справа №619/1068/20
провадження №1-кп/619/232/20

УХВАЛА
іменем України

30 квітня 2020 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні м. Харкова кримінальне провадження №0000391 від 17.03.2017 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Токарівка, Дергачівського району, Харківської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дергачівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 з кваліфікацію кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України та угода про визнання винуватості, яка була укладена 31 березня 2020 року між стороною обвинувачення, прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000391 від 17.03.2017 за ч.2 ст.286 КК України.
Згідно обвинувального акту 16.03.2017 приблизно о 16.30 год. ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «FORD» моделі «SCORPIO», д/н НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Харків-Золочів» (21 км+500м), Дергачівського району, Харківської області в напрямку м. Дергачі, перевозячи при цьому в салоні свого автомобіля пасажира ОСОБА_5 . Під час руху зазначеної автодороги, де було мокре покриття автодороги, ОСОБА_7 не врахувавши дорожню обстановку, рухаючись з перевищенням допустимого швидкісного режиму, не впорався з керуванням свого транспортного засобу та допустив виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху транспортних засобів, де в цей час їхав автобус марки «Богдан-А20110» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 та допустив зіткнення з вказаними транспортними засобами, чим грубо порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, згідно якими: п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.».
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобілю «FORD» моделі «SCORPIO», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження у вигляді важкої закритої черепно-мозкової травми, що спричинила кому, з крововиливом під тверду мозкову оболонку у вигляді пластинчастого субдурального крововиливу зліва, субарахноїдальним крововиливом, забоєм головного мозку, забитих ран (дві) лобової, верхніх повік зліва які в сукупності згідно висновку судово-медичної експертизи №337-А/17 від 20.04.2017 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя.
Порушення вимог Правил дорожнього руху України водія ОСОБА_7 виразилося в тому, що він, керуючи автомобілем «FORD» моделі «SCORPIO», д/н НОМЕР_1 виявив неуважність, не врахував дорожню обстановку з послідуючим виїздом на зустрічну смугу та допустив зіткнення з зустрічним автобусом марки «Богдан-А20110» д/н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 що спричинило вищевказані наслідки. Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться у причинному зв`язку з подією та наслідками, що наступили.
Відповідно до угоди про визнання винуватості від 31 березня 2020 року, обвинувачений ОСОБА_6 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, вчиненого ним за вказаних вище обставин. Під час досудового розслідування щиро покаявся та активно сприяв розкриттю злочину.
Сторони дійшли згоди на призначення ОСОБА_6 за вчинене кримінальне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, покарання із застосуванням ст. 69 КК України з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину у вигляді штрафу в розмірі 1 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 25 500 грн. (сімнадцять тисяч) без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вказана угода підписана обвинуваченим ОСОБА_6 в присутності прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_5 .
В судовому засіданні прокурор військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 31 березня 2020 року між ним та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000391 від 17.03.2017 за ч.2 ст.286КК України, в присутності його захисника ОСОБА_4 .
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 підтримали прокурора та просили затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором.
Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди, однак в судовому засіданні зазначив, що зі сторони обвинуваченого матеріальна допомога на лікування не надавалась.
Перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, вислухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов до висновку, що в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між підозрюваним ОСОБА_6 та прокурором ОСОБА_3 слід відмовити, а обвинувальний акт повернути прокурору, з огляду на наступні обставини, встановлені в підготовчому судовому засіданні.
Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладено два види угод, один з яких - угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, другий - угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 КПК України.
Угода про визнання винуватості укладається між прокурором та підозрюваним/обвинуваченим за ініціативою будь-кого із цих осіб. Участь захисника у разі укладення такої угоди згідно з п.9 ч.2 ст.52 КПК є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення угоди про визнання винуватості.
Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.
Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК (зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди) і закону України про кримінальну відповідальність (зокрема, щодо узгодженої міри покарання), наявність підстав для відмови в її затвердженні (ч.7 ст.474 КПК), заслуховує думку сторін щодо можливості затвердження угоди, яка розглядається.
Згідно змісту даної угоди, сторони досягли порозуміння щодо призначення ОСОБА_6 узгодженого покарання із застосуванням ст.69 КК України, а саме: у вигляді штрафу в розмірі 1 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 25 500 (сімнадцять тисяч) грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Судом встановлено, що узгоджена сторонами міра покарання не відповідає вимогам закону, оскільки сторонами не наведено підстави для застосування ст.69 КК України. Оскільки, як вбачається з даної справи, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, де санкція статті передбачає покарання до восьми років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Крім того, даний злочин скоєно в стані алкогольного сп`яніння, суб`єктивні ознаки характеризуючи його особу також відсутні.
Стаття 69 КК України визначає такі підстави, які можуть обумовити призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом: 1) наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; 2) тяжкість вчиненого злочину; 3) урахування особи винного, що передбачає урахування суб`єктивних ознак, які знижують ступінь суспільної небезпеки особи винного.
В угоді про визнання винуватості зазначено пом`якшуючими обставинами: щире каяття, активне розкриття злочину.
Визначені в угоді про визнання винуватості обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, насправді є обставинами, які прокурор зобов`язаний врахувати при вирішенні питання про можливість укладення самої угоди, відповідно до ст.470 КПК України.
Окрім того, в угоді про визнання винуватості не зазначено, яким чином зазначені вище обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.
Також, відповідно ч.3 п.4.1 укладеної угоди наявні протилежності, щодо застосування ст.69 КК України, а саме в частині призначення покарання у вигляді штрафу в розмірі 1 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 25 500 грн. (сімнадцять тисяч) без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Так, в угоді зазначені пом?якшуючи обставини, які враховуються для застосування ст.69 КК України: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину але про наявність цих обставин суд може зробити висновок лише після проведення судового розгляду, а не під час підготовчого судового засідання, та це питання відноситься виключно до компетенції суду.
Крім того, суд враховує наявність кваліфікуючих ознак злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, таких як вчинення злочину, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння, перевищення допустимого швидкісного режиму.
Частиною 7 ст.474 КПК України визначено, що суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися.
Таким чином, угода про визнання винуватості, укладена 31 березня 2020 року між прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 , в присутності захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000391 від 17.03.2017, ч.2 ст.286 КК України - не відповідають вимогам КК України, оскільки виключно суд, відповідно ст.69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом), за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статі Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У сторін кримінального провадження при укладанні угоди про визнання винуватості таке право на застосування ст.69КК України відсутнє.
Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те що, умови угоди не відповідають суспільним інтересам, а узгоджене покарання призначене всупереч вимогам КК України, а тому суд приходить до висновку, що умови угоди суперечать вимогам закону, у суду відсутні правові підстави для затвердження угоди про визнання винуватості від 31.03.2020 року та наявні передбачені КПК України підстави для відмови у затвердженні угоди.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що слід відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, оскільки умови угоди суперечать вимогам Кримінально кодексу України.
У відповідності до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, може прийняти рішення про відмову у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК;або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт,а угоду було укладено під час підготовчого провадження,а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.
Оскільки, угоду в даному кримінальному провадженні було досягнуто під час досудового розслідування, клопотання, пов`язане з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення, прокурором до суду не подавалось, тому суд, відповідно до положень ч.7 ст.474 КПК України, вважає за доцільне повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 цього Кодексу.
Керуючись ст. 314, 376, 468, 469, 470, 472, 473, 474 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної 31 березня 2020 року між прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 .
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та угоду про визнання винуватості повернути прокурору військової прокуратури Харківського гарнізону для продовження досудового розслідування.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7-ми днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1