Житомирський апеляційний суд
Справа №292/41/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Червоноармійського районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Пулинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого, -

запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб, з забороною залишати житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з 22-00 години вечора до 06-00 години ранку наступної доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України,

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що постановляючи ухвалу слідчий суддя належним чином не врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що після вчинення ДТП ОСОБА_8 не повідомив про вказаний факт правоохоронні органи та швидку медичну допомогу, а залишив місце ДТП, намагаючись уникнути відповідальності за скоєне. Посилається на те, що застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та не зможе запобігти ризикам того, що перебуваючи на свободі, останній буде переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що 15 січня 2020 слідчій СВ Пулинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчій зазначив, що 13 січня 2020 року близько 20 години 00 хвилин водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автопоїздом у складі тягача «DAF», р/н НОМЕР_1 та напівпричепа «Кrone», р/н НОМЕР_2 , рухався у правій смузі автодороги Київ - Чоп у напрямку м.Житомира.

Під час руху на вказаному автомобілі на 182 км + 800 м автодороги, водій ОСОБА_8 в порушення вимог п.п.2.3 б та 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, у результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який стояв на узбіччі.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 від отриманої тупої сукупної травми тіла загинув на місці.

Невідповідність дій водія ОСОБА_8 вимогам п.п.2.3 б та 10.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Відомості за вказаним фактом 13.01.2020 року були внесені до ЄРДР за №0000012, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

14.01.2020 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання, слідчій послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким та за вчинення якого, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3-х до 8-ми років, а також на те, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, а саме можливість підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Оцінивши в сукупності дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважав, що прокурором не доведено та слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах його тримання під вартою, а тому застосував відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого.

Також, слідчий суддя врахував, що ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування не виключається, проте значно знижений. Щодо інших ризиків, на думку слідчого судді, вони існують, а тому застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 є необхідним.

Разом з тим, під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що для запобігання встановлених ризиків, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою буде достатнім.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в судовому засіданні місцевого суду не доведено, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім. Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
У відповідності до ч.1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з обраним слідчим суддею запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту.

Доводи апелянта про тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 і те, що після вчинення ДТП ОСОБА_8 не повідомив про вказаний факт правоохоронні органи та швидку медичну допомогу, а залишив місце ДТП, намагаючись уникнути відповідальності за скоєне, не може слугувати безумовною підставою для обрання щодо останнього виняткового запобіжного заходу.
Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки.

Посилання апелянта на те, що перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, є лише припущенням та не підтверджується матеріалами клопотання.

Крім того, слідчим суддею зазначено, що підозрюваний ОСОБА_8 розкаюється у вчиненому. Наведене свідчить про те, що підозрюваний своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення не заперечує.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують висновків слідчого судді щодо обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Червоноармійського районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту тривалістю 60 діб в нічний час з 22 год 00 хв. вечора до 06 год. 00 хв. наступної доби з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: