Крім того, Ананьївським районним судом Одеської області було направлено на адресу слідчого судову повістку разом з копією скарги ОСОБА_3 та додатків до неї. Вказану повістку, разом з доданими до неї матеріалами було отримано 20 березня 2020 року т.в.о. начальника СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6
23 березня 2020 року слідчий СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 до суду не з`явився, проте надав письмову заяву, в якій просив слідчого суддю розгляд скарги проводити за його відсутності та в задоволенні скарги відмовити.
Частиною 3 статті 306 КПК України визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи викладене, зміст речення другого ч.3 ст.306 КПК України, слідчим суддею було поставлено на обговорення питання, щодо можливості розгляду справи за відсутності слідчого СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 .

При цьому, присутні у судовому засіданні скаржник та його представник проти розгляду скарги за відсутності слідчого не заперечували.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник скаргу підтримали та просили задовольнити. При цьому, пояснили, що за заявою ОСОБА_3 . СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області розпочато кримінальне провадження №0000012, в рамках якого ОСОБА_3 подано заяву про визнання його потерпілим, проте слідчим ОСОБА_5 не вручено ОСОБА_3 пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, а також відмовлено у розгляді його клопотання, поданого у відповідності до положень ст.220 КПК України, з посиланням на те, що ОСОБА_3 у кримінальному провадженні 0000012 має процесуальний статус свідка.

Слідчий суддя дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, заслухавши думку скаржника та його представника, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити виходячи з наступного.

Так, зі скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 20 січня 2020 року звернувся до Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, про те, що ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області №491/226/18 від 5 квітня 2018 року транспортні засоби, за участю яких трапилася ДТП, а саме: вантажний автомобіль «КамАЗ 55102» д/н НОМЕР_1 з причепом «СЗАП8527» д/н НОМЕР_2 , передані на відповідальне зберігання їх власнику ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ПП «Благодатне» з попередженням останніх про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт. Проте, не зважаючи на накладений арешт вантажний автомобіль «КамАЗ 55102» д/н НОМЕР_1 був двічі перереєстрований на нового власника.

20 січня 2020 року СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області відомості про кримінальне правопорушення, що містились в заяві ОСОБА_3 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, про що свідчить відповідний витяг з ЄРДР (а.с.6).

28 січня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області з заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №00000012 від 20 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України.

10 та 16 березня 2020 року, ОСОБА_3 було подано до СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області клопотання в порядку ст.220 КПК України (а.с.8, 9), про проведення слідчих дій в рамках кримінального провадження №00000012 від 20 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України.

Проте, листами від 19 березня 2020 року №46.1-1315 (а.с.10) та від 11 березня 2020 року №46.1-199 (а.с.19) слідчий СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_3 про те, що він має статус заявника у кримінальному провадженні №00000012 від 20 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України.

Враховуючи викладене ОСОБА_3 та його представник вважаються, що скаржнику відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №00000012 від 20 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, та звернулися до слідчого судді з даною скаргою.

Пунктом 5 частини 1 статті 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Частиною 1 статті 55 визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до частини 2 статті 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Як зазначалося вище, 28 січня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області з заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №00000012 від 20 січня 2020 року.

При цьому, Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено вчинення будь-яких слідчим або прокурором процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень щодо визнання особи потерпілим у кримінальному провадженні.

Навпаки, зі змісту ч.2 ст.55 КПК України вбачається, що права потерпілого виникають в особи з моменту звернення до слідчого або прокурора з відповідною заявою, що було здійснено скаржником.

При цьому, КПК України, а саме частиною 5 статті 55 передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Тобто, з положень статті 55 КПК України вбачається, що права потерпілого виникають в особи з моменту звернення з заявою про визнання потерпілим до слідчого або прокурора та, лише за наявності підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, слідчий або прокурор може відмовити особі у визнанні її потерпілою.

При цьому, шляхом системного аналізу зазначених норм, можливо дійти висновку, що слідчий або прокурор приймаючи рішення про відмову у визнанні особи потерпілою, фактично позбавляє таку особу статусу потерпілого, оскільки статус потерпілого, відповідно до ч.2 ст.55 КПК України, виникає в особи з моменту звернення до слідчого або прокурора з відповідною заявою.

При розгляді зазначеного питання також слід звернути увагу на те, що частиною 5 статті 55 КПК України передбачено, що слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Зазначене відповідає положенням частини 3 статті 110 КПК України, якою визначено, що рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.

Зі змісту пункту 5 частини 1 статті 303 КПК України вбачається, що нею передбачено оскарження саме рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

При цьому, як зазначено вище, таке рішення слідчого або прокурора має бути, відповідно до положень ч.5 ст.55, ч.3 ст.110 КПК України, оформлено у вигляді відповідної постанови.

Проте, як вбачається зі скарги та доданих до неї матеріалів, слідчим або прокурором в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №00000012 від 20 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, рішення про відмову ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим, у належній формі формі постанови, передбаченої ч.5 ст.55, ч.3 ст.110 КПК України, не приймалося, що в свою чергу свідчить про безпідставність скарги, у зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у відмові у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012, 20 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, - відмовити.

Копію ухвали направити скаржнику та до СВ Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області.
У відповідності до частини 3 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Ухвала слідчого судді, яка не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1