Справа № 214/559/20
1-кп/214/638/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представник потерпілого ОСОБА_6

провівши відкрите підготовче судове засідання, в м. Кривому Розі, по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002265 від 21.12.2019 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження за № 0002265 від 21.12.2019 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

До початку судового розгляду від представника цивільного позивача на адресу суду надійшов цивільний позові та клопотання про арешт майна обвинуваченого ОСОБА_4 .

Клопотання про арешт майна обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 вчинив крадіжку майна, що належало відділу освіту виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради та перебувало в користуванні КПНЗ «ДЮСШ № 10», що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до результатів проведення інвентаризації основних засобів 18.12.2019 року встановлено недостачу наступних основних засобів: - мікшерний пульт, 2012 року випуску, акустична система 2012 року випуску в кількості 4 штуки, акустична система, 2012 року випуску в кількості 3 штуки. Розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням відділу освіти виконкому Саксаганської у місті ради становить у сумі 71667,00 грн.

Представник цивільного позивача в підготовчому судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримала, просила суд задовольнити.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання представника цивільного позивача.

Обвинувачений та його захисник кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання про арешт майна.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він потерпілій стороні вже повернув 51 881 грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Суд розглянувши клопотання представника цивільного позивача, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Згідно ст. 61 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна - є тимчасове позбавлення обвинуваченого можливості відчужувати певне особисте майно за ухвалою суду, до скасування арешту майна, у встановленому законом порядку.
Згідно ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Однак, згідно ч. 5 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, судом під час дослідження обвинувального акту та клопотання представника цивільного позивача було встановлено розбіжність в завданій матеріальній шкоді потерпілому обвинуваченим.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 відділу освіту виконкому Саксаганської районної у місті ради був спричинений матеріальний збиток на зальну суму 123089,40 грн., з яких останнім повернуто потерпілому 51881,29 грн.

Однак в цивільному позові та в клопотанні про арешт майна зазначено ціну позову як 71667,00 грн.

Враховуючи вимоги ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд позбавлений можливості досліджувати матеріали кримінального провадження, крім того в даному підготовчому судовому засіданні не вирішувалось питання про долучення до обвинувального акту матеріалів кримінального провадження.

В свою чергу представником цивільного позивача не доведено в підготовчому судовому засіданні та не підтверджено жодними доказами розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не долучено докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди, не надано доказів, які б могли свідчити про достатність підстав вважати щодо намагання обвинуваченого будь-яким шляхом приховати, знищити, передати чи відчути своє майно.

За змістом цивільного позову, представник цивільного позивача просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі71667,00 грн. В той час, жодних відомостей на підтвердження співмірності вартості майна, на яке просять накласти арешт ( все рухоме та нерухоме майно) яке належить обвинуваченому на праві приватної власності, із розміром шкоди, зазначеної у цивільному позові, суду не надано. Біль того, суду не надано навіть інформації про майно обвинувачено на яке представник цивільного позивача просить накласти арешт, його місце знаходження , орієнтовану вартість що позбавляє суд можливості оцінити розумність та співмірність обмеження права власності.

Отже, клопотання про арешт майна в кримінальному № 0002265 від 21.12.2019 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України слід повернути цивільному позивачеві для належного оформлення.

На підставі викладеного і керуючись ст.170-172,309,314,372 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна в кримінальному № 0002265 від 21.12.2019 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України повернути цивільному позивачеві.

Встановити цивільному позивачеві строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено о 10-30 голині 16.03.2020 року.

Суддя ОСОБА_1