ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/778/20 Справа № 201/4495/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000611 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівський м. Єнакієво Донецької області, громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не судимого відповідно до ст. 89 КК України
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 5, п. 6, п. 11, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

за участю секретаря ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_5
в режимі відеоконференції:
підозрюваного ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2020 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, строком до 16 липня 2020 року.
Слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 5, п. 6, п. 11, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Також слідчим суддею була встановлена наявність ризиків можливого переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, ризиків знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризиків незаконного впливу на потерпілих, свідків, спеціалістів і експертів у цьому кримінальному провадженні, а також наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення і зашкодження встановленню істини по справі. Крім цього, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

В апеляції:
- захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В обґрунтування вказує, що ОСОБА_6 не переховувався від органів досудового розслідування та суду, не знищував та не спотворював речей та документів, не впливав на жодного з процесуальних осіб, не перешкоджав кримінальному провадженню, не вчиняв інших кримінальних правопорушень.
Вказує, що підозра ґрунтується на показах свідка ОСОБА_9 , який є підозрюваним у виділеному кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 115 КК України.
Зазначив, що слідчим суддею не врахована відсутність вагомих доказів у вчиненні кримінального правопорушення, вік та хвороби ОСОБА_6 , наявність на його утриманні неповнолітнього сина, зайнятість суспільно-корисною діяльністю, відсутність судимостей, а також дотримання раніше застосованих запобіжних заходів.

Заслухавши, підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляції захисника, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів, вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи захисників, викладені в апеляційних скаргах є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.
За матеріалами долученими до клопотання, 14 березня 2019 року до ЄРДР за № 0000611 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 5, п. 6, п. 11, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
18 травня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 5, п. 6, п. 11, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме закінченому замаху на організацію і пособництво у вчиненні умисного вбивства, тобто протиправному заподіянні смерті двом особам, вчинене способом небезпечним для життя багатьох осіб, з корисливих мотивів, вчинене на замовлення за попередньою змовою групою осіб.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується, зокрема: протоколом огляду від 29 січня 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 28 квітня 2020 року; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 квітня 2020 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 29 квітня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 30 квітня 2020 року; протоколами допиту потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 05 травня 2020 року; висновком експерта № 19/104-11/1/52 від 04 березня 2020 року; протоколом обшуку від 23 грудня 2019 року, а також іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого, які вказують на високу ймовірність причетності підозрюваного до вчинення ним інкримінованого злочину.
Посилання сторони захисту в апеляції на недопустимість прийняття показів свідка ОСОБА_9 як на доказ обґрунтованості підозри є безпідставним, оскільки вони фактично зводяться до з`ясування питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного в інкримінованих йому злочинів, що є предметом розгляду в іншій стадії кримінального провадження, і в даному провадженні на цій стадії ці питання не з`ясовуються.
Перевіряючи доводи апеляції на наявність ризиків, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України, зважає на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 та які відносяться до особливо тяжких злочинів і за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, враховуючи обставини вчинення злочинів, особу підозрюваного, який не працює, особливо стійких соціальних зв`язків не має, що слугує підтвердженням високої ймовірності його переховування від органів досудового слідства та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно вплинути на потерпілих, свідків, у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення і зашкодити встановленню істини по справі, оскільки підозрюваний також обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення, обвинувальний акт стосовно якого направлено до суду.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Посилання сторони захисту на вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 колегія суддів вважає такими, які достатньо не впливають на необхідність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки належних доказів які б свідчили про неможливість підозрюваного у зв`язку з його станом здоров`я знаходитися в установі в умовах тримання під вартою не надано і апеляційним судом не встановлено.
Посилання в апеляційній скарзі про наявність на утриманні ОСОБА_6 неповнолітнього сина, відсутність судимостей, а також дотримання раніше застосованих запобіжних заходів, враховуючи наведені вище обставини, не є само по собі достатньо переконливими фактами які б переважали визначенні ризики чи зменшили б їх існування.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 5, п. 6, п. 11, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4