Справа № 502/2485/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2020 м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду

кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000554 від 06.10.2019 р. відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котлас Архангельскої області Російської Федерації, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимості не маючого,

який обвинувачується у вчиненні злочину,

передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у тому, що 06.10.2019 р. о 00:29, більш точного часу встановити не виявилось можливим, він, знаходячись біля магазину «Домашній», який розташовано в м. Кілія по вул. Дмитрівській, 71, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, підійшов до мопеду марки «Motoleader» ML-50Q-3, який знаходився на вулиці біля паркану літньої тераси вказаного магазину, де, реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом відкотив вказаний мопед, що належить ОСОБА_4 , за місцем свого проживання, таким чином заподіявши потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на суму 9223,23 гривень.

Відповідні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України, тобто за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом.

29.11.2019 р. під час досудового розслідування між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_6 та за письмової згоди потерпілого ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості на підставі статей 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди її сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 289 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, зокрема, обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття; активне сприяння розкриттю злочину. Вказаною угодою передбачено, що підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість в обсязі підозри у судовому провадженні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке з урахуванням кількох обставин, що пом`якшують покарання, повинен понести ОСОБА_5 : у виді обмеження волі строком на 3 роки, від відбування якого він має бути звільнений на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені в ст. 476 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні та просив затвердити зазначену угоду.

Захисник в судовому засіданні підтвердив факт добровільності укладення угоди обвинуваченим та вважав за можливе затвердити угоду.

Прокурор в судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Потерпілий в судовому засіданні підтвердив факт надання прокурору письмової згоди на укладення відповідної угоди та пояснив, що у нього відсутні будь-які претензії до обвинуваченого.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути, серед іншого, укладена у провадженні щодо злочинів середньої тяжкості. Відповідно до ч. 5 вказаної статті укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено в судовому засіданні, що висунуте ОСОБА_5 обвинувачення відповідно до ст. 12 КК України стосується вчинення ним злочину середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1-4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Потерпілим надано письмову згоду прокурору на укладення угоди.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.11.2019 р. між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000554 від 06.10.2019 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 289 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді 3 років обмеження волі.

У відповідності до положень ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання, якщо він на протязі 1 року 6 місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк відраховувати з дня проголошення вироку.

Речовий доказ відповідно до положень ст. 100 КПК України вважати повернутим законному володільцю потерпілому ОСОБА_4 .
Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути зі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , - на користь держави 1570,10 гривень витрат на залучення експерта за реквізитами УК у м. Одесі/Малиновський р-н/24060300, р/р 5007, , банк Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) 899998, за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження» по Одеській області (виконавець Одеський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України, адреса: 65005, м. Одеса, вул. Прохоровська, 35).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1