Справа № 128/310/20
УХВАЛА
Іменем України
17 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої- судді ОСОБА_1 , при секретарі- ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника закладу- ОСОБА_4 , захисника- ОСОБА_5 , особи, щодо якої вирішується питання- ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції заяву лікаря психіатра відділення №4 КНП «ВОПЛ №2 ВОР» ОСОБА_7 про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

УСТАНОВИВ:

04.02.2020 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла вищезазначена заява, яка мотивована тим, що у «ВОПЛ №2 ВОР» у «Відділенні ПЗМХ з звичайним наглядом, змішаному №4» знаходиться з 23.07.2019 пацієнт ОСОБА_6 з діагнозом: параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу. Помірний психопатоподібний дефект.
Вказує, що ОСОБА_6 перебуває на лікуванні в КНП «ВОПЛ №2 ВОР» відповідно до ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 30.09.2019 та ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 18.06.2019 про застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке передбачене ч.1 ст.309 КК України.
Зазначає, що на основі огляду комісії лікарів-психіатрів від 03.02.2020 пацієнт ОСОБА_6 за своїм психічним у теперішній час становить активну суспільну небезпеку та КНП «ВОПЛ №2 ВОР» просить суд пацієнту ОСОБА_6 змінити застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з звичайним наглядом у «Відділення для ПЗМХ звичайним наглядом, змішане №4» на переведення для подальшого примусового лікування у «Відділенні для ПЗМХ із посиленим наглядом, чоловіче №1, активний тип суспільної небезпеки».

Представника закладу- ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити, оскільки пацієнт поводиться агресивно з персоналом установи, та становить небезпеки для оточуючих.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення даної заяви, посилаючись на те, що відповідно до постанови Пленуму Верховного суду від 03.06.2005 №7 « Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні, тому заявник незаконно звернувся до суду з даною заявою для переведення ОСОБА_6 у відділення з посиленим наглядом, оскільки він попередньо був поміщений до відділення з звичайним наглядом.

Захисник- ОСОБА_5 підтримав позицію прокурора; суду доповнив, що у аналогічній заяві заявника , суд вже вирішував питання 31.01.2020 та відмовив у задоволені, також згідно ухвали суду пацієнту вже продовжений раніше застосований примусових захід медичного характеру у відділення з звичайним наглядом, але чомусь заявник не повідомляє про це даний склад суду.

Особа, щодо якої вирішується питання- ОСОБА_6 також заперечив щодо задоволення даної заяви.

Вислухавши пояснення представника заявника, міркування прокурора та захисника, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд вважає заяву необґрунтованою, у зв`язку з чим, у її задоволені слід відмовити , входячи з такого.

Судом установлено, що ухвалю Вінницького міського суду Вінницької області від 18.06.2019 застосовано до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді примусового лікування у психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду (а.с.8-9).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30.09.2019 продовжено застосовувані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом у відділенні для примусових заходів медичного характеру з звичайним наглядом, змішане відносно - ОСОБА_6 ( а.с.6-7).

З висновку комісії лікарів-психіатрів щодо ОСОБА_6 , до якого застосовуються примусові заходи медичного характеру за № 8 від 03.02.2020 убачається, що ОСОБА_6 , страждає на діагноз: параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу. Помірний психопатоподібний дефект та за своїм психічним станом ОСОБА_6 , потребує продовження примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у «Відділенні №1 для примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом у «Відділенні для ПЗМХ із посиленим наглядом, чоловіче №1, активний тип суспільної небезпеки» ( а.с.2-4).

Відповідно до ч. 3 ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється у передбаченому ст. 95 Кримінального кодексу України та ст. 512 КПК України порядку.

Згідно ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Аналогічна норма права міститься і у ч. 3 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Відповідно до положень, вкладених в ст.5 КК України , закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного суду від 03.06.2005 №7 « Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» за змістом ст. 95 КК ( 2341-14 ), ст. 19 Закону N 1489-III ( 1489-14 ) зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

Так, судом установлено, що до пацієнта ОСОБА_6 , судом було застосовано примусові заходи медичного характеру у виді примусового лікування у психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду; пізніше відносно останнього було продовжено застосовування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом у ««Відділення для примусових заходів медичного характеру з звичайним наглядом, змішане №4»; наразі заявник звернувся до суду про заміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 на «Відділення для примусових заходів медичного характеру із посиленим наглядом, чоловіче № 1, активний тип суспільної небезпеки», тобто дана заява не полягає в пом`якшенні режиму відділення, як цього вимагає постанова Пленуму Верховного суду від 03.06.2005 №7 « Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», а навпаки є такою, що порушує права пацієнта ОСОБА_6 , оскільки законом не передбачено право лікувального закладу на звернення до суду з вказаними заявами про зміну примусових заходів медичного характеру на відділення з суворішим наглядом .

Виходячи з наведеного ,суд дійшов висновку, що у задоволенні даної заяви необхідно відмовити , оскільки у поданій заяві заявник просить суд вирішити питання про погіршення становища пацієнта, що є незаконним, оскільки зміна примусового заходу медичного характеру пацієнту може полягати лише в його пом`якшенні.

Керуючись ст.514 КПК України, Суд-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволені заяви лікаря психіатра відділення №4 КНП «ВОПЛ №2 ВОР» ОСОБА_7 про зміну застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з звичайним наглядом у «Відділення для примусових заходів медичного характеру з звичайним наглядом, змішане №4» на переведення для подальшого примусового лікування у «Відділенні для примусових заходів медичного характеру із посиленим наглядом, чоловіче № 1, активний тип суспільної небезпеки», відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити .

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду , шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи діб з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 21.02.2020 о 13.45 год.

Суддя: ОСОБА_1