Справа № 357/5089/16-к
УХВАЛА
про продовження строку дії запобіжного заходу

08 квітня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

суддя - ОСОБА_2

суддя - ОСОБА_3

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо доцільності продовження дії запобіжних заходів у кримінальному провадженні № 0005296 внесеному до ЄРДР 19 грудня 2015 року з обвинуваченням

ОСОБА_8 у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, п.п. 9,12 ч. 2 ст. 115 КК України, та

ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, п.п. 9,12 ч. 2 ст. 115 КК України,

У С Т А Н О В И В:

в провадженні Білоцекрівського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0005296 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 грудня 2015 року, у якому ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, п.п. 9,12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, п.п. 9,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні від 08 квітня 2020 року, прокурором ОСОБА_5 заявлене клопотання, у якому вона просила продовжити дії обраного ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на шістдесят днів. Посилалась на наявність ризиків передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_9 та обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 заперечували проти заявленого клопотання, посилаючись на відсутність заявлених прокурором ризиків.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшла таких висновків.

Згідно ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2020 року продовжено дію обраного ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 12 квітня 2020 року, включно.

Завершити судовий розгляд до зазначеної дати не є можливим, адже у кримінальному провадженні не досліджені усі докази.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд зазначає, що згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Для досягнення завдань кримінального провадження та належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, до них відносяться спроби підозрюваного, обвинуваченого:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України).

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Суд зазначає, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів за вчинення яких санкція передбачає позбавлення волі, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, адже він до обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не працював, не навчався, на утриманні інших осіб не має, є раніше судимим.

В свою чергу, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів за вчинення яких санкція передбачає позбавлення волі, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, адже він до обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не працював, не навчався, на утриманні інших осіб не має, є раніше судимим.

Зазначене свідчить, що існує достатньо підстав вважати, що ОСОБА_8 , ОСОБА_7 можуть вчиняти спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду незаконно впливати на потерпілого, свідків для зміни ними показів.

Тобто, наявні ризики передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що запобігти зазначеним ризикам більш м`яким запобіжним заходом аніж тримання під вартою не є можливим.

Даних, що стан здоров`я ОСОБА_8 чи ОСОБА_7 не дозволяє їх утримувати під вартою, у суду немає.

Отже, за викладених обставин, суд вважає за необхідне продовжити дію обраного ОСОБА_8 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на шістдесят днів.

Керуючись ст.ст. 177, 331, 350, 369, 371, 372 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И В :

запобіжний захід обраний ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, - залишити без змін.

Продовжити дію обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 06 червня 2020 року включно.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, - залишити без змін.

Продовжити дію обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 06 червня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ:

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3