Справа № 991/2775/20
Провадження1-кс/991/2859/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Вищого антикорупційного суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

установив:

До Вищого антикорупційного суду надійшла вказана скарга, в якій ОСОБА_3 просить: зобов`язати керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України (надалі - ГПД Національного бюро) ОСОБА_4 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі ЄРДР) відомості за його заявою вих. № 3866/18 від 18.03.2020 про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка згідно рекомендованого повідомлення про вручення кореспонденції отримана уповноваженою особою НАБУ Асановою 23.03.2020, за правовою кваліфікацією - ч.2 ст.364, ч.2 ст.368, ч.3 ст.375, ч.2 ст.366, ч.2 ст.256, ч.1 ст.396, ч.1 ст.111, ст.170, ч.2 ст.15, ч.5 ст.27 КК України; зазначити в резолютивній частині постановленої ухвали усі зазначені кваліфікаційні статті вчиненого злочину - ч.2 ст.364, ч.2 ст.368, ч.3 ст.375, ч.2 ст.366, ч.2 ст.256, ч.1 ст.396, ч.1 ст.111, ст.170, ч.2 ст.15, ч.5 ст.27 КК України; зобов`язати керівника ГПД Національного бюро ОСОБА_4 надати заявнику належним чином завірені витяги з ЄРДР та Пам`ятки про процесуальні права і обов`язки потерпілого у кримінальних провадженнях; зобов`язати керівника ГПД Національного бюро ОСОБА_4 повідомити суд про виконання ухвали суду (відповідно до вимог ст.534 КПК України та ст.129-1Конституції України).

Скарга обґрунтована тим, що 18.03.2020 через поштову службу України він подав на ім`я керівника ГПД Національного бюро ОСОБА_4 заяву за вих. № 3866/18 від 18.03.2020 про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка згідно рекомендованого повідомлення про вручення кореспонденції отримана уповноваженою особою НАБУ Асановою 23.03.2020, за правовою кваліфікацією - ч.2 ст.364, ч.2 ст.368, ч.3 ст.375, ч.2 ст.366, ч.2 ст.256, ч.1 ст.396, ч.1 ст.111, ст.170, ч.2 ст.15, ч.5 ст.27 КК України.

В порушення вимог ст. 214 КПК України відомості по вказаній заяві керівником ГПД Національного бюро ОСОБА_4 до ЄРДР внесені не були, чим порушені права заявника.

Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав з викладених в ній підстав, просив задовольнити.

Представник Національного бюро в судове засідання не прибув, засобами електронного зв`язку надав письмові пояснення, в яких зазначив, що в заяві ОСОБА_3 вих. № 3866/18 від 18.03.2020 про вчинення кримінального правопорушення не наведено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, віднесених до підслідності детективів Національного бюро, у зв`язку з чим вказану заяву листом від 25.03.2020 №111-225/11557 було скеровано для розгляду в межах компетенції до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, про що повідомлено заявника. Представник Національного бюро просив відмовити в задоволенні скарги та розглядати скаргу без його участі.

Відповідно до ст. 306 КПК України неявка представника Національного бюро в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.

Відповідно до ст. 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

В примітці до ст. 45 КК України віднесено до корупційних злочинів кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 366-1, 368-369-2 цього Кодексу.

Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої статті 33-1 КПК України. (ч. 2 ст. 33-1 КПК України)

З системного аналізу наведених норм слідує, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду уповноважені на розгляд скарг, поданих в порядку ст. 303 КПК України, виключно у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду. Вказаний висновок кореспондується з нормами частини 1 статті 306 КПК України.

З матеріалів справи вбачається, що 18.03.2020 засобами поштового зв`язку ОСОБА_3 подав на ім`я керівника ГПД Національного бюро ОСОБА_4 заяву за вих. № 3866/18 від 18.03.2020 про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в якій самостійно визначив правову кваліфікацію зазначеним діям, а саме - ч.2 ст.364, ч.2 ст.368, ч.3 ст.375, ч.2 ст.366, ч.2 ст.256, ч.1 ст.396, ч.1 ст.111, ст.170, ч.2 ст.15, ч.5 ст.27 КК України.

Враховуючи вищевикладене, до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду належать лише зазначені у заяві ОСОБА_3 кримінальні правопорушення, передбачені ст. 364, 368 КК України, тому слідчий суддя досліджує лише обставини щодо наявності підстав та дотримання порядку внесення відомостей до ЄРДР виключно стосовно відомостей про злочини, передбачені цими статтями Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України кореспондується з нормами ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до ЄРДР.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 с. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, про фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Досліджуючи заяву ОСОБА_3 від 18.03.2020 за № 3866/18 про вчинення кримінального правопорушення, слідчим суддею встановлено, що заявник наводить відомості, згідно яких суддя Рівненського апеляційного суду ОСОБА_5 ухвалою від 10.01.2020 відмовила у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою по справі № 571/1368/18, при цьому зазначена ухвала повністю протилежна ухвалі тієї ж судді від 16.12.2019, якою відкрито апеляційне провадження за його апеляційною скаргою по цій справі, тим самим постановила завідомо неправосудне рішення. Зазначає про злочинну бездіяльність керівника прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 , який, на думку заявника, приховує вчинені фігурантами справ злочини, оскільки виносить постанови про закриття кримінальних проваджень, відкритих за його ( ОСОБА_3 ) заявами, не вчиняє інших процесуальних дій. Такі дії заявник також розцінює як перешкоджання виконанню ним громадських обов`язків. Вважає, що такими діями судді Рівненського апеляційного суду ОСОБА_5 та керівником прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 йому заподіяно матеріальну шкоду на суму 1 000 000 гривень та моральну шкоду на суму 200 000 гривень.

Тобто, із змісту заяви вбачається, що ОСОБА_3 фактично не погоджується із процесуальними рішеннями судді Рівненського апеляційного суду ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_6 .

Слідчий суддя зазначає, що заявник у тексті заяви про кримінальне правопорушення наводить лише перелік статей особливої частини Кримінального кодексу України, а також висуває загальне припущення про можливе вчинення протиправних дій або бездіяльності певною службовою особою, ґрунтуючись лише на суб`єктивному уявленні щодо правомірності дій останніх.

Так, у заяві ОСОБА_3 не наведено відомостей, які свідчать про зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки (ч. 2 ст. 364 КК України), а також заява не містить відомостей про обставини, що відповідали б ознакам прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою (ст. 368 КК України).

Разом з цим, слідчий суддя враховує, що листом Національного бюро від 25.03.2020 № 111-225/11595 вказану заяву ОСОБА_3 скеровано для розгляду відповідно до компетенції Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, про що повідомлено заявника.

Слідчий суддя вважає не доведеним факт бездіяльності уповноважених осіб Національного бюро, оскільки в заяві ОСОБА_3 за вих. № 3866/18 від 18.03.2020 не міститься відомостей, що можуть свідчити про вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ст. 364, 368 КК України, які віднесені до підслідності Національного бюро та розгляд скарг у яких є предметно підсудним Вищому антикорупційному суду.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб Національного бюро виконати вимоги ч.1 ст.214 КПК України і внести відповідні відомості про кримінальне правопорушення в ЄРДР за заявою ОСОБА_3 вих. № 3866/18 від 18.03.2020 відсутні, тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 2, 7, 9, 214, 303 307, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1