Справа № 461/1917/20
Провадження № 1-кп/461/379/20
УХВАЛА

про призначення судового розгляду

08.07.2020 м.Львів

Галицький районний суд м. Львова
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю:
секретаря - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

при розгляді у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження підсудне Галицькому районному суду м. Львова.

Слідчим суддею під час досудового розслідування не постановлялась ухвала про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні. Підстав для здійснення судового розгляду кримінального провадження в закритому судовому засіданні немає. Кримінальне провадження підлягає розгляду у відкритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження.

Клопотань про витребування певних речей чи документів від учасників судового провадження не надійшло.

Прокурор та інші учасники висловили думку про можливість призначення судового розгляду даного кримінального провадження.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України і підстави для його повернення прокурору відсутні.

Підстав для закриття, зупинення чи направлення кримінального провадження до іншого суду- немає.

Підстав для судового розгляду кримінального провадження судом присяжних чи колегіально судом у складі трьох професійних суддів не вбачається.

Від прокурора 08.07.2020 р. надійшли клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів. В клопотанні прокурор зазначила про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можуть незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечили проти клопотання прокурора, оскільки в ОСОБА_4 на утриманні є двоє неповнолітніх дітей.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечили проти задоволення клопотання прокурора. Пояснили, що ОСОБА_5 має на утриманні дитину, постійне місце проживання та раніше не судимий.

Заслухавши учасників кримінального провадження суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 КПК України (яка знаходиться в розділі ІІ КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

Обґрунтованість підозри перевірена слідчим суддею під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суду на підготовчому судовому засіданні не надані докази стороною обвинувачення і тому суд не може надати їм правову оцінку. В підготовчому судовому засіданні суд не має процесуальної можливості і повноважень перевірити ці докази та обґрунтованість підозри. Належність та допустимість доказів буде перевірена судом під час судового засідання, про що суд зробить відповідні висновки в остаточному процесуальному рішенні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В суду є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжкого насильницького злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років. Немає міцних соціальних зв`язків. Крім цього, ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків, що підтверджується тим, що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення відносно потерпілого. Заява і показання потерпілого та свідків стали підставою для повідомлення про підозру ОСОБА_5 . Також останньому відоме місце проживання вищевказаних осіб.

Також суд вважає, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого насильницького злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років. Строк покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, є додатковим мотивуючим особу фактором переховуватись від суду. При цьому суд враховує, що в обвинуваченого ОСОБА_4 міцні соціальні зв`язки. Проте останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позабавлення волі на строк до шести років. Крім цього, відсутні дані про офіційне працевлаштування та джерела доходів останнього. ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки заява і показання потерпілого та свідків стали підставою для повідомлення про підозру ОСОБА_4 , також останньому відоме місце проживання вищевказаних осіб.

Вищевикладені обставини свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як обвинувачуються у вчиненні тяжкого із застосуванням насильства кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке є тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Вищевказані ризики є вагоми та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання під вартою.

З урахуванням викладених ризиків, які існують, осіб обвинувачених, обставин вчинення і суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинувачених запобіжного заходу та приходить до висновку, що застосування такого слід продовжити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 331 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження №0000272 від 15.01.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК Українипризначити до відкритого судового розгляду головуючим суддею одноособово в залі судового засідання Галицького районного суду м. Львова на 17 годин 30 хвилин 16 липня 2020 року.

Для судового розгляду даного кримінального провадження викликати на вказаний вище час та дату учасників судового провадження.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на строк до 05.09.2020 року включно.

Продовжити обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на строк до 05.09.2020 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, захисникам та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала в частині продовженняобвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1