Справа № 720/401/20
Провадження № 1-кс/720/61/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року м. Новоселиця
Слідчий суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши клопотання слідчого СВ Новоселицького ВП СВП ГУНП України в Чернівецькій області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000238 від 02 серпня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Новоселицького районного суду за погодженням з прокурором звернувся слідчий СВ Новоселицького ВП СВП ГУНП України в Чернівецькій області ОСОБА_4 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України.
В обґрунтування заявленого клопотання слідчим зазначено, що ОСОБА_6 підозрюваний в тому, що 02 серпня 2019 року за попередньою змовою із ОСОБА_7 шляхом застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в с. Маршинці Новоселицького району, незаконно заволоділи у ОСОБА_8 моторолером марки «Ямаха» без номерних знаків, яким розпорядилися на власний розсуд.
Слідчий просить обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки останній ухиляється від слідства, внаслідок чого був оголошений у розшук. Крім цього, існують ризики, що підозрюваний буде переховуватися від досудового розслідування та суду, може здійснити вплив на потерпілого, свідків або скоїти новий злочин.

Прокурор підтримав заявлене слідчим клопотання.

Підозрюваний винним себе в інкримінованому злочині за ст. 289 ч. 2 КК України визнав частково та пояснив, що дійсно 02 серпня 2019 року в ході конфлікту він декілька разів вдарив ОСОБА_8 .. Проте, моторолер останнього взяв ОСОБА_7 , який був присутній на місці події. Він же не причетний до заволодіння моторолером, а напроти в той же день повідомив ОСОБА_7 про необхідність видачі моторолера працівникам поліції, що останній і зробив.
ОСОБА_6 уточнив, що останнім часом проживав в м. Чернівці та про те, що його розшукують працівники поліції не знав. 02 березня 2020 року він говорив по мобільному телефону із слідчим ОСОБА_4 та останній повідомив про необхідність з`явитися до нього тільки разом із ОСОБА_7 ..
Підозрюваний та його захисник зазначили на безпідставність клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, в задоволенні якого просили відмовити.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали додані до клопотання, прихожу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів клопотання було встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000238 від 02 серпня 2019 року було внесено відомості про скоєння ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
18 лютого 2020 року ОСОБА_6 було винесено повідомлення про підозру, яка була вручено йому 24 березня 2020 року.

Постановою слідчого від 19 лютого 2020 року ОСОБА_6 було оголошено у розшук.

Ухвалою слідчого судді Новоселицького районного суду від 11 березня 2020 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 для участі у розгляді в суді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На виконання вказаної ухвали ОСОБА_6 був затриманий 24 березня 2020 року об 11 годині 00 хвилин.

Слідчий просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із зазначенням, що жодний з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, що визначені ст. 177 КПК України.
Проте, слідчий суддя не погоджується із таким висновком слідчого, оскільки в судовому засіданні прокурором та слідчим не надано доказів на підтвердження тих ризиків, про які вони зазначили у клопотанні. Стороною обвинувачення не доведено та не наведено переконливих мотивів, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Так, дійсно за постановою слідчого від 19 лютого 2020 року ОСОБА_6 перебував у розшуку.
Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які могли свідчити про те, що на час оголошення його у розшук ОСОБА_6 було відомо про повідомлення про підозру у вчиненні злочину, яка була вручена 18 лютого 2020 року його братові, а йому особисто лише 24 березня 2020 року.
Не дивлячись на наявність у матеріалах справи рапортів працівників поліції про відсутність ОСОБА_6 за місцем проживання, належних доказів про вручення йому повісток про явку до слідчого не має.
Крім цього, в ході досудового слідства, після оголошення ОСОБА_6 у розшук, він в телефонній розмові із слідчим, висловив бажання прийти до останнього для проведення слідчих дій, однак слідчий відтермінував його явку до органу досудового розслідування.
Вказане було підтверджено в ході судового розгляду клопотання слідчим ОСОБА_4 ..
У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст.ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу і особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід враховувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки останнього.
Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.
Крім того, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Оцінивши надані суду докази у своїй сукупності, слідчий суддя вважає, що немає жодних підстав стверджувати, що підозрюваний ОСОБА_6 , який має постійне місце реєстрації та проживання, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та у вчиненому діянні щиро розкаявся, готовий примиритися із потерпілим, буде вчиняти інші кримінальні правопорушення чи переховуватися від слідства та суду.
Крім того, у справі Європейського суду з прав людини «Алєксандер Макаров проти Росії» від 12 березня 2009 року зазначено: «Суд зобов`язаний проаналізувати особисті обставини заявника докладніше та навести на користь тримання його під вартою конкретні підстави, підкріплені доказами».
Слід відмітити, що 02 серпня 2019 року потерпілий ОСОБА_8 звернувся в поліцію із заявою про кримінальне правопорушення, в якій зазначив, що саме ОСОБА_7 заволодів його транспортним засобом.
Транспортний засіб, який належав потерпілому, в той же день був повернутий працівникам поліції.
Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя вважає, що в даному випадку прокурором не було доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 саме у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а зазначені слідчим в клопотанні доводи не дають підстави вважати, що належну поведінку підозрюваного неможливо забезпечити шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Враховуючи вищевикладене та висновок Європейського суду з прав людини по справі «Бойченко проти Молдови» від 11 липня 2006 року про те, що «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою», слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.
Також, слідчий суддя враховує обставини, які свідчать про зменшення ризику неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, зокрема те, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем реєстрації та проживання характеризується виключно з позитивної сторони, проживає разом із братом та племінником.
Враховуючи вищевикладене, лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 та суворість покарання за його вчинення в даному випадку, не може слугувати підставою для обрання йому найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як на то посилається слідчий у своєму клопотанні.
Даний висновок суду узгоджується із рішенням Європейського суду з прав людини «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, де серед іншого зазначено, що «хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину…»
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що належну поведінку ОСОБА_6 можливо забезпечити шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати останньому житло за місцем його фактичного проживання в певний період часу та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Саме такий запобіжний захід здатний забезпечити виконання процесуальних обов`язків та запобігти спробам підозрюваного продовжити злочинну діяльність.
Керуючись ст.ст. 176,177, 178, 181, 183, 193-196 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.
Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , заборонивши йому залишати місце проживання в період часу із 20 години 00 хвилин до 08 години 00 хвилин на строк 60 днів, тобто з 24 березня 2020 року по 22 травня 2020 року включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до слідчого Новоселицького ВП СВП ГУНП України в Чернівецькій області ОСОБА_4 або інших слідчих у даному провадженні, прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_9 або іншого прокурора у даному провадженні, слідчого судді та суду, а також виконати наступні обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не залишати межі Новоселицького району без дозволу слідчого Новоселицького ВП СВП ГУНП України в Чернівецькій області, прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури, слідчого судді та суду;

- утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками по справі;

- здати на зберігання до органів поліції свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з-під варти із залу суду негайно.

Строк дії ухвали до 11 години 00 хвилин 22 травня 2020 року.

Виконання даної ухвали доручити Новоселицькому ВП СВП ГУНП України в Чернівецькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя
Новоселицького районного суду ОСОБА_1