КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/1722/2020 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2

18 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду апеляційну скаргу прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 14 лютого 2020 року, -
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя виходив з того, що 13 лютого 2020 року слідчим суддею Вишгородського районного суду Київської області відмовлено у задоволенні клопотання про обшук за недоведеністю та необґрунтованістю законних підстав для проникнення у володіння особи, у зв`язку з чим прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна та накласти арешт на речові докази, вилучені 08 лютого 2020 року в ході обшуку приміщення, що за адресою: проспект Івана Мазепи, 9-Д, місто Вишгород, Київська область.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає про відповідність майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, вимогам ст. 98, ст. 167 КПК України та вказує, що майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин вчинення кримінального правопорушення. Прокурор стверджує, що в ході обшуку виявлені документи, які безпосередньо стосуються незаконного зайняття гральним бізнесом.
Також сторона обвинувачення звертає увагу суду на дотримання слідчим строків звернення із клопотанням про арешт майна. Додає, що права власника не порушено.
У підсумку прокурор зазначає про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Апеляційна скарга прокурора призначена до розгляду на 27 лютого 2020 року, проте прокурор ОСОБА_6 у судове засідання суду апеляційної інстанції не прибув, повідомивши суд про свою зайнятість у іншому кримінальному провадженні (а.с. 39). Розгляд апеляційної скарги просив перенести, проте доказів на підтвердження викладених у листі обставин не надав. Розгляд вказаної справи неодноразово переносився слуханням в апеляційній інстанції на 02.04.2020, 20.05.2020, 18.08.2020, проте прокурор ОСОБА_6 у зазначені судові засідання не прибув, при цьому 18.06.2020 на адресу суду надійшов лист прокурора ОСОБА_6 аналогічного з попереднім листом змісту (а.с. 55). З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що повторна неявка у судове засідання прокурора не може вважатись поважною підставою для відкладення розгляду апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано відмовлено у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.
13.02.2020 слідчий СВ Вишгородського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 08 лютого 2020 року в ході невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 14 лютого 2020 року у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовлено.
Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги прокурора такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.
КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
08.02.2020 слідчим СВ Вишгородського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України проведено огляд (обшук) території приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: 9 системних блоків, 12 моніторів, Video Recorder, картонну коробку з листівками, 10 папок з документами, 5 рамок з логотипом «ЛОТО ЗОЛОТО 777», 2 папки з документами, 2 флеш накопичувачі, 9 комп`ютерних клавіатур, 2 зошитів, скетч карту, мобільний телефон Ergo, DVD-Writer, а також чековий апарат.
13.02.2020 слідчий СВ Вишгородського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 08 лютого 2020 року в ході невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у задоволенні якого 14 лютого 2020 рокуслідчим суддею Вишгородського районного суду Київської області відмовлено.
Колегія суддів дослідивши додані ініціатором клопотання матеріали, дійшла висновку про відсутність належного обгрунтування необхідності накладення арешту на майно, виходячи з наступного.
Так, в обґрунтування підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, слідчим до клопотання додано витяг з ЄРДР, лист про реєстрацію злочину, протокол огляду від 08.02.2020, постанову про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 08.02.2020.
Наведені документи, на переконання ініціатора клопотання, містять факти та обставини, які дають підстави для висновку про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, проте з таким висновком колегія суддів погодитись не може, оскільки долучені до клопотання матеріали не містять фактів тих обставин, на які послався ініціатор клопотання, а є документами про вчинення певних процесуальних та слідчих дій, з яких не вбачається, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, як того вимагають положення п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України.
З доданих до клопотання матеріалів взагалі не вбачається, що було вчинено будь-яке правопорушення, у зв`язку із чим твердження прокурора щодо відповідності майна, на яке слідчий просить накласти арешт, критеріям визначеним ст. 98, ст. 167 КПК України, є необгрунтованими.
Крім того, не оспорює в апеляційній скарзі прокурор і факт відмови у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про надання дозволу на проведення невідкладного обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що стало підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, і з чим, в свою чергу, погоджується і колегія суддів.
Враховуючи вищевикладене і мотивування клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна.
Таким чином, слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, обґрунтовано відмовив у його задоволенні.
Крім того, визнання стороною обвинувачення вилученого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною підставою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведених порушень КПК України, є передчасними.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.
З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 170 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 14 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Вишгородського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 про накладення арешту на речові докази, вилучені 08 лютого 2020 року в ході невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4