Провадження № 1-кп/756/1194/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2019 року м.Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретарів: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченої: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Оболонського районного суду м. Києва кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївка, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працюючої, не заміжньої, раніше не судимої,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
08.06.2016 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у денний час доби, у приміщенні Оболонського районного центру зайнятості (з 22.11.2017 Оболонська районна філія Київського міського центру зайнятості), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Петра Панча, 7-Б, подала на реєстрацію заяву про надання статусу безробітного та заяву про призначення виплати допомоги по безробіттю.
Під час прийому заяв 08.06.2016 року в денний час доби, у приміщенні Оболонського районного центру зайнятості (з 22.11.2017 Оболонська районна філія Київського міського центру зайнятості), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Петра Панча, 7-Б, ОСОБА_4 фахівцем з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості було роз`яснено вимоги ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», зокрема п. 4 ч. 2 та ч. З, а саме: зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 Закону України «Про зайнятість населення». Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи.
Також, в цей же день та час ОСОБА_4 роз`яснено вимоги ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 за N 1533-ІІІ, зокрема частин 2 та 3, а саме: застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства У країни з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до вимог ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та п. 5 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 за № 198, на підставі Заяви про надання (поновлення) статусу безробітного від 08.06.2016, ОСОБА_4 було надано статус безробітної з 08.06.2016, тобто з моменту звернення до служби занятості.
Відповідно до вимог ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» та ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», на підставі Заяви про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю від 08.06.2016, ОСОБА_4 призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 15.06.2016.
В подальшому, 14.07.2016 ОСОБА_4 укладено трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю ОСОБА_5 з оплатою 1700 грн. 00 коп. щомісячно. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману з метою незаконного збагачення за рахунок коштів державного бюджету.
Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману з метою незаконного збагачення за рахунок коштів державного бюджету, ОСОБА_4 в супереч п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» та ч. 2 ст. Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з
14.07.2016 не повідомила Оболонський районний центр зайнятості про укладання трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю ОСОБА_5
В подальшому, ОСОБА_4 за час перебування у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що вона знаходиться на обліку в Оболонському районному центрі зайнятості в статусі безробітного, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, який виразився в умисному неповідомленні (не інформуванні) протягом трьох робочих днів працівника Оболонського центру зайнятості про зміну обставин зазначених у заяві про надання (поновлення) статусу безробітного та ведення обліку осіб, які шукають роботу, та подальшого отримання державної допомоги по безробіттю, в результаті чого, безпідставно одержала виплати допомоги по безробіттю, на час перебування у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 з 14.07.2016 по 30.08.2016 року в розмірі 7608 грн. 69 коп.
Відповідно до приписів п. 13 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пп. З п. 1 розділу 5 Порядку надання допомоги по безробіттю у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, який затверджено Наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 за № 613 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09.07.2015 за №821/27266, ОСОБА_4 з 31.08.2016 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного за невідвідування без поважних причин центру зайнятості протягом 30 робочих днів.
31.10.2016 Шевченківським районним центром зайнятості на підставі запиту Оболонського районного центру зайнятості від 19.09.2016 складено Акт за № 865 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, відповідно до висновків якого зафіксований факт наявності з 14.07.2016 трудового договору між ОСОБА_4 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 .
На підставі вказаної інформації Наказом директора Оболонського районного центру зайнятості ОСОБА_6 № 171 від 09.12.2016 матеріальне забезпечення нараховане ОСОБА_4 визнано безпідставним та таким, що підлягає поверненню.
Таким чином, ОСОБА_4 незаконно умисно з корисливих мотивів, шляхом обману, отримала допомогу у сумі 7608 гри. 69 коп., тим самим заволоділа коштами Державного Бюджету України, чим завдала державі збитку на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, який сторона обвинувачення кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто як заволодіння чужим майном шляхом обману.
Обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності і закриття відносно неї кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Прокурор не заперечував проти задоволення даного клопотання та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності.
Заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді обмеження або позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.190 КК України найбільш суворе покарання передбачено у вигляді обмеження волі, тому відповідно до ст.12 КК України цей злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, згідно яких звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Як вбачається з обвинувального акту, за даними органу досудового розслідування кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , передбачене ч.1 ст.190 КК України мало місце 08 червня 2016 року, тобто з моменту його вчинення минуло більше трьох років.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_4 , від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно неї закрити.
Керуючись ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ст.286, 288 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності - задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000195, відкрите відносно неї 01.10.2018 року за ч.1 ст. 190 КК України - закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1