ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1431/19 Номер провадження 11-кп/814/240/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 02 липня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки: с. Вербівець, Катеринопільського району, Черкаської області, проживаючої: АДРЕСА_1 ,незаміжню, раніше неодноразово судиму, останній раз 09.03.2016 Катеринопільським районним судом Черкаської області за ст. 185 ч.2, 75 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. 04.11.2016 ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області іспитовий строк скасовано і направлено в місця позбавлення волі строком на 3 роки.

відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_6 від відбування покарання за вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 09.03.2016.
Суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що ОСОБА_6 за під час відбування покарання характеризується посередньо, працевлаштована, проте, на час судового розгляду мала непогашене дисциплінарне стягнення за самовільне відхилення від режиму слідування, що свідчить про зміну ставлення засудженої до режиму відбування покарання, у зв`язку з чим вона судом була визнана такою, що своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє звільнення.

Апеляційний розгляд засуджена ОСОБА_6 просила проводити без її участі.
Прокурор у своїй заяві також просив проводити апеляційний розгляд без його участі. Рішення суду просив залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження та особової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, відбуття певної частини покарання є лише формальною умовою умовно-дострокового звільнення. Фактичною або матеріальною обов`язковою підставою є доведеність виправлення засудженого - поведінка ув`язненого в місцях позбавлення волі та його ставлення до праці.

Статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Як вбачається зі змісту ухвали,судове рішення в повній мірі відповідає вище зазначеним вимогам закону.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджена вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04.11.2016 ч.2 ст.185, ч.4 ст.70, ст.71 КК України на 3 роки 6 позбавлення волі.

04.06.2019 самостійно звернулась з клопотанням про умовно-дострокове звільнення.

З 07.11.2016 утримується в місцях ув`язнення. За час утримання Черкаському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мала.

З 15.04.2016 відбуває покарання у Надержинщинській виправній колонії (№ 65). За період відбування покарання характеризується в основному позитивно, працевлаштована в житловій зоні їдальні установи, сторожем на підсобному господарстві, робітником у робочій бригаді на підприємстві установи.

Протягом строку відбування покарання мала 2 заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього трудового розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та виконання вимог безпеки праці.

Проте, 16.04.2019 засуджена ОСОБА_6 була притягнута до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму відбування покарання, а саме без дозволу представників адміністрації ухилилась від маршруту слідування.

На момент розгляду клопотання засудженої ОСОБА_6 судом першої інстанції, дане стягнення не було погашено або знято у встановленому законом порядку.

Ця обставина вказують на те, що засуджена не стала на шлях виправлення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильні висновки про те, що своєю поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_6 не довела своє виправлення, а відтак - ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення.

Під час апеляційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування оскарженого судового рішення.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 02 липня 2019 року відносно неї без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4