Справа № 539/1026/20
Провадження № 1-кп/539/138/2020
ВИРОК
іменем України
15 травня 2020 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Лубни кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області, Білопільського району, с.Віри, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
02.03.2020 року ОСОБА_5 , прийшов до свого знайомого ОСОБА_6 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , та вході розмови останній попросив ОСОБА_5 сходити до магазину та здійснити покупку відповідних товарів, при цьому надав йому власну банківську картку «Укрсіббанк» № НОМЕР_1 та повідомив пін-код.
Після цього, ОСОБА_5 отримавши вказану банківську картку попрямував до ТРЦ «Депот», що розташований за адресою проспект Володимирський, 98, м. Лубни, з якої через банкомат «Приватбанк» здійснив зняття грошових коштів в сумі 500 грн., з яких придбав товарів на загальну суму 103 грн. 22 коп., а решту грошових коштів в сумі 396 грн. 78 коп. вирішив викрасти.
ОСОБА_5 , керуючись корисливими мотивами, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, приблизно о 15 год. таємно викрав грошові кошти в сумі 396 грн. 78 коп., які не віддав ОСОБА_6 та привласнив їх собі, повернувши останньому лише банківську картку та придбані товари на суму 103 грн. 22 коп., а в подальшому розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 396 грн. 78 коп.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Крім цього, 04.03.2020 року (точного часу слідством не встановлено) ОСОБА_5 , прийшов до свого знайомого ОСОБА_6 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , та вході розмови останній попросив ОСОБА_5 сходити до магазину та здійснити покупку відповідних товарів, при цьому надав йому власну банківську картку «Укрсіббанк» № НОМЕР_1 та повідомив пін-код.
Після цього, ОСОБА_5 отримавши вказану банківську картку попрямував до ТРЦ «Депот», що розташований за адресою проспект Володимирський, 98, м. Лубни, з якої через банкомат «Приватбанк» здійснив зняття грошових коштів в сумі 400 грн., з яких придбав товарів на загальну суму 85 грн. 48 коп., а решту грошових коштів в сумі 314 грн. 52 коп. вирішив викрасти.
ОСОБА_5 , повторно, керуючись корисливими мотивами, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, таємно викрав грошові кошти в сумі 314 грн. 52 коп., які не віддав ОСОБА_6 та привласнив їх собі, повернувши останньому лише банківську картку та придбані товари на суму 85 грн. 48 коп., а в подальшому розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 314 грн. 52 коп.
Крім цього, 06.03.2020 року (точного часу слідством не встановлено) ОСОБА_5 , прийшов до свого знайомого ОСОБА_6 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , та вході розмови останній попросив ОСОБА_5 сходити до магазину та здійснити покупку відповідних товарів, при цьому надав йому власну банківську картку «Укрсіббанк» № НОМЕР_1 та повідомив пін-код.
Після цього, ОСОБА_5 отримавши вказану банківську картку попрямував до ТРЦ «Депот», що розташований за адресою проспект Володимирський, 98, м. Лубни, з якої через банкомат «Приватбанк» здійснив зняття грошових коштів в сумі 400 грн., з яких придбав товарів на загальну суму 88 грн., а решту грошових коштів в сумі 312 грн. вирішив викрасти.
ОСОБА_5 , повторно, керуючись корисливими мотивами, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, таємно викрав грошові кошти в сумі 312 грн., які не віддав ОСОБА_6 та привласнив їх собі, повернувши останньому лише банківську картку та придбані товари на суму 88 грн., а в подальшому розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 312 грн.
Крім цього, 08.03.2020 року (точного часу слідством не встановлено) ОСОБА_5 , прийшов до свого знайомого ОСОБА_6 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , та вході розмови останній попросив ОСОБА_5 сходити до магазину та здійснити покупку відповідних товарів, при цьому надав йому власну банківську картку «Укрсіббанк» № НОМЕР_1 та повідомив пін-код.
Після цього, ОСОБА_5 отримавши вказану банківську картку попрямував до ТРЦ «Депот», що розташований за адресою проспект Володимирський, 98, м. Лубни, з якої через банкомат «Приватбанк» здійснив зняття грошових коштів в сумі 800 грн., з яких придбав товарів на загальну суму 152 грн. 44 коп., а решту грошових коштів в сумі 647 грн. 56 коп. вирішив викрасти.
