ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 663/2849/15-к Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/300/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 119 ч. 1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілої ОСОБА_10

представника потерпілої ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження № 0000886 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_10 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 14.01.2020 року, якою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Скадовськ Херсонської області, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, не працюючого, проживаючого за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 119 КК України у зв`язку із закінченням строків давності,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що він 07 липня 2014 року близько 00 год. 30 хв., знаходячись біля подвір`я будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, не передбачаючи можливості настання небезпечних наслідків свого діяння, з необережності, шляхом поштовху руками у груди ОСОБА_12 , надав прискорення тілу останньої, внаслідок чого ОСОБА_13 впала з висоти власного зросту та вдарилася головою об бетонний тротуар, в результаті чого отримала закриту черепно-мозкову травму, яка за критерієм небезпеки для життя відноситься до тілесних ушкоджень, які перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з настанням 13.07.2014 року смерті ОСОБА_13 .
Діяння ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 119 КК України як вбивство, вчинене через необережність.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 14.01.2020 року задоволено клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч.1 ст. 49 КК України. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000886 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України за обвинуваченням ОСОБА_7 закрито. ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 119 ч.1 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінчення строків давності.

Вимоги і доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_10 просить скасувати вказану ухвалу та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх доводів, зазначає, що суд всупереч вимогам ст. 9, 91 КПК не дослідив всі обставини кримінального провадження, вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, що йому інкримінується є повністю доведеною, суди затягували розгляд, який проводився близько 4 років. Вважає, що ані досудовим розслідуванням, ані судами безпідставно не взято до уваги наявність на тілі потерпілої різних груп тілесних ушкоджень та факту зникнення золотих прикрас, крім того суд не вирішив питання про стягнення з ОСОБА_7 судових витрат.

Позиції учасників апеляційного розгляду
Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції не надходило.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 та її представник адвокат ОСОБА_11 підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу суду через істотне порушення вимог КПК, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Прокурор ОСОБА_6 , обвинувачений та його захисники заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без зміни, вважаючи її законною та обґрунтованою.

Оцінка Суду

Заслухавши доповідь судді, позиції сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення у межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні у липні 2014 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК. Дане кримінальне правопорушення відноситься до злочинів середньої тяжкості, за який передбачено найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо у разі вчинення нею злочину середньої тяжкості, минуло п`ять років.
На момент розгляду районним судом кримінального провадження щодо ОСОБА_7 закінчився передбачений законом строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за указаний злочин.

Зважаючи на це 14.01.2020 року захисники ОСОБА_7 звернулися до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, яке обвинувачений в судовому засіданні підтримав та надав свою згоду на таке звільнення на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 49 КК.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Дотримуючись вимог, передбачених статтями 284, 286 КПК, суд першої інстанції розглянув вищезазначене клопотання захисників ОСОБА_7 та обґрунтовано звільнив обвинуваченого від кримінальної відповідальності, закривши кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК.

При цьому суд відповідно до ст. 372 КПК зазначив в ухвалі правову кваліфікацію кримінального правопорушення, яке інкримінувалося ОСОБА_7 ; суть питання, що вирішується ухвалою; встановлені судом обставини щодо наявності передбачених законом підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а також мотиви, з яких суд виходив при постановленні свого рішення.

Зокрема, суд зазначив, що ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин в у липні 2014 року, обвинувачений не заперечував проти застосування до нього звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається і це не заперечується сторонами, що ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення інших злочинів не притягувався, від явки до органів слідства, прокуратури та суду не ухилявся, а строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вказаний злочин не зупинявся і не переривався

Тобто суд установив усі обставини, необхідні для вирішення вказаного питання, і дійшов обґрунтованого висновку про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, та закрив кримінальне провадження щодо нього.

З таким висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час ухвалення рішення не дано оцінку зібраним у провадженні доказам, зокрема й показанням потерпілої про наявність у загиблої доньки на тілі різних груп тілесних ушкоджень, що свідчить про те, що останню вдарили битою по голові, що на думку апелянта, позбавляло суд першої інстанції можливості звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження є необґрунтованими з огляду на нижченаведене.

За змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Передбачений законом (ст. 49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з обов`язком суду досліджувати докази та давати юридичну оцінку діям обвинуваченого щодо доведеності або недоведеності вини, допустимості або недопустимості того чи іншого доказу. Суд зобов`язаний дослідити докази та ухвалити вирок лише у разі, коли обвинувачений наполягає на своїй реабілітації. Натомість, при надходження відповідного клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд зобов`язаний невідкладно розглянути таке клопотання.

Крім того, суд відповідно до ст. 337 КПК зобов`язаний проводити судовий розгляд виключно в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта і може вийти за ці межи лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Тому суд позбавлений самостійно прийняти рішення про перекваліфікацію дій обвинуваченого в бік погіршення його становища, адже це є прерогативою прокурора, натомість прокурор під час судового розгляду обвинувачення не змінював.
Посилання потерпілої на те, що суд безпідставно не вирішив питання про стягнення з ОСОБА_7 судових витратне ґрунтуються на нормах КПК, оскільки відповідно до ст. 124 КПК суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати та стягує на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта лише у разі ухвалення обвинувального вироку. При закритті кримінального провадження стягнення судових витрат з обвинуваченого законом не передбачено.
Врахувавши наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу потерпілої слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 404, 405, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 14.01.2020 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 119 КК України у зв`язку із закінченням строків давності залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після оголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді: три підписи