гСправа № 371/1096/19 Провадження № 1-кс/358/28/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Богуслав

Слідчий суддя Бо гуславського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Богуславі матеріали кримінального провадження № 1-кс/358/28/20, за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого Миронівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Миронівського районного суду Київської області із скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Миронівського ВП ГУ НП в Київській області, лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 03.08.2019 року про відмову в задоволенні клопотання від 01.08.2019, як потерпілого у кримінальному провадженні №0000078, внесеного 10.04.2019 до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України, як незаконно постановлену, та зобов`язати слідчого розглянути клопотання потерпілого та задовольнити його.

Відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 02.09.2019 року на підставі подання судді, що здійснює адміністративні повноваження голови суду Миронівського районного суду Київської області скарга ОСОБА_3 передана для розгляду до Богуславського районного суду Київської області.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Заявник вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки слідчий безпідставно відхилив його клопотання та належним чином не мотивував своє рішення, чим створюються перешкоди йому як потерпілому, здійснювати свої процесуальні права для об`єктивного проведення досудового розслідування. На його переконання слідчі дії відповідно до переліку, викладеному в клопотанні, повинні бути виконані у повному обсязі.

Слідчий Миронівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання з`явилась, в задоволенні скарги просила відмовити в повному обсязі.

Заслухавши заявника, прокурора, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000078, внесеного 10.04.2019 до ЄРДР, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п. 17, ч. 1ст. 7 КПК України).

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих ( розшукових ) дій, негласних слідчих ( розшукових ) дій.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Миронівського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування даного кримінального провадження.

Крім того встановлено, що 01.08.2019 потерпілим по вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_3 подано до слідчого клопотання про проведення слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні.

Зокрема, ОСОБА_3 в своєму клопотанні просив провести три одночасні допити окремого один від одного між потерпілим ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_6 , між потерпіли м ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_7 , між потерпілим ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_8 ..

Згідно ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Так, за результатами розгляду клопотання ОСОБА_3 від 01.08.2019, слідчим Миронівського відділу поліції ГУ НП в Київській області 03.08.2019 винесено постанову про відмову у задоволенні вказаного клопотання.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що слідчий обґрунтовуючи свою постанову вказав на те, що одночасний допит є недоцільним посилаючись на вимоги ч. 3 ст. 221 КПК України.

Слідчий суддя перевіряючи обґрунтованість та законність оскаржуваної постанови враховує наступні положення КПК України.

Так, згідно ст. 110 КПК України вбачається, що постанова про відмову у задоволенні клопотання має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень ст. 223 КПК України слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Як вбачається із оскаржуваної постанови слідчим СВ Миронівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 не обґрунтовано прийнято рішення про відмову у задоволенні клопотання.

Згідно з положеннями п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, на слідчого суддю покладено обов`язок здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а згідно ст. 92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчий суддя відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, здійснює контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та у разі надходження відповідної скарги перевіряє законність прийнятого рішення, за наслідками розгляду якої згідно вимог ст. 307 КПК України постановляє відповідну ухвалу.

Дослідивши матеріали кримінального провадження слідчим суддею встановлено, що в оскаржуваній постанові слідчим не викладено суть заяви потерпілого та не надано відповіді на всі поставлені потерпілим питання.

Зі змісту постанови слідчого можна зробити висновок, що потерпілому надано відповідь щодо відсутності підстав необхідності свідків за участю потерпілого.

Натомість, слідчий таку відмову належним чином не мотивував та не послався на норми Кримінального процесуального кодексу України, якими врегульовано порядок допиту свідків.

Зокрема, частиною дев`ятою ст. 224 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях. На початку такого допиту встановлюється, чи знають викликані особи одна одну і в яких стосунках вони перебувають між собою. Свідки попереджаються про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань і за давання завідомо неправдивих показань, а потерпілі - за давання завідомо неправдивих показань.

Тобто, дана процесуальна норма передбачає право, а не обов`язок слідчого, провести одночасний допит двох чи більше осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях. Як наслідок, вирішуючи питання щодо доцільності одночасного допиту потерпілого та свідків, слідчий мав викласти свої мотиви щодо відхилення клопотання потерпілого в цій частині із зазначенням, чи існують розбіжності у показаннях потерпілого та свідка, чи потрібно з`ясовувати причини цих розбіжностей для досягнення мети досудового розслідування, а саме для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

Як наслідок, вимоги щодо складання мотивованої постанови, в якій слідчий має аргументувати прийняте рішення, не виконані. Крім того, зробити висновок про те, з яких мотивів виходив слідчий, відмовляючи у проведенні слідчих дій, та в чому полягає неможливість проведення слідчих дій, взагалі не можливо, оскільки мотивувальна частина прийнятого рішення не містить змісту обставин, які є підставами для прийняття такого рішення, мотивів прийняття рішення та їх обґрунтування.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

При цьому слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, оскільки останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у даному кримінальному провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, висновки не повинні ґрунтувались на припущеннях, а мають випливати з достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою доказів, які були зібрані під час досудового розслідування.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість оскаржуваної постанови, невідповідність її вимогам ст.ст. 9, 91, 92, 93, 94, ч. 5 ст. 110 КПК України, що має наслідком її скасування.

За вказаних обставин скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки вимоги потерпілого про зобов`язання слідчого задовольнити його клопотання про проведення слідчих дій не можуть бути задоволені, так як це буде втручанням в процесуальну самостійність слідчого.

Частково задовольняючи вимоги потерпілого, необхідно скасувати оскаржувану постанову слідчого та зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання потерпілого в даному кримінальному провадженні про проведення слідчих дій та про прийняте рішення повідомити потерпілого, в порядку та строки визначені ст. 220 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 110, 303, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області, лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 03.08.2019 про відмову в задоволенні клопотання задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області, лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 03.08.2019 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_9 від 01.08.2019, як потерпілого у кримінальному провадженні №0000078, внесеного 10.04.2019 року до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України.

Зобов`язати слідчого СВ Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 повторно розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 01.08.2019 року, в кримінальному провадженні №0000078 від 10.04.2019 року, про проведення слідчих дій та про прийняте рішення повідомити потерпілого, в порядку та строки визначені ст. 220 КПК України.

Відповідно до частини 3 статті 307 КПК України, ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1