Ухвала
Іменем України

20 січня 2020 року

м. Київ
Провадження № 51-6399 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 5 вересня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 4 грудня 2019 року щодо ОСОБА_4 , засудженого за ч.2 ст. 125 КК України,
встановив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , в якій він просив скасувати вирок Дарницького районного суду м. Києва від 5 вересня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 4 грудня 2019 року щодо ньогоі закрити провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2019 року касаційну скаргу було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України, та надано засудженому десять днів для усунення недоліків скарги. Одночасно в ухвалі суду було роз`яснено, що у разі невиконання вимог ухвали у вказаний термін касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
У межах цього строку засуджений ОСОБА_4 подав до Верховного Суду нову касаційну скаргу, проте фактично не усунув недоліки, які були зазначені.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Відповідно до приписів ст. 433 КПК України цей суд перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Згідно з ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна конкретизувати та чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які, на її думку, порушено або неправильно застосовано, та які в силу ст. 438 КПК України є підставою для зміни чи скасування оскаржуваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Проте, усупереч цим положенням процесуального закону, засуджений у виправленій касаційній скарзі не наводить в аспекті статей 412-414 КПК України обґрунтування незаконності вироку і ухвали та необхідності їх зміни чи скасування з підстав, передбачених ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу.
При цьому засуджений повторно посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, в прохальній частині касаційної скарги засуджений просить скасувати вирок Дарницького районного суду м. Києва від 5 вересня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 4 грудня 2019 року та не вказує, яке саме рішення повинен прийняти Верховний Суд, з огляду на вимоги ст. 436 КПК України.
Таким чином, недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі від 24 грудня 2019 року ОСОБА_4 не усунув.
Відповідно до ч.3 ст. 429 КПК Україникасаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Частина 4 ст. 429 КПК Українипередбачає, що залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути.

Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 5 вересня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 4 грудня 2019 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3