Єдиний унікальний номер 448/430/19
Провадження № 1-кп/448/40/20
В И Р О К

Іменем України

11.01.2020 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська матеріали кримінального провадження про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює водієм у ТзОВ «Кедр Бетон Буд» м.Львів, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 17.08.2018 року близько 23:40год., керуючи автомобілем марки «Ford Galaxi» реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 та рухаючись таким правою смугою автодороги «Мостиська-Самбір» у напрямку руху транспорту до м.Мостиська Львівської області, при проїзді її ділянки в районі 2 км+650м, що у с.Крисовичі Мостиського району Львівської області, грубо порушив вимоги Р.1 п.1.5; Р.2 п.п.2.3б, д; Р.12 п.п.12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., які виразилися у тому, що він (обвинувачений) рухаючись транспортним засобом, перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населених пунктах, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_6 , який рухався по тій же смузі автодороги «Самбір-Мостиська» йому назустріч та якого він об`єктивно був спроможний виявити із віддалі 57,2м, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, такими своїми діями створив аварійну обстановку, що призвела до наїзду на правій смузі автодороги «Самбір-Мостиська» автомобілем «Ford Galaxi», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_6 , котрий помер на місці пригоди.

У результаті порушення водієм обвинуваченим ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, пішохід ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи №115/2018 від 14.09.2018р., отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, які знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом смерті.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, вищевказаними діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої наступила смерть потерпілого ОСОБА_6 , тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість в пред`явленому обвинуваченні за наведених вище обставин визнав в повному обсязі. Пояснив, що дійсно у вказаний день та час, а саме 17 серпня 2018 року о 23.40 год. він, керуючи автомобілем марки «Ford Galaxi» рухався автодорогою «Мостиська-Самбір» у напрямку руху транспорту до м.Мостиська Львівської області і проїжджаючи с.Крисовичі Мостиського району Львівської області та спускаючись дорогою вниз, раптово побачив людину, яка йшла по його смузі руху йому назустріч. Намагаючись уникнути зіткнення з пішоходом, він скерував автомобіль вправо та натиснув на гальма, однак уникнути зіткнення йому не вдалося. Вказав, що він негайно вийшов із транспортного засобу та зупинив перший зустрічний автомобіль і викликав швидку медичну допомогу та поліцію. Щиро розкаюється у вчиненому, неодноразово просив вибачення в потерпілої, з якою досягнув порозуміння. Просить суд врахувати, що в нього на утриманні є двоє малолітніх дітей, лише він в сім`ї працює, а тому не застосовувати щодо нього суворої міри покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, які не заперечили щодо такого порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої наступила смерть потерпілого ОСОБА_6 .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Визначаючи ступінь небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема характеру вчинених дій, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями "Про практику призначення судами кримінального покарання", досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів і характеризується необережною формою вини.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України судом визнаються: щире каяття обвинуваченого у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також примирення з потерпілою.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Судом також враховується, що: обвинувачений ОСОБА_3 виключно позитивно характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, його сімейний та матеріальний стан,- є одруженим, має на утриманні двох малолітніх дітей (дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення злочину: вчинив необережний злочин, після ДТП місця події не залишив, вжив заходів до максимально можливого усунення негативних наслідків своїх дій, усвідомив протиправну поведінку, виявляє жаль з приводу вчиненого кримінального правопорушення, а також суд враховує думку потерпілої ОСОБА_5 , котра просить суд не позбавляти волі обвинуваченого, оскільки вони досягнули примирення, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, так як буде звертатись про виплату відповідних страхових відшкодувань.

Крім цього, судом взято до уваги інформацію, викладену у досудовій доповіді Мостиського районного сектору Філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме, що останній характеризується як хороший сім`янин, люблячий батько, працьовитий, не схильний до агресії, із сусідами перебуває в добрих товариських стосунках, конфліктних ситуацій не було, а тому ризик вчинення повторного правопорушення і ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого на даний момент є низький та орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства. Якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на правопорушника обов`язки відповідно до вимог ст.76 КК України;

Беручи до уваги наведені обставини в сукупності, суд при призначенні покарання також виходить із встановленої ст.50 КК України його мети не тільки кари, а й виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе шляхом застосування до нього покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, але без відбування такого, звільнивши його від відбування основного покарання, надавши випробувальний термін.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне визначити останньому іспитовий строк тривалістю в 1 рік 6 місяців із покладенням на нього обов`язків, регламентованих п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме - періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи або навчання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Слід зазначити, що санкція ч.2 ст.286 КК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду. Відповідна правова позиція викладена в постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 08.02.2018 року у справі №361/2704/16-к, провадження №51-358км18.

У ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за ст.286 ч.2 КК України, судам необхідно обговорити питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Враховуючи всі вищенаведені обставини в сукупності, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , враховуючи інформацію викладену у досудовій доповіді органу пробації, а також те, що обвинувачений позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей та проживає у сільській місцевості, раніше не судимий та до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України не притягувався, працює водієм у ТзОВ «Кедр Бетон Буд» де використовує автомобіль у роботі, що є фактично єдиним джерелом доходу для прожиття і здобуття коштів для утримання малолітніх дітей,- суд приходить до переконання, що позбавлення права керування транспортними засобами поставить обвинуваченого ОСОБА_3 у вкрай скрутне становище щодо забезпечення необхідних життєвих потреб по утриманню сім`ї, а тому обвинуваченому слід призначити покарання без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що буде відповідати його особі та обставинам вчиненого ним злочину.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до ч. 4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова у справі №461/6148/18 від 22.08.2018 року на автомобіль марки «Ford Galaxi» реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , який належить громадянину Республіки Польща ОСОБА_9 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 накладено арешт із забороною проведення обліково-реєстраційних операцій із вказаним автомобілем.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту з вищезазначеного майна, оскільки на даний час обставини, які були підставою накладення арешту на вказане майно,- відсутні.

Відповідно до ст.100 КПК України, речовий доказ - автомобіль марки «Ford Galaxi» реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , котрий зберігається на території майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Мостиського ВП Яворівського ВП ГУПН у Львівській області, слід повернути законному володільцю.

У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З урахуванням вищевказаної норми, процесуальні витрати по справі: - за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №1/1155 від 12.09.2018 року в сумі 2145гривень; - за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №1/1137 від 11.09.2018 року в сумі 1430 гривень; - за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №1/1743 від 18.12.2018 року в сумі 1430 гривень; - за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №1/349 від 21.03.2019 року в сумі 1430 гривень, - слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт із забороною проведення обліково-реєстраційних операцій на автомобіль марки «Ford Galaxi» реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , накладений відповідно до ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова у справі №461/6148/18 від 22.08.2018 року - скасувати.

Речовий доказ: автомобіль марки «Ford Galaxi» реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , котрий зберігається на території майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Мостиського ВП Яворівського ВП ГУПН у Львівській області повернути законному володільцю.

Процесуальні витрати по справі: - за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №1/1155 від 12.09.2018 року в сумі 2145 гривень; - за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №1/1137 від 11.09.2018 року в сумі 1430 гривень; - за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №1/1743 від 18.12.2018 року в сумі 1430 гривень; - за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №1/349 від 21.03.2019 року в сумі 1430 гривень, - стягнути з ОСОБА_3 в користь держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 ст.349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1