Справа № 953/7043/20

11.06.2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Правобережного районного суду м.Магнітогорська Челябінської області від 16.07.2018 року за ст. 30 ч.3, ст. 228.1 ч. 5, ст. 30 ч. 3, ст. 228.1 ч. 4 п. «г» КК РФ до 10 років 6 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму,-
04.05.2020 року на адресу Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.
ОСОБА_4 засуджено вироком Правобережного районного суду м. Магнітогорська Челябінської області від 16.07.2018 року до покарання у вигляді 10 років 6 місяців позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених частиною третьою статті 30, частини п`ятої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі), частиною третьою статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 1 ГУФСВП Росії по Челябінській області»; кінець відбуття строку покарання - 24.06.2028 р.
Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .
З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом, заявник просить суд: 1) визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діянь, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Правобережного районного суду м. Магнітогорська Челябінської області від 16.07.2018 року; 2) визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 згідно з Кримінальним кодексом України.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2020 р. клопотання розподілено судді ОСОБА_1 .
В судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явилась, у поданому клопотанні просить здійснити його розгляд за її відсутності, посилаючись на приписи ч.1 ст.610 Кримінального процесуального кодексу України.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував та вважала за можливе привести вирок суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.
Вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього письмові докази, суд приходить до висновку, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно громадянина України ОСОБА_4 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Кримінального кодексу України (далі - КК України), громадяни України та особи без громадянства, що постійно проживають в Україні, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ч. 1 ст.602 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Пунктом "b" частини 1 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 1983 року, до якої Україна була приєднана на підставі Закону України "Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік" від 22 вересня 1995 року №337/95-ВР, визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Статтею 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: а) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; с) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; і d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст.606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст.610 КПК України, відповідно до якої під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч.4 ст.610 КПК України.
При цьому суд, як це зазначено у ч.3 ст.603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Частиною 1 статі 606 КПК України визначено, що засуджену судом України особу може бути передано для відбування покарання в іншу державу, а засудженого іноземним судом громадянина України прийнято для відбування покарання в Україні тільки за умов: 1) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; 2) якщо вирок набрав законної сили; 3) якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж якнайменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; 4) якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; 5) якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; 6) якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; 7) якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.
Під час розгляду вказаного клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, та зареєстрований в Україні за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України, виданого на його ім`я Київським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 20.01.2015 року.
Вироком Правобережного районного суду м. Магнітогорська Челябінської області від 16.07.2018 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст. 30 ч.3, ст. 228.1 ч. 5, ст. 30 ч. 3, ст. 228.1 ч. 4 п. «г» КК РФ до 10 років 6 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк покарання ОСОБА_4 відраховується з 16.07.2018 року, та зараховано у строк відбуття покарання час утримання під вартою з 25.12.2017 до 16.07.2018 року. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 залишено без змін у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до копії розпорядження від 15.08.2018 року про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Правобережного районного суду м. Магнітогорська Челябінської області від 16.07.2018 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст. 30 ч.3, ст. 228.1 ч. 5, ст. 30 ч. 3, ст. 228.1 ч. 4 п. «г» КК РФ, набрав законної сили 14 серпня 2018 року.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся із клопотанням про переведення його для подальшого відбування покарання в Україну, оскільки він є громадянином України.
Згідно довідки про відбуту та не відбуту частини покарання, виданої тимчасово виконуючим обов`язки начальника ФКУ ВК № 1 ГУФСВП Росії по Челябінській області, початок строку відбування покарання ОСОБА_4 16.07.2018 року, кінець строку 24.06.2028 року, та зараховано строк з 25.12.2017 року по 16.07.2018 року. Станом на 02.12.2019 року засуджений відбув 1 рік 11 місяців 7 днів, не відбутий строк покарання - 08 років 06 місяців 2 днів (а.с.25).
Відповідно до медичного висновку та характеристики на засудженого, ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ ВК № 1 ГУФСВП Росії по Челябінській області з 16.07.2018 року, має діагноз «соматично здоровий», на обліку у лікаря-терапевта не перебуває, інвалідності не має, полі наркоманія, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, працездатність обмежена: без лаків, красок, ПММ; за весь період відбування покарання допустив 14 порушень встановленого порядку відбування покарання, в колективі конфліктів не допускає, підтримує зв`язок із бабусею шляхом листування, заохочень не має, на шлях виправлення не стає. (а.с. 28,29).
Таким чином, на розгляд суду були надані всі необхідні документи, згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб та ч. 2 ст. 610 КПК України.
Під час розгляду клопотання Міністерства юстиції суд, відповідно до ч. 3 ст. 610 КПК України, визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність за злочин, вчинений засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
Частиною 3 статті 30 частини 5 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, передбачений злочин - замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця по незалежним від цієї особи обставинам.
Санкція ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти до двадцяти років з позбавленням права займати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років чи без такої та зі штрафом у розмірі до одного мільйона рублів чи в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого чи довічним позбавленням волі.
Частиною 3 статті 30 п. «г» частини 4 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, передбачений злочин замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця по незалежним від цієї особи обставинам.
Санкція частини 4 статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до двадцяти років з позбавленням права займати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років чи без такої та зі штрафом у розмірі до одного мільйона рублів чи в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого.
Згідно ч.ч. 1-2 ст.15 КК України, замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Статтею 307 КК України передбачено кримінальну відповідальність за такі дії:
1. Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів - караються позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років.
2. Ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308 - 310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини, -
караються позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
3. Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього, -
караються позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Отже, згідно національного законодавства України, кваліфікація дій засудженого ОСОБА_4 , визначена вказаним вироком іноземної держави за ст. 30 ч.3, ст. 228.1 ч. 5, ст. 30 ч. 3, ст. 228.1 ч. 4 п. «г» Кримінального кодексу Російської Федерації відповідає кваліфікації за ст.15 ч. 2 - ч. 3 ст.307 КК України, як закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів в особливо великих розмірах, вчинений за попередньою змовою групою осіб, та за ст.15 ч. 2 - ч.2 ст.307 КК України, як закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів у великих розмірах, вчинений за попередньою змовою групою осіб
При цьому, слід врахувати, що згідно ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Оскільки, санкцією ч. 3 ст. 307 КК України передбачено лише покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, строк покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком від 16 липня 2018 року Правобережного районного суду м. Магнітогорська Челябінської області, Російської Федерації, після приведення цього вироку у відповідність до національного законодавства України, виходячи з положень ч.3 ст. 68, п.1 ч.4 ст.610 КК України, не може бути більшим за вісім років позбавлення волі, а за ст.. 307 ч.2 КК України не може перевищувати 6 років 8 місяців позбавлення волі.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вирок Правобережного районного суду м. Магнітогорська Челябінської області від 16.07.2018 року можливо привести у відповідність до законодавства України, враховуючи, що ст. 30 ч.3, ст. 228.1 ч. 5, ст. 30 ч. 3, ст. 228.1 ч. 4 п. «г» Кримінального кодексу Російської Федерації відповідає кваліфікації за ст. 15 ч. 2 - ч. 3 ст. 307, ст.15 ч. 2 - ч. 2 ст. 307 КК України.
Разом з тим, у відповідності до вимог п."b" ч.1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 1983 року, замінюючи вирок, компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів, а тому суд не застосовує додаткове покарання , передбачене ст. 307 ч.ч.2, 3 КК України у вигляді конфіскації майна.
При ухвалені вироку Правобережного районного суду м. Магнітогорська Челябінської області від 16.07.2018 року засудженому ОСОБА_4 було зараховано в строк відбуття покарання строк утримання його під вартою з 25.12.2017 року до 16.07.2018 року, та строк покарання відраховується з 16.07.2018 року. Запобіжний захід ОСОБА_4 залишено без змін у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили. Вирок суду набрав законної сили 14.08.2018 року.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення (до набрання вироком законної сили) з 25.12.2017 року по 14.08.2018 року (включно) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід відраховувати з 16.07.2018 року.
На підставі викладеного, керуючись п."b" ч.1 ст.9, ст.11 Конвенції про передачу засуджених від 1983 року, ст.ст.7,10, 72 КК України, ст.ст.372, 602, 603, 606, 610 КПК України суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 - задовольнити.
Привести у відповідність із законодавством України вирок Правобережного районного суду м. Магнітогорська Челябінської області від 16.07.2018 року відносно громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 30 ч.3, ст. 228.1 ч. 5, ст. 30 ч. 3, ст. 228.1 ч. 4 п. «г» КК РФ, яким його засуджено до 10 років 6 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії суворого режиму, а саме:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, вважати засудженим:
- за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України до позбавлення волі строком на 6 (шість) років 8 (вісім ) місяців , без конфіскації майна
- за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України до позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, без конфіскації майна.
На підставі ст.70 ч.1 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років без конфіскації майна.
Строк покарання ОСОБА_4 , відповідно до вироку Правобережного районного суду м. Магнітогорська Челябінської області від 16.07.2018 року відраховувати з 27.12.2017р. , тобто з моменту його затримання.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення (до набрання вироком законної сили) з 25 грудня 2017 року до 14 серпня 2018 року (включно).
Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України.
Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим - з моменту вручення йому копії ухвали.
Суддя - ОСОБА_6