справа №619/1097/20
провадження №1-кп/619/238/20
ВИРОК
іменем України

08 квітня 2020 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі : головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт №0000201 від 11.02.2020 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Перечин, Перечинського району, Закарпатської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 листопада 2010 року за ст. 70, ч. ч.2, 3 ст. 185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки;
- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 лютого 2011 року за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за попереднім вироком, остаточно до відбування призначено 4 (чотири) роки позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки;
- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2011 року за ст. 70, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України до 5 (пяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць з конфіскацією майна;
- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 травня 2016 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком і за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць;
- вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 липня 2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням попереднього вироку призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 2 (два) місяці;
- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 14.09.2016 за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70, ч.5 ст.72 КК України до 4(чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі, на підставі ст.81 КК України, відповідно до ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 25.11.2019, умовно-достроково звільнений на невідбутий строк 1 місяць 29 днів, на теперішній час перебуває в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор»,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, будучи умовно-достроково звільненим на підставі ст. 81 КК України відповідно до ухвали Дергачівського районного суду від 15.11.2019, під час невідбутого строку, на шлях виправлення не став та повторно вчинив злочин проти власності за наступних обставин.
Так, 20.01.2020, в денний час доби, ОСОБА_4 , знаходячись на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де, допомагав останній по-господарству, маючи та реалізуючи свій прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, діючи повторно, шляхом вільного доступу, користуючись тим, що потерпіла ОСОБА_5 відволіклась, впевнившись в тому, що його подальші злочинні дії ніким помічені не будуть, таємно викрав гаманець, в якому знаходились грошові кошти у сумі 350 грн. 00 коп., що належали потерпілій, після чого, з викраденим майном, з місця пригоди зник, розпорядившись ним на свій розсуд.
В результаті злочинних дій з боку ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 , спричинено матеріальну шкоду на суму 350 грн. 00 коп.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованому йому злочину визнав повністю, кається у скоєному, підтвердив факт і обставини вчинення злочину.
Вказав суду, що 20.01.2020 в денний час доби, знаходився на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 де, допомагав їй по-господарству. Коли ОСОБА_5 відволіклась, таємно викрав гаманець, в якому знаходились грошові кошти у сумі 350 грн. 00 коп., що належали їй, після чого з викраденим майном з місця пригоди зник, розпорядившись ним на свій розсуд.
Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч.4 ст. 349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні вищезазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюється.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Відповідно до змісту ст. ст.50,65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 суд, враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що відповідно до ст. 66 КК України визнається судом обставинами, які пом`якшують його покарання.
Обставиною, яка обтяжує покарання винуватому, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, скоїв злочин в період умовно - дострокового звільнення, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та відбування покарання характеризується добре.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, його наслідки, особу винного, обставини що пом`якшують покарання.
За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, правильну оцінку скоєного, відсутність цивільного позову по стягненню матеріальних збитків потерпілому, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті КК України.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, залишити незмінною тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374,376,395 КПК України суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання 2 /два/ роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 14.09.2016 та остаточно призначити покарання 2/два/роки 1/один/місяць позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , до набрання вироку законної сили, залишити незмінним у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
Строк відбуття покарання рахувати з 12.02.2020 - з моменту фактичного затримання.
Речові докази, а саме: гаманець жіночий червоного кольору з шкірозамінника, який знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 залишити останній.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених статтею 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1