Справа №361/366/20 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1444/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.176, 183 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
представників потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2020 року, якою продовжено строк тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

до 27 березня 2020 року включно.

Зазначене рішення обґрунтоване тим, що виходячи з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, які були встановлені судом під час обрання обвинуваченій запобіжного заходу тримання під вартою, із ступеня тяжкості інкримінованого їй злочину, а також тієї обставини, що підстави для обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, оскільки в ході розгляду клопотання прокурор довів наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_8 тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років та що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачена ОСОБА_8 , яка не має постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, в разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого їй злочину, з метою уникнення покарання, може переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником обвинуваченої ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2020 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, через невідповідність висновків суду викладених у ньому, фактичним обставинам кримінального провадження. Апелянт зазначає, що йому, як захиснику ОСОБА_8 , не було вручено клопотання про обрання запобіжного заходу. В свою чергу ОСОБА_8 , в порушення вимог ч.3 ст.315 КПК України, було вручено копію клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не обрання такого запобіжного заходу. Клопотання подане прокурором не відповідало вимогам ст.184 КПК України, оскільки до нього не було долучено матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. На думку захисника, суд під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій не провів об`єктивного та всебічного розгляду клопотання на підставі доказів наданих йому сторонами, а без будь-якої перевірки викладених у клопотанні фактів встав на бік сторони обвинувачення визнавши встановленими та доведеними всі обставини, на які посилається сторона обвинувачення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора та представників потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які категорично заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали рішення суду першої інстанції обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2020 року обвинуваченій ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27.03.2020 року включно.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст.55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

ЄСПЛ у своєму рішенні від 04.12.1995 (справа справі «Bellet v. France») зазначив, що стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КПК України).

У Рішенні Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 (справа №3-208/2018(2402/18) щодо ОСОБА_11 зазначено, що положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене частиною другою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Чинним КПК України не передбачено процедуру апеляційного оскарження такої категорії ухвал. Згідно ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

За таких обставин захисник обвинуваченої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 має право на оскарження ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2020 року, і його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Проте, апеляційний суд позбавлений можливості дослідити матеріали кримінального провадження, оскільки воно знаходиться на розгляді по суті в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Правовими приписами ч.3 ст.331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років, та внаслідок якого настала смерть двох осіб та заподіяно тяжкі тілесні ушкодження неповнолітній особі.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, та покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання її винуватою, дані про особу обвинуваченої, яка не має міцних соціальних зв`язків за місцем свого проживання, а також постійного джерела доходу, наявність справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, належних гарантій, які б переважали ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченої переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, міськрайонний суд дійшов правильного висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_8 .

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбаченихст. 177 КПК України, а також твердження апелянта, що стороною обвинувачення не доведено, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові обставини, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною захисту не наведено.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що прокурором до клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не долучено додатки, передбачені ч.3 ст.184 КПК України, і таке клопотання, в порушення вимог ч.2 ст. 184 КПК України, не було вручено захиснику, то вони є необґрунтованими, оскільки положення вказаної норми Кримінального процесуального закону розповсюджуються лише на стадію досудового розслідування кримінального провадження, а провадження, яке є предметом розгляду Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває вже на стадії судового розгляду і вирішення питання судом щодо запобіжного заходу регламентовано статтею 331 КПК України.

Обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не наведено, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.7, 9, 176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2020 року, якою продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_8 строком на 60 днів, а саме до 27 березня 2020 року включно, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :