Справа № 645/1959/20
Провадження: 1-кп/645/607/20
У Х В А Л А
Іменем України

03 червня 2020 року м. Харків

Колегія суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 31.01.2020 року, відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, п.п. 5,6,11,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,

встановила:

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000027, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2020 року, який складено слідчим 3-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_8 та затверджений прокурором відділу 04/4 прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, п.п. 5,6,11,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2020 року, вищевказане кримінальне провадження передано в провадження колегії суддів Фрунзенського районного суду м.Харкова: головуючий по справі - суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.01.2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 на досудовому розслідуванні було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2020 року до 09.04.2020 року.

Ухвалою колегії суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.04.2020 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 до 06.06.2020 року включно.

25.05.2020 року прокурором подано письмове клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , при цьому прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо обвинуваченими буде змінено запобіжний захід.

В судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_5 адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечували проти продовження строків тримання під вартою та просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий

домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю. При цьому посилалися, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, є учасником бойових дій, щиро кається у вчиненому та надав суду покази про обставини справи.

Судова колегія, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, під час вирішення питання щодо запобіжного заходу приходить до наступного.

Відповідно до положень ч. 3 ст.383 КПК України усі питання, пов`язані з судовим розглядом, крім питання, передбаченого частиною третьою статті 331 цього Кодексу, судді і присяжні вирішують спільно.
Частиною 3 ст.331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.01.2020 року обрано обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2020 року до 09.04.2020 року.

Ухвалою колегії суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.04.2020 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 до 06.06.2020 року включно.

Вбачається, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, з врахуванням вимог ст. 177 КПК України, виходив з наявності підстав для застосування вказаного запобіжного заходу, а саме наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, який носив умисний характер, відноситься до особливо тяжких злочинів, за наявності даних про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 в минулому, а також наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що він міг здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Метою продовження строку тримання обвинувачених під вартою є запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Колегія суддів виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_5 .
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Із змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 офіційно не одружений, неповнолітніх дітей та утриманців не має, а отже його посилання на наявність в нього міцних соціальних зв`язків не доведені. Навпаки, наявні дані, що в минулому ОСОБА_5 притягався до кримінальної відповідальності, зокрема був засуджений вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 21.01.2019 року до покарання у вигляді позбавлення волі із приз-наченням іспитового строку. В той час, як злочин, з приводу якого він звинувачується зараз мав місце саме в період призначеного йому іспитового строку.
Таким чином, вчинення ризик вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення або ризик втечі під час перебування його на волі існує поза розумним сумнівом.
Колегією суддів вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Наявність у обвинуваченого статусу учасника бойових дій, на які посилається захист, хоча і заслуговують на увагу, проте суттєво ризики у кримінальному провадженні не зменшують, зокрема можливості обвинуваченого, який в минулому раніш судимий, знову звинувачується у вчиненні навмисних злочинів, в тому числі особливо тяжкого, з урахуванням загрози тяжкості можливого покарання, зникнути від судових органів, вплинути на недопитаних судом свідків.

Тобто суд особисто в цьому сенсі враховує тяжкість обвинувачення та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у інкримінованих злочинах, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти осіб, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років з конфіскацією майна, що у сукупності з іншими обставинами справи дають підстави вважати, що лише тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам та, з урахуванням положень ст. 183 КПК України, виключає можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо даних осіб.

За таких обставин висновок судової колегії щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою.

Враховуючи неможливість завершення судового розгляду кримінального провадження у строк до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою 06.06.2020 року, судова колегія вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто на строк до 01.08.2020 року.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 31, 177, 178, 183, 194, 331, 372 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 01 серпня 2020 року.
Клопотання захисту та обвинуваченого про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченими в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2