Справа № 294/1087/19
Провадження № 1-кп/282/61/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2020 року
смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілого: ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000169 від 03.07.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великі Коровинці, Чуднівського району, Житомирської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною загальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

03.07.2019 року близько 09 год. 30 хв., ОСОБА_4 перебував на березі ставу по вул. Мальовничій в смт. Великі Коровинці Чуднівського району Житомирської області.

У цей день, час та місці, та за вказаних обставин, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме мобільного телефону, який належить ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та він залишається непомітним для оточуючих, скориставшись тим, що ОСОБА_5 купався у зазначеному ставу, з корисливим мотивом, шляхом вільного доступу з під одягу таємно викрав мобільний телефон торговельної марки «Samsung» модель «GT-18552 (SEK) (Galaxy Win)» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 866 грн. 37 коп., належний ОСОБА_5 та в подальшому, утримуючи викрадене при собі, залишив місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.

Дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), органами досудового розслідування кваліфіковані правильно, за ч. 1 ст. 185 КК України.

29 липня 2019 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення між підозрюваним та потерпілим у кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненому визнав повністю та просив суд затвердити угоду про примирення від 29 липня 2019 року, досягнуту між ним та потерпілим, за якою він визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Сторони дійшли згоди щодо призначення йому покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 120 годин.

Також пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, він розуміє права, передбаченні п.1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього, у разі затвердження цієї угоди.

Потерпілий ОСОБА_5 , у підготовчому судовому засіданні підтримав угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_4 , просив суд її затвердити, призначивши обвинуваченому покарання, визначене цією угодою. Також пояснив, що на даний час претензій до обвинуваченого не має, укладення угоди з його сторони є добровільним, наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України зрозумілі.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти затвердження даної угоди про примирення досягнутої між обвинуваченим та потерпілим.

Перевіривши угоду про примирення та заслухавши думку потерпілого, обвинуваченого та висновок прокурора, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, зазначена угода про примирення відповідає вимогам КПК України та закону і підлягає затвердженню.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинуваченому цілком зрозумілі права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Потерпілий також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п.2 ч. 1 ст.473 КПК України.

Також судом встановлено, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено видимої неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про примирення, відповідає санкції ч. 1 ст. 185, КК України.

Згідно ч.5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 469, п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. При прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з вище наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, у зв`язку з ухваленням обвинувального вироку із обвинуваченого в дохід держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта.

Речовими доказами розпорядитись у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 368-371, 373, 374, 395, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 29 липня 2019 року.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід Держави витрати на залучення експерта в сумі 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 04 (чотири) копійки, висновок експерта № 5/288 від 15.07.2019 року.

Речові докази по справі: мобільний телефон «Samsung GT-18552» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 в корпусі білого кольору, який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , після набрання вироком суду законної сили - повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі подачі апеляційної скарги після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1