Провадження №11-кп/801/345/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира про задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000326 від 12.12.2018 року по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
за участю:
прокурора: ОСОБА_8
захисника : ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
в с т а н о в и в :
До Вінницького апеляційного суду надійшло контрольне провадження у кримінальному провадженні №0000326 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000326.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 26.12.2019 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в СІЗО Житомирської УВП №8 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 днів, а саме по 23 лютого 2020 року (включно).
Визначено ОСОБА_7 суму застави у розмірі 80 280 (вісімдесят тисяч двісті вісімдесят) гривень. При внесенні застави покладено на ОСОБА_7 обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання або роботи; здати на зберігання до відповідного органу влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі невиконання даних обов`язків, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави.

Захисник ОСОБА_9 , непогодившись з ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою подав апеляційну скаргу, просив ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою, задоволити клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, змінивши ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який.
Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , мотивовано тим, що ухвала суду є необгрунтованою та незаконною, оскільки існують достатні підстави для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який.
Захисник вказує, що нормами КПК не передбачено право суду продовжувати запобіжний захід обвинуваченому під час підготовчого судового засідання , тому суд вже на даний час, незаконно, задовольнивши клопотання прокурора про продовження строку триманні під вартою ОСОБА_7 , поставив під сумнів свою неупередженість при подальшому розгляді справи і почав судовий процес з упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння.
Крім того, в резолютивній частині ухвали судом першої інстанції не вирішено клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 , а лише в мотивувальній частині ухвали суд зазначив, що захисник та обвинувачений звернулися з письмовим клопотанням про зміну запобіжного заходу, однак це клопотання суд не вирішив по суті, не надавши відповіді на кожне твердження клопотання сторони захисту, як це вимагає процесуальний закон.
Крім, процесуальних порушень, допущених судом першої інстанції при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою, Корольовський районний суд м.Житомира порушив ще і норми матеріального права, які регулюють підстави обрання запобіжного заходу.
В ухвалі необгрунтовано встановлено, що на даний час існують ризики перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню, переховування від суду, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд не дав належної оцінки тому, що по справі були вчинені всі процесуальні дії в рамках провадження, а саме обшуки , вилучення речей, експертизи, тобто такий ризик як знищення або спотворення будь-якої із речі чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, відсутній, суд не зазначив з яких міркувань він виходив в тому, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, оскільки він жодного разу не перебував у розшуку, спроби втечі під час його затримання не здійснював.
Таким чином, прокурором не доведено належними та допустимими доказами жодного ризику, зазначеного в ст. 177 КПК України, всі твердження про наявність ризиків є припущеннями, які суд всупереч вимогам ст. 62 Конституції України та ст.7, ст. 17 КПК України прийняв до уваги.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника , зазначила, що підозра належним чином обгрунтована, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тому просила відмовити в задоволені апеляційної скарги, захисника ОСОБА_9 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на більш м`який, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу захисника, просив задоволити, змінити йому запобіжний захід на більш м`який, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Як вбачається з матеріалів провадження під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 06.09.2019 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави до 04.11.2019 року, в подальшому строк тримання під вартою продовжено ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 01.11.2019 року до 01.01.2020 року, ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11.11.2019 року ухвалу слідчого судді про продовження строку тримання від вартою залишено в силі.
Таким чином, суд першої інстанції з урахуванням вимог ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання за клопотанням прокурора обгрунтовано продовжив запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Згідно ст.199 ч.3 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: зокрема виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону, перевірив обгрунтованість клопотання прокурора, обставини, які мають значення для прийняття рішення.
Як встановлено під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
26.12.2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000326 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 307 КК України скерований до суду. 26.12.2019 року проведено підготовче судове засідання.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину, звільненого умовно-достроково, враховуючи суспільну небезпеку правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим, його вік, стан здоров`я, суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 177, ст. 178 КПК України, обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.
Рішення суду щодо продовження строку запобіжного заходу є законним та обґрунтованим, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, так як у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Однак, наявні підстави для скасування ухвали слідчого судді.
Як убачається з матеріалів провадження захисник ОСОБА_6 під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 .
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою в мотивувальній частині ухвали суду лише зазначив, що захисник та обвинувачений звернулися з письмовим клопотанням до суду про зміну запобіжного заходу на більш м`який, однак рішення щодо клопотання не прийняв.
Посилання захисника на можливість обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту із посиланням на наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, зокрема на те, що він має зареєстроване місце проживання у АДРЕСА_1 , де проживає з дружиною та малолітньою дитиною, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, однак вважає, що з урахуванням небезпечності злочинів, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_7 , існування ризиків,які не зменшилися, вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинуваченого, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики, які не зменшилися, та висновок суду щодо продовження строку тримання під вартою.
Ні під час судового розгляду, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 на більш мякий, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором.
Керуючись ст. 405, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу задоволити частково.
Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 26.12.2019 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати.
Постановити нову ухвалу.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в СІЗО Житомирської УВП № 8 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строком по 23 лютого 2020 року.
Визначити ОСОБА_7 заставу у розмірі 80 280 грн.
При внесенні застави покласти на ОСОБА_7 обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання або роботи; здати на зберігання до відповідного органу влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4