Справа № 298/1621/19 Провадження № 1-кс/304/66/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2020 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала клопотання ОСОБА_3 , начальника Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали оголошено 01 квітня 2020 року о 09.00 год.

17 лютого 2020 року до слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області звернувся ОСОБА_3 із вищевказаним клопотання, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 09 грудня 2019 року, на вантажний автомобіль марки «ГАЗ-66», без номерних знаків та документів, що знаходиться на території спеціального майданчика Великоберезнянського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області за адресою: смт. Великий Березний, вул. Штефаника, №5 Великоберезнянського району Закарпатської області та повернути такий йому як фактичному володільцю. Клопотання мотивує тим, що на підставі ухвали слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 09 грудня 2019 року по справі № 298/1621/19 в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №70000426 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 246, ст. 290 КК України було накладено арешт на автомобіль марки «ГАЗ-66», без номерних знаків та документів, оскільки були достатні підстави вважати, що арештоване майно може мати значення для повного, об`єктивного та всебічного досудового розслідування, відповідати критеріям, зазначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України. Вищевказаний транспортний засіб разом із свідоцтвом визнані речовими доказами, автомобіль поміщений на майданчик тимчасового тримання Великоберезнянського ВП. Також зазначає, що внесені відомості до ЄРДР за ст. 246, ст. 290 КК України, санкції яких не передбачають додаткового виду покарання у вигляді конфіскації майна; володілець арештованого майна не має статусу підозрюваного чи обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, та не є особою, яка має відшкодовувати завдану злочином шкоду. Крім цього, розгляд клопотання слідчого СВ Великоберезнянського ВП відбувся без участі користувача або власника майна, при цьому в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що ОСОБА_5 або ОСОБА_6 були належним чином повідомлені про розгляд даного клопотання, а також, що їм відповідно до вимог закону була направлена копія ухвали про арешт майна і що вони таку отримали. Оскільки жодної потреби для слідчого в арешті та проведенні всіх необхідних слідчих дій відносно арештованого майна, практичної необхідності в його збереження як речового доказу на спеціальному майданчику Великоберезнянського ВП на відкритому просторі, де мають місце впливу різні природні явища, які сприяють його пошкодженню та цим самим завдає транспортному засобу значних збитків не має, а тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі та просив таке задовольнити, посилаючись на обставини викладені у ньому.

Начальник Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, при цьому посилаючись на те, що досудове слідство по справі ще не завершено, всі необхідні дії з участю арештованого майна не проведені, вантажний автомобіль марки «ГАЗ-66», без номерних знаків та документів є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому наявна потреба у подальшому арешті такого майна.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до такого висновку.

Так, згідно зі ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 цього Кодексу підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 09 грудня 2019 року клопотання старшого слідчого СВ Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000426 від 12 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 та ст. 290 КК України, про арешт майна задоволено, накладено арешт на вантажний автомобіль марки «ГАЗ-66», без номерних знаків та документів, завантажений деревиною породи «Граб» в кількості 5 метрів кубічних, який був вилучений у ході огляду місця події 11 листопада 2019 року на узбіччі дороги поблизу с. Гусний Великоберезнянського району Закарпатської області, за кермом якого перебував ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , та залишено вказаний транспортний засіб на відповідальному зберіганні на майданчику тимчасового тримання Великоберезнянського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області за адресою: смт. Великий Березний, вул. Штефаника, №5 Великоберезнянського району Закарпатської області.

Також встановлено, що досудове розслідування по вищезазначеній справі ще не закінчено, докази про закриття кримінального провадження №0000426 від 12 листопада 2019 року з за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 та ст. 290 КК України не додані, відсутні такі і в матеріалах даної справи.

Разом з цим встановлено, що досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000426 від 12 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 та ст. 290 КК України, на даний час ще не закінчено, а тому потреба у застосуванні арешту майна, який накладено обґрунтовано, ще не відпала.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 174 цього Кодексу арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із вказаної норми вбачається, що клопотання про арешт майна може бути подано, зокрема, іншим власником або володільцем майна.

Однак, ОСОБА_9 ані при подачі клопотання про скасування арешту, ані в ході судового розгляду такого клопотання не надав жодних доказів на підтвердження належності йому майна чи права користування, на яке накладено арешт, а саме автомобіль марки «ГАЗ-66», без номерних знаків та документів.

Що стосується твердження у судовому засіданні ОСОБА_3 про те, що арештований транспортний засіб належить його дідові ОСОБА_10 , то слідчий суддя до уваги таке не бере, оскільки не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що останньому належить даний вантажний автомобіль.

Таким чином, слідчий суддя дійшов переконання, що дане твердження ОСОБА_3 ґрунтується виключно на припущеннях.

Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 було притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 121-6 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, за які на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн та 510 грн відповідно, що підтверджується адміністративною практикою, виданою Великоберезнянським ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області (а. с. 17).

Разом з цим встановлено, що вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 03 серпня 2017 року ОСОБА_3 визнано винуватим за ст. 246 КК України (незаконна порубка або незаконне перевезення, зберігання, збут лісу) та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Крім того, з даного вироку слідує, що автомобіль марки «ГАЗ-66» 20 травня 2017 року використовувався ОСОБА_3 в якості засобу вчинення злочину, а тому слідчий суддя вважає, що у кримінальному провадженні №70000426 автомобіль марки «ГАЗ-66», який також міг використовуватися в якості засобу вчинення даного злочину, є рецидивом використання даного засобу вчинення злочину.

Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що досудове слідство по справі ще не завершено, а тому потреба у застосуванні арешту майна, який накладено обґрунтовано, ще не відпала, всі необхідні дії з участю арештованого автомобіля не проведені, а також враховуючи те, що вантажний автомобіль марки «ГАЗ-66», без номерних знаків та документів є речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись статтями 100, 174 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала суду згідно з ч. 2 ст. 392 КПК України окремому оскарженню від судового рішення, передбаченого частиною першою вказаної статті, не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1