ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 487/5989/17
Номер провадження 11-кп/819/1147/19 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.15 ч.3 ст.185,
ч. 3, 4, 5 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Захисників: адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м.Миколаєва від 04 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3, 4, 5 ст. 185 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 02 листопада 2019 року до 17 год., включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу Заводського районного суду м.Миколаєва від 04 вересня 2019 року скасувати, обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт за місцем реєстрації.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує про відсутність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

ОСОБА_9 являється громадянином Грузії, а тому має право на отримання копій процесуальних документів та судових рішень на рідній мові, однак дане право обвинуваченого постійно порушується.

Вважає, що суд затягує розгляд кримінального провадження, продовжує строк тримання під вартою без зменшення розміру застави та відмовляючи у зміні запобіжного заходу на більш м`який.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_7 вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу Заводського районного суду м.Миколаєва від 04 вересня 2019 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_10 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує про відсутність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Обвинувачений не має намірів ухилятися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вину в інкримінованих злочинах не визнає та сам зацікавлений у якнайшвидшому розгляді кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою носять формальний характер, жодних доказів в обґрунтування клопотання прокурором не надано.

Стороні захисту не було надано можливості ознайомитися з клопотанням прокурора.

Обвинувачений неодноразово звертався до суду з клопотаннями про переклад процесуальних документів, зокрема клопотань прокурора, та судових рішень про продовження строку тримання під вартою на грузинську мову, проте суд проігнорував вказані клопотання ОСОБА_10 , чим порушив право обвинуваченого на доступ до правосуддя.

Обвинувачений має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, перебуває у зареєстрованому шлюбі.

Вважає, що суд затягує розгляд кримінального провадження, а обвинувачений незаконно утримується під вартою.

Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не заявляли клопотання про забезпечення їх участі в апеляційному розгляді.

Заслухавши суддю - доповідача, захисників, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3, 4, 5 ст. 185 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки судовий розгляд кримінального провадження продовжується, є необхідність в дослідженні обставин по справі, а тому неможливо завершити судовий розгляд з ухваленням судового рішення по суті до закінчення строку дії обраного відносно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який спливає 08 вересня 2019 року.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні злочину середньої тяжкості, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а також особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, за більш тяжкий з яких законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

Колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у разі визнання винуватими в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, а також на дані про особу обвинувачених, які являються громадянами Грузії, ОСОБА_9 раніше не судимий, ОСОБА_10 в силу ст.89 КК України раніше не судимий, непрацевлаштовані, законне джерело доходів відсутнє, міцних соціальних зв`язків не мають, обвинувачуються у вчиненні ряду злочинів, в тому числі особливо тяжкого корисливого злочину проти власності, скоєних за попередньою змовою групою осіб, які діяли за спільним злочинним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, і ці обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених, перебуваючи на свободі, вони можуть вчинити активні дії щодо переховування від суду внаслідок тяжкості злочинів, незаконно впливати на потерпілих, свідків, місце проживання, номери зв`язку та персональні дані яких відомі обвинуваченим, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити злочинну діяльність, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянтів, які це заперечують, являються безґрунтовними.

Посилання адвоката ОСОБА_8 щодо наявності у ОСОБА_9 соціальних зв`язків, оскільки останній перебуває у шлюбі з громадянкою України та має місце для проживання, то колегія суддів вважає такі доводи непереконливими, оскільки відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_9 одружений із ОСОБА_11 , якій органом досудового розслідування також інкримінується вчинення злочинів у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, згідно наданих захисником документів гр. ОСОБА_12 не заперечує щодо проживання ОСОБА_9 разом із дружиною в її будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Натомість згідно копії договору оренди від 01 липня 2017 року ОСОБА_9 проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Також у своєму клопотанні про зміну запобіжного заходу захисник ОСОБА_8 посилається на те, що є договір оренди квартири у м. Миколаєві, яку обвинуваченому орендували знайомі для можливості проживання у м.Миколаєві у разі зміни запобіжного заходу. Вказані обставини, з огляду на кількість можливих місць проживання обвинуваченого, вказують на відсутність у нього саме постійного місця проживання і як наслідок соціальних зв`язків.

Що стосується стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 то згідно наданих захисником документів, зокрема відповіді Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській області обвинуваченому ОСОБА_9 в умовах ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» надається медична допомога. Будь-яких доказів того, що стан здоров`я ОСОБА_9 перешкоджає його подальшому перебуванню в умовах СІЗО, матеріали кримінального провадження не містять.

Посилання апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 про те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, то суд апеляційної інстанції хоч і приймає їх до уваги, проте, з огляду на характер, вид та обставини вчинення злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_10 , вказані обставини, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які давали б можливість застосувати до останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Враховуючи викладене, саме продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження право особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З огляду на вищевикладене, твердження захисників про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених, та можливість застосування до них більш м`якого запобіжного заходу, є необґрунтованими.

Доводи апеляційних скарг захисників про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, спростовуються матеріалами провадження.

Твердження апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 про необхідність зменшення визначеного розміру застави являються безґрунтовними з огляду на наступне.

Так, ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 серпня 2017 року було визначено відносно ОСОБА_10 заставу в розмірі 2 000 000 грн.

Підстави для зменшення розміру застави, як на тому наполягає захисник, на думку колегії суддів відсутні, оскільки заставу визначено ухвалою від 26 серпня 2017 року, яка не є предметом розгляду апеляційного суду та розмір застави не змінювався.

Доводи апеляційних скарг захисників про суттєві порушення прав обвинувачених, зокрема на отримання копій процесуальних документів та судових рішень на рідній мові, є безґрунтовними. Так, для забезпечення права обвинувачених, які являються громадянами Грузії, на користування рідною мовою, що передбачено п.18 ч.3 ст.42 КПК України, у кримінальному провадженні залучено двох перекладачів для здійснення перекладу обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з української мови на грузинську та навпаки, в тому числі перекладу процесуальних документів на мову якою обвинувачені володіють.

Під час вивчення матеріалів провадження колегією суддів не встановлено суттєвого порушення прав обвинувачених на доступ до правосуддя, як про те вказують в апеляційних скаргах захисники.

Вимога про завчасне вручення стороні захисту копії клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Посилання апелянтів про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, є необґрунтованими та зводяться до іншої оцінки захисниками обставин, встановлених судом.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційних скарг захисників, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2019 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4