Справа № 481/281/20
Провадж.№ 1-кс/481/114/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2020 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг, Миколаївської області заяву про відвід судді ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000443 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України,

встановив:
В провадженні судді Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 перебуває кримінальне провадження № 0000443 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.389 КК України.

26.05.2020 року до початку розгляду справи по суті захисником ОСОБА_5 , заявлено відвід головуючій судді ОСОБА_3 .

У своїй заяві про відвід, захисник ОСОБА_5 , посилається на те, що суддя ОСОБА_3 11.11.2019 року приймала рішення у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за ч.4 ст.126. Під час розгляду кримінального провадження суддя ОСОБА_3 буде з`ясовувати питання пов`язані з подіями 08.09.2019 року, які передували подіям кримінального провадження № 0000443, і стосовно яких вона вже сформулювала свою думку при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Тому захисник вважає, що в даному випадку має місце порушення п.4 ч.1 ст.75 КПК України та пункту 1 ст.6 Конвенції

В судове засідання учасники судового провадження не з`явилися, що не перешкоджає розгляду заяви по суті.

Згідно з ч. 4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Проаналізувавши заяву про відвід та матеріали провадження, суд приходить до висновку, що заява про відвід підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ст. 8, 15 Кодексу суддівської етики суддя повинен здійснювати судочинство в межах та порядку, визначених процесуальним законом, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

В силу змісту ст.6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених Резолюцією № 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 pоку, визнається як основоположний принцип надання в рівній мірі кожній особі права на розгляд її справи, що пов`язана зі встановленням її прав та обов`язків, а також з питанням її винуватості у скоєнні кримінального злочину, незалежним судом, на засадах справедливості та безсторонності, на відкритому судовому засіданні у встановленому законом порядку, беручи до уваги те, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві, нижченаведені принципи мають на меті встановлення стандартів етичної поведінки суддів. Вони адресовані суддям для використання як інструкції, а також судовим органам для використання як базових принципів регламентації поведінки суддів. Крім того, вони покликані сприяти кращому розумінню та підтримці здійснення правосуддя з боку представників виконавчої та законодавчої влади, адвокатів та суспільства в цілому.

Згідно до п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду призюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

Відповідно до ч. 5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Свою заяву захисник ОСОБА_5 мотивував тим, що мають місце порушення п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, а саме упередженість судді, яка раніше вже давала оцінку діям особи за подіями 08.09.2019 року, сформувала свою позицію, від якої тепер може не відступити.

Дійсно 11.11.2019 року суддею ОСОБА_3 було прийнято рішення (№481/1324/19) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до начальника сектору реагування патрульної поліції Новобузького відділу поліції ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_6 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, під час якого було розглянуто питання пов`язані з подіями 08.09.2019 року, які передували подіям кримінального провадження № 0000443.

Зважаючи на вищезазначене, на думку суду, заява захисника ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_3 від участі у розгляді кримінального провадження (справа № 481/281/20 ) підлягає задоволенню.

Керуючись ст.6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", п.1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів, ст. 55 Конституції України, ст. 8,15 Кодексу суддівської етики, ст.ст. 75,80,81,369-372 КПК України, суд,

постановив :
Заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_3 від участі в розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України (справа № 481/281/20) задовольнити.

Кримінальне провадження № 481/281/20 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, передати до канцелярії Новобузького районного суду Миколаївської області для повторного автоматизованого розподілу у порядку, визначеному ст.35 КПК України та з урахуванням спеціалізації суддів.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає та набирає чинності з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1