Справа № 459/1213/20
Провадження № 1-кс/459/427/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2020 року слідчий суддя Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Червонограді скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 28.12.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001521, -

В С Т А Н О В И В :
Представник скаржника звернувся до слідчого судді зі скаргою, у якій просив скасувати постанову СВ Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 28.12.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001521.

На обґрунтування скарги послався на те, що у провадженні Червоноградського ВП перебувало вказане вище кримінальне провадження, яке постановою слідчого Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 28.12.2019 року було закрито. Вважає дану постанову незаконною.

Скаржник та його представник у судове засідання не з`явилися. Представник скаржника подав заяву з проханням розглядати скаргу у його відсутності, вимоги скарги просить задовольнити.

Представники Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області та Червоноградської місцевої прокуратури, у судове засідання не з`явилися. Слідчий Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, просить у задоволенні скарги відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

У провадженні Червоноградського ВП перебувало кримінальне провадження № 0001521, яке постановою слідчого Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 28.12.2019 року було закрито.

Постанова мотивована тим, що 25 серпня 2014 року близько 23 год. 15 хв. на проїжджій частині дороги пр-ту Шевченка м.Червонограда, неподалік буд. №25 вказаного проспекту, гр. ОСОБА_3 , керуючи скутером «Beverly 500», зіткнувся з невстановленим автомобілем, внаслідок чого гр. ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження.

26 серпня 2014 року дане кримінальне правопорушення внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001521 за ч.1 ст.286 КК України.

З протоколу огляду місця ДТП, план-схеми та фототаблиці до нього встановлено, що: ДТП мала місце в межах населеного пункту позначеного дорожнім знаком 5.45, на проїжджій частині пр-ту Шевченка у м. Червоноград, неподалік буд. №25 вказаного проспекту. Проїжджа частина дороги горизонтально-поздовжнього профілю, пряма в плані, без вибоїн та пошкоджень, дорожнє покриття асфальтобетонне, на момент ДТП сухе, чисте. На дорозі організовано двосторонній рух, є по одній смузі руху в кожному напрямку, які розділені між собою переривчастою лінією дорожньої розмітки 1.5. Проїзна частина пр-ту Шевченка загальною шириною 9.00 метра.

На місці пригоди зафіксовано скутер «Beverly 500», який лежить на правій смузі проїжджої частини дороги, з наявними на його поверхні пошкодженнями. На місці ДТП зафіксовано: два сліди гальмування, пляму РБК, пляму технічної рідини скутера, уламки транспортного засобу осипи лакофарбового покриття.

Допитана як свідок ОСОБА_6 повідомила, що ввечері 25.08.2014 року її син ОСОБА_3 пішов гуляти. 26.08.2014 приблизно о 00.05 год. їй зателефонувала племінниця ОСОБА_7 , та запитала де є ОСОБА_3 , на що вона відповіла, що він гуляє. Тоді ОСОБА_7 розповіла, що ОСОБА_3 потрапив в ДТП, і що це їй стало відомо від когось з її знайомих, які опізнали моторолер її сина на місці ДТП. ОСОБА_6 почала телефонувати синові на його мобільний телефон, проте ніхто на її дзвінки не відповідав. Після цього вона вирушила в лікарню м. Червонограда де в реанімаційному відділенні виявила свого сина без свідомості. Його одяг, мобільний телефон, в`язку ключів, золотий ланцюжок, золотий браслет та золотий перстень їй віддали лікарі приймального відділення лікарні. ОСОБА_3 вживав алкоголь лише на свята, оскільки постійно був за кермом автомобіля. Як саме трапилось ДТП, хто був його учасником окрім її сина, хто був очевидцем ДТП, їй не відомо.

З`ясувати детальні обставини вищезазначеної ДТП шляхом проведення допиту чи слідчого експерименту з ОСОБА_3 , не виявилось можливим, так як останній на неодноразові виклики слідчого не являвся, відмовився від участі у будь-яких слідчих діях по вказаному кримінальному провадженні, зокрема і у проведенні з ним судово-медичної експертизи. Окрім вищезазначеного в ході досудового слідства було проведено ряд заходів спрямованих на встановлення причетних до ДТП інших транспортних засобів, та їх водіїв, проте проведеними заходами встановити таких не вдалося.

Допитані в ході досудового слідства в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 жодної корисної інформації, яка б сприяла розкриттю даного злочину не отримано.

