ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1769/20 Номер провадження 11-кп/814/758/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 28.04.2020,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Октябрського районного суду м. Полтава перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003600 від 19.12.2019 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

28.04.2020 Октябрським районним судом м. Полтава задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні трьох дітей, в силу ст. 89 КК України не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 діб, тобто до 26 червня 2020 року.

Відмовлено в задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду щодо ОСОБА_7 змінити та застосувати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час, оскільки відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, вину у вчиненому злочині та заподіяну потерпілим шкоду визнав повністю, не переховувався від слідства, має родину, малолітніх дітей і тяжкі захворювання: туберкульоз і цукровий діабет.

Заслухавши доповідь судді, захисника і обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 №4-р/2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 щодо незаконності ухвали суду першої інстанції про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, колегія суддів дійшла висновку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із загрозою застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу ( а.с. 1-4).
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, продовжуючи ОСОБА_7 запобіжний захід - тримання під вартою, врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про те, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.п. 1,2,3 ч.1 ст.194 КПК України.
Так, під час вирішення клопотання прокурора суд встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, і прокурор довів, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому суд зазначив, що ОСОБА_7 , зважаючи на характер вчиненого злочинного діяння, спосіб його вчинення, його поведінку як до, так і під час вчинення злочину, (у ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_8 за місцем проживання не проживав і його місце перебування було невідоме. Після направлення слідчим СВ Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області повідомлення про підозру на виклики не з`являвся, засобів зв`язку не мав, родичам та сусідам його місце знаходження не було відомо, що перешкоджало проведення досудового розслідування. У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 ухилявся від органів досудового розслідування та суду 21.12.2019 він був оголошений в розшук), а тому, є всі підстави вважати, що ризики які існували на момент обрання запобіжного заходу, продовжують існувати, зокрема обвинувачений може: переховуватися від суду, усвідомлюючи покарання, яке загрожує у разі визнання його винувитим, а саме від 3 до 7 років позбавлення волі; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, знищити, або сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, ним доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження прав ОСОБА_7 перебувати на волі.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інші (менш суворі) запобіжні, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
З огляду на викладене вище доводи захисника обвинуваченого про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.
Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
За сукупності наявних обставин, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.
Колегія суддів враховує те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, вину у вчиненому злочині та заподіяну потерпілим шкоду визнав повністю, має родину, малолітніх дітей та тяжкі захворювання, а саме туберкульоз і цукровий діабет, але на правильність прийнятого рішення це не впливає.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає вказану скаргу необґрунтованою.
Керуючись ст.ст.376,405,407,422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 28.04.2020 щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3