Справа №359/1157/20
Провадження №1-кп/359/371/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2 квітня 2020 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0001810 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.11.2019 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, -
у скоєнні ним кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України за наступних обставин.
Так, 24.10.2019 року приблизно о 15:00 год. ОСОБА_4 разом зі ОСОБА_7 та невстановленою досудовим розслідуванням особою жіночої статі на автомобілі марки «Mercedes-Benz» д.р.н. НОМЕР_1 прибули до домоволодіння АДРЕСА_2 , та намагались проникнути на територію домоволодіння.
Їхні дії помітили голова правління СК «Вікторія - Плюс» ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та підійшли поцікавитись, з якою метою вони там перебувають. З цього приводу ОСОБА_7 почав розмовляти з головою правління ОСОБА_8 , а ОСОБА_6 знімала їх розмову за допомогою відеокамери мобільного телефону. Через деякий час, приблизно о 15:22 год. 24.10.2019 року, перебуваючи по АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 помітив, що його розмову знімає за допомогою відеозапису ОСОБА_6 та разом із ОСОБА_4 через застосування сили відібрали у ОСОБА_6 мобільний телефон, після чого ОСОБА_7 видалив відеозапис з телефону ОСОБА_6 . В свою чергу, ОСОБА_6 , а також інші присутні чинили опір та намагались перешкодити діям ОСОБА_7 та допомогти ОСОБА_6 повернути свій мобільний телефон.
В цей час ОСОБА_4 з метою припинити опір ОСОБА_6 шляхом нанесення їй фізичної шкоди та допомогти ОСОБА_7 видалити відеозапис, керуючись мотивом неприязних відносин до ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що вона фіксувала розмову ОСОБА_7 та голови правління кооперативу ОСОБА_8 , яку б він не хотів розголошувати, приблизно о 15:22 год. 24.10.2019 року, перебуваючи по вул. Підбірній біля домоволодіння №14, тримаючи в правій руці невстановлений досудовим розслідуванням спеціальний засіб самооборони, споряджений речовиною сльозоточивої та дратівної дії, направивши його в сторону обличчя ОСОБА_6 , застосував його, розпиливши його вміст у обличчя останньої.
Вказаними умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження у виді крововиливів слизових оболонок повік обох очей, язика.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились в умисних легких тілесних ушкодженнях, тобто скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України.
Доказами вчинення указаного злочину, є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинуваченого та думки прокурора, захисника та потерпілої, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, завданих внаслідок його дій тілесних ушкоджень, що є легкими).
В судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, приніс свої вибаченні потерпілій, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому, не вчиняти порушень законодавства України в майбутньому, та призначити покарання у вигляді штрафу.
Щодо обставин вчиненого злочину, повідомив, що він дійсно 24.10.2019 року приблизно о 15:00 год. разом знайомими на автомобілі марки «Mercedes-Benz», виконуючи функції водія та охоронника, прибули до домоволодіння АДРЕСА_2 та намагались проникнути на територію домоволодіння, яке належить на праві власності особі, яку він охороняв, і ця територія є спірною. Їхні дії помітили люди та підійшли поцікавитись, з якою метою вони там перебувають. Почалась розмова під час якої потерпіла знімала їх розмову за допомогою відеокамери мобільного телефону. Коли вони помітили, що їх розмову знімає за допомогою відеозапису потерпіла, то вони разом відібрали у неї мобільний телефон. В цей час ОСОБА_4 він тримав в руці газовий балончик та направив його в сторону обличчя ОСОБА_6 та розпилив його вміст у обличчя останньої та хто рядом знаходився, з метою заспокоїти людей, які мали агресивну поведінку.
Не оспорює, що внаслідок саме його дій у вигляді розпилювання вмісту балончику потерпілій ОСОБА_6 були спричинені легкі тілесній ушкодження у вигляді опіків очей та обличчя.
Крім того, судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, зважаючи на відсутність процесуальних витрат та речових доказів.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію обвинуваченого, його захисника та відсутність з цього приводу клопотань прокурора і потерпілої.
При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.
З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за санкцією указаної статті кримінального закону.
Притягнення до відповідальності останнього за указаною статтею кримінального закону підтримала і потерпіла ОСОБА_6 .
Злочини вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання відносно ОСОБА_4 покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.
Так, санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року, а тому відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_4 , і передбачене ч.1 ст. 125 КК України, є злочином невеликої тяжкості, оскільки передбачає покарання до одного року виправних робіт.
За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_4 вів себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.
З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого не встановлено.
Щодо наявності пом`якшуючих їх відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття.
Обвинувачений раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, відомості про перебування останнього на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання у суду відсутні, ОСОБА_4 не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, та не являється військовослужбовцем.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним. Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне, призначити ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України, покарання у виді максимального штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп., визначеного санкцією кримінального закону.

Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 не заявлено. Речові докази у кримінальному провадженні відсутні, про їх наявність не повідомив і прокурор в ході судового розгляду.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні також відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 126, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Засуджений ОСОБА_4 зобов`язаний сплатити суму штрафу на рахунок Державного бюджету України (отримувач коштів: Борисп. УК/Бориспіль/21081100; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38007070; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0010004; код класифікації доходів: 21081100), - в місячний строк з моменту набрання вироком суду законної сили.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.
Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.
Копія вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1