Справа № 739/1312/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/75/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7 (в режимі відео конференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 9 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 03 червня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України - закрито.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_7 , про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 моральної шкоди від 04 жовтня 2018 року залишено без розгляду у зв`язку з недоведеністю.

В обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 162 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 є злочином невеликої тяжкості, з моменту скоєння якого минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, а тому суд прийшов до переконання, що є правові підстави для задоволення клопотання обвинуваченого.

Не погоджуючись з рішенням суду потерпілий ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інтснції. В обґрунтування заявлених вимог викладених в апеляційній скарзі зазначає, що місцевим судом не було враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення через короткий проміжок час після звільнення з місць позбавлення волі, де відбував покарання за тяжкий злочин. Вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення без врахування його думки, оскільки він не згоден із рішенням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності без вирішення його цивільного позову про відшкодування моральної шкоди. Також зазначає, що в судовому засіданні не були допитані свідки та недосліджено докази щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю - доповідача, потерпілого, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення у межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України. Дане кримінальне правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості, за який передбачено найбільш суворе покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо у разі вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на строк не більше двох років, минуло три роки.

На момент розгляду місцевим судом кримінального провадження щодо ОСОБА_8 закінчився передбачений законом строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за указаний злочин.

Зважаючи на це 9 липня 2019 року ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, яке в судовому засіданні підтримав та надав свою згоду на звільнення на підставі, передбаченій п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Дотримуючись вимог, передбачених статтями 284, 286 КПК, суд першої інстанції розглянув вищезазначене клопотання ОСОБА_8 , обґрунтовано звільнив його від кримінальної відповідальності та закрив кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

При цьому, суд відповідно до ст. 372 КПК України, зазначив в ухвалі правову кваліфікацію кримінального правопорушення, яке інкримінувалося ОСОБА_8 ; суть питання, що вирішується ухвалою; встановлені судом обставини щодо наявності передбачених законом підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а також мотиви, з яких суд виходив при постановленні свого рішення.

Зокрема, суд зазначив, що подія, за якою ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення відбувалась 27 квітня 2016 року, судом не встановлено обставин, які свідчать про зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України, обвинувачений не заперечував проти застосування до нього звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Тобто, суд установив усі обставини, необхідні для вирішення вказаного питання, і дійшов обґрунтованого висновку про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, та закрив кримінальне провадження щодо нього.

З таким висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час ухваленні рішення не враховано думку потерпілого та факт невідшкодування обвинуваченим заподіяної злочином моральної шкоди, що, на думку апелянта, позбавляло суд першої інстанції можливості звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, є необґрунтованими з огляду на нижченаведене.

За змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Відшкодування заподіяної злочином шкоди, як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з обов`язком відшкодувати заподіяну злочином шкоду.

Таким чином, невідшкодування обвинуваченим заподіяної злочином шкоди за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Крім того, нормами кримінально-процесуального закону встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи ухвалення рішення про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі суперечить вказаним нормам закону.

Враховуючи системний аналіз норм КПК, цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження, як на досудовому розслідування, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

А тому, в зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлені потерпілими цивільні позови про стягнення матеріальної та моральної шкоди слід було залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст. 128 КПК, не перешкоджає їх пред`явленню в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вище викладене, а також, що предметом судового розгляду в суді першої інстанції цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 не був, місцевий суд прийшов до поспішного висновку про необхідність залишення його без розгляду з підстав недоведеності, що на переконання колегії суддів підлягає виключенню з резолютивної частини оскаржуваної ухвали в зв`язку з чим, ухвала Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 9 липня 2019 року підлягає зміні.

Крім того, слід зазначити, що у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається, потерпілому роз`яснюється право звернутися з позовними вимогами в порядку цивільного судочинства без сплати державного мита. Також, згідно з вимогами ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Тобто, невідшкодування обвинуваченим з будь-яких причин під час досудового слідства або судового розгляду заподіяної шкоди, так само як і не визнання ним цивільного позову в кримінальному провадженні, не є перешкодою для звільнення такої особи від відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Посилання потерпілого на те, що внаслідок закриття кримінального провадження на вищезазначених підставах було порушено його право на отримання відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди необґрунтоване, оскільки звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не позбавляє потерпілого можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 9 липня 2019 року, якою задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності змінити.

Виключити з резолютивної частини ухвали посилання суду - «у зв`язку з недоведеністю».

В іншій частині цю ухвалу залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4