ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/636/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції: 610/2826/19
Категорія: ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 26 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_7 , 1973 року народження, громадянин України, уродженець м. Балаклія Харківської області, офіційно не працевлаштований, має професійно-технічну освіту, мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 06.09.2017 року за ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 310 КК України до 3 років позбавлення волі (звільнений від покарання з випробуванням на 2 роки і з покладенням на нього певних обов`язків), -

- визнаний винним у вчиненні злочинів,

за ч.1 ст. 185 КК України 1 рік 2 місяці позбавлення волі,

за ч.2 ст. 185 КК України - 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 06.09.2017 року у вигляді 1 року 9 місяців позбавлення волі і за сукупністю вироків призначено ОСОБА_7 остаточне покарання 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вироком встановлено, що в кінці травня 2019 року, в денний час, більш точні дата і час не встановлені, в АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , з корисного мотиву і мети збагачення за рахунок чужого майна, демонтував з гаражу і умисно, таємно, викрав частину металевих воріт загальною вагою 60кг і вартістю 301 гривня 80 копійок, належних ОСОБА_9 , розпорядившись ними на власний розсуд.
В середині червня 2019 року, в денний час, більш точні дата і час не встановлені, в АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , з корисного мотиву і мети збагачення за рахунок чужого майна, демонтував з гаражу і умисно, таємно, повторно викрав частину металевих воріт загальною вагою 60кг і вартістю 300 гривень, належних ОСОБА_9 , розпорядившись ними на власний розсуд.

Не погодившись з вироком суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким виправдати його у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1,2 ст. 185 КК України.
Посилається на те, що він не вчиняв крадіжки, а взяв у себе вдома, тобто в його діях немає складу злочину, а його сестра його оговорила.

Також, апеляційну скаргу на даний вирок подав прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , однак до початку апеляційного розгляду, відповідно до ч.1 ст. 403 КПК України, він відмовився від своєї апеляційної скарги, про що подав відповідну заяву.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора та потерпілої, які вважали оскаржений вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Згідно з оскаржуваним вироком (арк. 40), суд визнав, а учасники судового розгляду проти цього не заперечували, недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Відповідно до журналу судового засідання від 26.09.2019 року, ОСОБА_7 було роз`яснено положення ч.3 ст. 349 КПК України, які йому були зрозумілі та погодившись надавати показання суду, визнав повністю свою вину в інкримінованих йому злочинах, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України і повідомив послідовність та обставини їх вчинення.
Згідно відомостей, що зафіксовані на звукозаписі судового засідання, під час допиту обвинувачений не оспорював фактичної обставини кримінального провадження, враховуючи їх зміст та послідовність, як це зазначено в обвинувальному акті.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_7 , в силу вимог ч.2 ст. 394 КПК України, позбавлений можливості оскаржувати фактичні обставини, про які він повідомив суд щодо вчинення ним злочинів, погодившись в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, на спрощений порядок дослідження доказів, що достеменно та ретельно було роз`яснено йому судом першої інстанції в судовому засіданні при визначенні порядку та обсягу дослідження доказів. Така процесуальна позиція обвинуваченого, на час розгляду провадження в суді, не викликала сумнівів щодо її добровільності, а тому апеляційні доводи обвинуваченого в цій частині є безпідставними.
Більш того, під час апеляційного розгляду обвинувачений чітко пояснював, що вчинював дії, пов`язані з крадіжкою таємно від своєї сестри, яка є власницею цього майна в порядку спадкування.
Разом з цим, доводи обвинуваченого щодо можливості призначення більш м`якого покарання колегія суддів не може взяти до уваги, зважуючи на наступне.
Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
Поряд з цим, належить врахувати , що 06.09.2017 року вироком Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_7 був засуджений за ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 310 КК України до 3 років позбавлення волі, однак на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробуванням на 2 роки. Отже за цим вироком ОСОБА_7 покарання фактично не відбував.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КК України у суду є дискреційні повноваження щодо приєднання невідбутої частини покарання до призначеного покарання за новим вироком.
З оскаржуваного вироку вбачається, що суд, відповідно до норм ч.1 ст. 71 КК України приєднав до призначеного за новим вироком покарання лише частину невідбутого покарання за попереднім вироком, а саме 1 рік 9 місяців позбавлення волі.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про неможливість призначення більш м`якого покарання за доводами апеляційної скарги обвинуваченого, оскільки вони не ґрунтуються на нормах КК України та мають суто суб`єктивний характер.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст.ст., 69, 69-1, 75 КК України.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами обвинуваченого про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням доводів обвинуваченого щодо погіршення стану його здоров`я та наявності певних захворювань, враховуючи відсутність доказів на їх підтвердження колегія суддів роз`яснює ОСОБА_7 , що на підстав ст. 84 КК України він може бути звільнений від покарання за хворобою, але після отримання висновків судово-медичних експертів щодо встановлення тяжкої хвороби, яка перешкоджає відбуванню покарання. З огляду на викладене, ОСОБА_7 в будь-який час не позбавлений процесуального права звертатись з відповідним клопотанням щодо проведення судово-медичної експертизи з означеного питання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 26 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді

________________ ______________ ____________ ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3