Провадження № 1-кс/643/3278/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання слідчий Московського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002029 від 15.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб,-

встановив :

Московським ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002029 від 15.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

В ході досудового розслідування встановлено, що 14.04.2020 до Московського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що 13.04.2020 приблизно о 22 годині двоє невстановлених осіб перебуваючи поблизу кіоску "Аттика", що знаходиться за адресою м. Харків, пр-т. Ювілейний 74, відкрито, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, заволоділи мобільним телефоном ОСОБА_4 , чим було завдано матеріальної шкоди останньому. Сума матеріальних збитків складає 7000 гривень. Жєо 16466 від 14.04.2020.
Під час проведення досудового розслідування було встановлено, що 13.04.2020 приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_4 перебував поблизу магазину «Аттика» за адресою м. Харків, пр-т. Ювілейний 74.
Поряд із вказаним магазином до ОСОБА_4 підійшло двоє раніше невідомих йому чоловіків. Один із вказаних чоловіків одразу підійшовши до ОСОБА_4 намагався вирвати з його рук належний йому мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 7 Neptune Blue 4 Gb ram 64 Gb rom». Саме в цей час другий чоловік схопив несподівано для ОСОБА_4 його за шию та силою повалив на землю, а перший чоловік скориставшись тим, що ОСОБА_4 розгубився, все ж таки вихопив належний останньому мобільний телефон. Після цього невідомі чоловіки з місця скоєння злочину зникли у невідомому для ОСОБА_4 напрямку.

Ідентифікуючі ознаки мобільного телефону, який належав ОСОБА_4 наступні : імеі 1- НОМЕР_1 імеі 2 НОМЕР_2 .

Надалі співробітникам ВКП Московського ВП ГУНП в Харківській області було надано доручення у порядку ст. 40 КПК України з метою встановлення можливих свідків викраденого майна.

Крім того, було встановлено свідка ОСОБА_5 яка в червні 2020 року перебуваючи на роботі придбала у невідомого чоловіка мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 7 Neptune Blue 4 Gb ram 64 Gb rom» з ідентифікуючими ознаками імеі 1- НОМЕР_1 імеі 2 НОМЕР_2 , тобто мобільний телефон, який належить потерпілому ОСОБА_4 .

07.07.2020 в ході проведення огляду місця події ОСОБА_5 добровільно видала вказаний вище мобільний телефон співробітникам поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна здійснюється під час огляду, обшуку.

Приймаючи до уваги, що вилучений мобільний телефон буде використаний у кримінальному проваджені в якості речового доказу, з метою його збереження в якості речового доказу та позбавлення можливості його знищення або переховування, слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, разом із клопотання надали заяву, в якій просили проводити судове засідання без їх участі, клопотання підтримали.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що в провадженні Московського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0002029 від 15.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме : мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 7 Neptune Blue 4 Gb ram 64 Gb rom» з ідентифікуючими ознаками імеі 1- НОМЕР_1 імеі 2 НОМЕР_2 , запаковано в паперовий конверт, яке було вилучено 07.07.2020 в приміщенні службового кабінету № 3 СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області за адресою м. Харків, вул. Ахієзерів, 30, у громадянки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,( місце проживання: АДРЕСА_1 , к.т. НОМЕР_3 ).

Зберігання майна зазначеного в п.п.1.1-1.3 визначити відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19 листопада 2012 року №1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1