Справа № 482/2324/18
1-кп/469/69/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_3
обвинувачений - ОСОБА_4 ,
захисник - ОСОБА_5
представник потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_7
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , не ініціюючи питання про повернення обвинувального акту прокурору, надали заперечення на обвинувальний акт, у яких звернули увагу суду на невідповідність обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст.291 КПК України, що є підставою для повернення судом обвинувального акта; з міркувань тактики та стратегії захисту такі невідповідності стороною захисту не вказано; у вирішенні цього питання поклались на розсуд суду; у разі призначення справи до розгляду просили викликати свідків за наданим переліком та витребувати у прокурора документи щодо внесення до ЄРДР даних про кримінальне правопорушення.
Прокурор та представник потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 проти повернення обвинувального акта прокурору заперечували, вважали, що наявні підстави для призначення судового розгляду; інші клопотання вважали передчасними.
На підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про повернення прокурору обвинувального акта, який не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов"язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
За положеннями ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Зазначених вимог прокурором не дотримано.
Так, диспозиція ч.1 ст.286 КК України передбачає порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Зазначена норма є бланкетною, що потребує врахування положень інших відповідних нормативно-правових актів.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" (п.3) рекомендовано судам ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, у чому саме полягали названі у перелічених статтях порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.
Як вбачається з обвинувального акта, сформульоване прокурором обвинувачення є неконкретним, не містить даних щодо способу вчинення злочину, обставин його вчинення та причинного зв"язку між зазначеними у обвинувальному акті порушеннями у їх сукупності та наслідками протиправних дій, зокрема, в частині порушення водієм п.п.31.4, 31.4.5 "г", 10.1 Правил дорожнього руху України (стороною обвинувачення лише процитовано зміст зазначених пунктів з висновком про їх порушення, без визначення, у чому полягало порушення, та без викладення відповідних обставин, а саме: у чому полягала технічна несправність транспортного засобу, які саме шини та на яку вісь були встановлені в автомобілі Toyota Avensis реєстраційний номер НОМЕР_1 , їх модель, вид, розмір, конструкція, тип автомобіля вантажний чи легковий; чи починав водій ОСОБА_4 рух, перестроювався чи змінював напрямок руху, як саме та за яких обставин; не викладено обставини, які свідчать про наявність зв`язку між порушенням п.31.4, п.31.4.5 г ПДР України та наслідками у виді спричинення тілесних ушкоджень; не зазначено форму вини обвинуваченого у порушенні правил дорожнього руху, у тому числі наявність чи відсутність умислу водія ОСОБА_4 на керування транспортним засобом з технічними несправностями та, відповідно, не вирішено питання кримінально-правової кваліфікації дій водія щодо порушення вимог Правил дорожнього руху України, які забороняють експлуатацію технічно несправних транспортних засобів,
Крім того, з врахуванням позиції потерпілої ОСОБА_8 щодо недопустимості визнання її потерпілою у даному кримінальному провадженні, неконкретною є і правова кваліфікація кримінального правопорушення, викладена у обвинувальному акті як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому (а не потерпілим) середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Таким чином, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, він підлягає поверненню прокурору.
За змістом ст.315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду. З метою підготовки до судового розгляду суд, у тому числі, розглядає клопотання учасників судового провадження про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту, витребування певних речей чи документів (п.4 ч.2 ст.315 КПК Укріїни).
Оскільки обвинувальний акт повернуто прокурору, у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту в якості свідків та витребування певних документів слід відмовити за передчасністю.
На підставі викладеного, керуючись ст.291, п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд
Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про здійснення виклику певних осіб до суду для допиту як свідків та витребування документів залишити без задоволення.
Ухвала в частині повернення обвинувального акта прокурору може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Дата оголошення повного тексту ухвали 16.50 год. 16 грудня 2019 року.
Суддя :