Згідно із чинним наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»: «4.1. Судово-медична експертиза з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться судово-медичним експертом шляхом медичного обстеження потерпілих. Проведення цієї експертизи тільки за медичними документами (історії хвороби, індивідуальній карті амбулаторного хворого тощо) допускається у виняткових випадках і лише за наявності справжніх повноцінних документів, що містять вичерпні дані про характер ушкоджень, їх клінічний перебіг та інші необхідні відомості. 4.13. Судово-медичному експерту належить утриматись від встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у випадках: 4.13.1. Невизначеності клінічної картини чи недостатнього клінічного і лабораторного обстеження потерпілого; 4.13.4. Відсутність медичних документів, у тому числі результатів додаткових досліджень, без яких не можна судити про характер і ступінь тяжкості тілесних ушкоджень.» На даний час ОСОБА_3 не пройшов судово-медичну експертизу по даному кримінальному провадженні, що унеможливлює встановлення ступеня тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень. Досудовим слідством встановлено, що на даний час немає можливості проводити будь-які слідчі дії з потерпілим, так як останній на неодноразові виклики слідчого не реагує та відмовляються від проведення будь-яких слідчих дій та судово-медичної експертизи, у зв`язку з чим немає можливості встановити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень заподіяних ОСОБА_3 . Приймаючи до уваги все вищенаведене та те, що немає можливості встановити ступінь тяжкості отриманих ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, та по даному кримінальному провадженні минули строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, тому дане кримінальне провадження слід закрити.

Всупереч вимозі ч.2 ст. 242 КПК України, а відповідно й п.2.ч.1 ст. 7, ч.1, ч.2 ст. 9 цього Кодексу, судово-медичної експертизи для визначення тяжкості та характеру заподіяних ОСОБА_3 тілесних ушкоджень у кримінальному провадженні не призначалось.

При цьому 19.03.2019 р. прокурором була надана вказівка слідчому в порядку п.4 ч.2 ст. 36 КПК України про необхідність отримання та долучення до матеріалів кримінального провадження такого висновку судово-медичної експертизи, яку слідчим в порушення ч.4 ст. 40 КПК України не виконано.

Таким чином, відповідно до вимог ч.2 ст. 242, ч.4 ст. 40 КПК України слідчий зобов`язаний забезпечити проведення судово-медичної експертизи для визначення тяжкості та характеру заподіяних ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, в т.ч. на виконання письмової вказівки прокурора.

Також, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, в т.ч. відповідна заява (заяви потерпілого), якими б підтверджувалась його відмова від участі в процесуальних діях, в т.ч. у проведенні судово-медичної експертизи, в жодному із передбачених КПК України процесуальному документі така його відмова не зафіксована.

Що ж стосується строку притягнення особи до кримінальної відповідальності, то згідно ст. 49 КК України сплив такого строку є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Однак, згідно з ч.2 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності здійснюється виключно судом, а не слідчим чи прокурором.

Таким чином посилання слідчого на закінчення строку притягнення особи до кримінальної відповідальності, в обгрунтування рішення про закриття кримінального провадження, суперечить вимогам ст. 284 КПК України.

Також є необґрунтованим висновок слідчого про відсутність в показаннях свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 корисної інформації, яка б сприяла розкриттю злочину.

Як вбачається із показань вказаних свідків, взаємоузгоджених за змістом, вони були очевидцями ДТП і повідомили відомості про місце ДТП, про обставини події у динаміці її розвитку, дії учасників ДТП при цьому, візуальні ознаки невстановленого автомобіля, який вчинив зіткнення із скутером ОСОБА_3 (тим, колір) та ймовірні дані про його номерний знак, що має істотне значення для з`ясування обставин кримінального провадження.

Водночас слід зазначити, що ОСОБА_3 на даний час не допитаний у кримінальному провадженні та з ним не проведено жодних процесуальних дій, також у кримінальному провадженні не проведено дожних слідчих процесуальних дій з очевидцями ДТП свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Матеріалами досудового розслідування стверджується, що виявлений під час огляду місця ДТП скутер марки «Beverly 500», яким керував ОСОБА_3 під час ДТП, був поміщений на штраф майданчик.

Однак попри те, що вказаний скутер, будучи пошкодженим під час ДТП, містив сліди кримінального правопорушення, його дослідження має значення для з`ясування обставин кримінального провадження, в т.ч. шляхом проведення судово-автотехнічної експертизи, такий не був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого складається, з поміж іншого, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За правилами ч. 3 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Фактичні обставини справи у світлі викладених норм права свідчать, що оскаржувана постанова є недостатньо мотивованою та необґрунтованою. Із її мотивувальної частини вбачається, що обсяг слідчих дій та кінцевий висновок про відсутність складу злочину є недостатніми для переконання, що слідчий виконав вимоги щодо всебічності, повноти і неупередженості дослідження обставин кримінального провадження та не допустив прийняття незаконних і упереджених процесуальних рішень.

У своїй сукупності викладені вище факти й обставини можуть викликати у стороннього спостерігача об`єктивні сумніви щодо обґрунтованості оскаржуваної постанови, тому слідчий суддя вважає, що висновок про відсутність складу кримінального правопорушення є передчасним та неповним, а тому цю постанову слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 28.12.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001521.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1