Номер провадження: 11-кп/813/1399/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Малиновського райсуду м. Одеси від 20.03.2020 року про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи,

встановив:

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції було задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 та замінено засудженому невідбуту частину покарання, призначеного вироком Балтського райсуду Одеської області від 26.07.2017 р. у виді позбавлення волі строком 9 місяців 23 дні на виправні роботи з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави.

Не погодившись з прийнятим рішенням, прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неможливість виконання оскаржуваної ухвали суду, просить її скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання біль м`яким відносно ОСОБА_8 .

Окрім того, в апеляційній скарзі прокурор ставить питання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали суду, посилаючись при цьому на поважність причин його пропуску, зокрема, у зв`язку із тим, що у прокурора на момент розгляду та набрання рішенням законної сили не було відомостей про те, що засуджений ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований та є безробітним.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 доводи клопотання підтримала, просила його задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду 1-ої інстанції.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на інші ухвали суду першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.
Відповідно до положень ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд також застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 р. у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор ОСОБА_7 був присутнім під час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_8 про зміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким (а.с. 24-25 та 27-28) та отримав копію оскаржуваної ухвали, відповідно до власноручної розписки, 27.03.2020 р. (а.с. 28, зворотна сторона).

Водночас, як зазначає сам прокурор в апеляційній скарзі, на момент набрання рішенням законної сили та виконання ухвали стало відомо, що засуджений ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований та є безробітним, тобто виконання оскаржуваної ухвали на теперішній час є неможливим.

Проте, як вбачається із матеріалів провадження, такі твердження прокурора не відповідають дійсності, зокрема, відповідно до характеристики засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній до засудження не працював (а.с. 13-15). Зазначена обставина також підтверджується наявними в матеріалах справи копіями вироків Балтського райсуду Одеської області від 12.07.2017 р. відносно ОСОБА_8 та Балтського райсуду Одеської області від 26.07.2017 р. (а.с. 5-7 та 8-10 відповідно).

Таким чином, на переконання колегії суддів, звертаючись з апеляційною скаргою та клопотанням, в якому порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Малиновського райсуду м. Одеси від 20.03.2020 р., прокурор ОСОБА_7 не надав переконливих доказів про наявність у нього перешкод у реалізації свого права на оскарження вказаної ухвали в установлений законом строк.
Інших доказів, які б могли бути підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку, матеріали провадження не містять.
Відповідно до п. 2 постанови Верховного Суду України по справі № 5-103 кс-15 від 01.10.2015 року, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.
Відповідно до припису п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження, а суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Отже, враховуючи викладені обставини у всій сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання прокурора ОСОБА_7 про поновлення процесуального строку задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 24, 117, 370, 395, 399, 405, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 20.03.2020 року про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи.

Апеляційну скаргу повернути прокурору Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення до Верховного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4