ОСОБА_5 , повторно, керуючись корисливими мотивами, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, таємно викрав грошові кошти в сумі 647 грн. 56 коп., які не віддав ОСОБА_6 та привласнив їх собі, повернувши останньому лише банківську картку та придбані товари на суму 152 грн. 44 коп., а в подальшому розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 647 грн. 56 коп.
Крім цього, 10.03.2020 року (точного часу слідством не встановлено) ОСОБА_5 , прийшов до свого знайомого ОСОБА_6 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , та вході розмови останній попросив ОСОБА_5 сходити до магазину та здійснити покупку відповідних товарів, при цьому надав йому власну банківську картку «Укрсіббанк» № НОМЕР_1 та повідомив пін-код.
Після цього, ОСОБА_5 отримавши вказану банківську картку попрямував до заводу «Лічмаш», що розташований за адресою проспект Володимирський, 122, м. Лубни, з якої через банкомат «Приватбанк» здійснив зняття грошових коштів в сумі 400 грн., з яких придбав товарів на загальну суму 96 грн., а решту грошових коштів в сумі 304 грн. вирішив викрасти.
ОСОБА_5 , повторно, керуючись корисливими мотивами, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, таємно викрав грошові кошти в сумі 304 грн., які не віддав ОСОБА_6 та привласнив їх собі, повернувши останньому лише банківську картку та придбані товари на суму 96 грн., а в подальшому розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 304 грн.
Крім цього, 12.03.2020 року (точного часу слідством не встановлено) ОСОБА_5 , прийшов до свого знайомого ОСОБА_6 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , та вході розмови останній попросив ОСОБА_5 сходити до магазину та здійснити покупку відповідних товарів, при цьому надав йому власну банківську картку «Укрсіббанк» № НОМЕР_1 та повідомив пін-код.
Після цього, ОСОБА_5 отримавши вказану банківську картку попрямував до ТРЦ «Депот», що розташований за адресою проспект Володимирський, 98, м. Лубни, з якої через банкомат «Приватбанк» здійснив зняття грошових коштів в сумі 1000 грн., з яких придбав товарів на загальну суму 191 грн. 22 коп., а решту грошових коштів в сумі 808 грн. 78 коп. вирішив викрасти.
ОСОБА_5 , повторно, керуючись корисливими мотивами, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, таємно викрав грошові кошти в сумі 808 грн. 78 коп., які не віддав ОСОБА_6 та привласнив їх собі, повернувши останньому лише банківську картку та придбані товари на суму 191 грн. 22 коп., а в подальшому розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 808 грн. 78 коп.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
31.03.2020 року між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, яку передано на затвердження до суду.
У відповідності до умов вказаної угоди потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1, ч.2 ст. 185 КК України, узгодили міру покарання за вчинений ним злочин, а саме у виді:
за ч.1 ст. 185 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі;
за ч.2 ст. 185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі,
на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробовуванням термін якого буде визначено судом та покладення на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України, які будуть визначені судом.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, ч.2 ст. 185 КК України, та просив затвердити угоду про примирення, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що угода про примирення укладена з потерпілим добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також, обвинуваченому зрозумілі та роз`ясненні судом права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України.
Потерпілий під час судового засідання також просив затвердити угоду про примирення, пояснивши, що дана угода укладена з обвинуваченим добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, йому зрозумілі.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення від 31.03.2020 року, укладеної між потерпілим та обвинуваченим, який визнав свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, ч.2 ст. 185 КК України.
Захисник в судовому засіданні також просив затвердити угоду про примирення.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з такого.
Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілими та підозрюваним чи обвинуваченим.
Угода про примирення між потерпілими та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1-4 ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 названого Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно з положеннями ст. 12 Кримінального кодексу України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Подана на розгляд суду угода при примирення відповідає вимогам кримінального процесуального закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 369 - 371, 373 376, 471, 473, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені злочинів передбачених ч. 1, ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання:
за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком 1 (один) рік;
за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
Речові докази: банківську картку «Укрсіббанк» № НОМЕР_1 , що передана на зберігання потерпілому - залишити потерпілому ОСОБА_6 , як йому належну; DVD-R диск, долучений до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Роз`яснити ОСОБА_5 що відповідно до ч. 5 ст. 476 КПК України умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі скарги через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1