ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/19/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю підорзрюваного- ОСОБА_6 ,

його захисника - ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріалами кримінального провадження № 11-сс/817/19/20 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 28.12.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Будилів Козівського району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 з визначенням розміру застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для осіб працездатного віку у сумі 384200 грн. та покладенням обовязків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в випадку сплати такої.

Строк дії ухвали встановлено до 24 лютого 2020 року.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити, застосувати до його підзахисного більш мякий запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту .

Мотивує скаргу тим, що затримання його підзахисного відбулось з порушенням вимог закону, оскільки на час складання протоколу затримання ОСОБА_6 о 12 год 10 хв. 26.12.2019 року підстави, передбачені п.2 ч.1 ст.208 КПК України були відсутні, зокрема, будь-які відомості про те, що очевидець, в тому числі потерпілий або сукупнісь очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події які вказують на те, що він щойно вчинив злочин стосовно потерпілого ОСОБА_11 , оскільки згідно з повідомленням про підозру ОСОБА_6 вчинив злочин 24.12.2019 року, а на момент затримання 26.12.2019 року ОСОБА_6 перебував у слуджбовому у кабінеті Тернопільського ВП ГУНП у Тернопільській області, його не затримували під час скоєння злочину або замаху на його вчинення.

Також зазначає, що наведні і клопотанні ризики не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання. Зокрема, вказує на неправильність обгрунтування ризику переховування його підзахисного від органу досудового росзлідування та суду лише тяжкістю покарання з огляду на практику ЄСПЛ( рішення у справі Бечієв проти Молдови), згідно з яким небезпека того, що обвинувачений буде переховуватись, не може оцінюватись виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватись з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обгрунтовувати досудове тримання під вартою.

Вважає також недоведеним ризик можливості продовження його підзахисним злочинної діяльності з огляду на те прокурором не представлено жодного доазу того що його підзахисний готується до вчинення будь-якого іншого кримінального правопорушення.

Крім того звертає увагу колегії суддів на те, що слідчий суддя не розглянув можливості застосування до його підзахисного більш мякого запобіжного заходу, що суперчить практиці Європейського суду з прав людини, наводить п.80 рішення ЄСПЛ у справі Харченко проти України.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали провадження за апеляційною скаргою, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, слідчим слідчого відділу ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0003659 від 25.12.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України (відкрите викрадення чужого майна поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчинене повторно, у великих розмірах), у скоєнні якогго підозрювається ОСОБА_6 за наступних обставин: 24 грудня 2019 року коло 00 год. 30 хв. ОСОБА_6 перебуваючи на вул. Б.Хмельницького у м.Тернополі неподалік бару Сіті підійшов до потерпілого ОСОБА_11 та запропонував йому проїхати на таксі за місцем його проживання, після чого вони сіли в таксі марки Део Ланус сірого кольору та відправились до автозаправної станції Автотехсервіс, потерпілий вийшовши з таксі направився по місцю свого проживаня, до будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 слідуючи за ним коло 10 метрів підійшов до ОСОБА_11 та відштовхнувши його в сторону відкрито викрав із лівої кишені куртки потерпілого чорну шкарпетку, всередині якої знаходились грошові кошти у сумі 13000 доларів США. Із викраденим майном ОСОБА_6 із місця скоєння злочину втік, заподіявши потерпілому шкоду на суму 302510 грн.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя визнав доведеним: обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушень, передбачених ч.4 ст.186 КК України виходячи з досліджених у судовому засіданні доказів, яким дав вірну правову оцінку та які є достатніми для того, щоб переконати стороннього спостерігача у тому, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, можливості вчинення ним іншого кримінального праворушення. При цьому в якості обставин, які підтверджують їх існування навів те, що злочин, у скоєнні якого він підозрюється відноситься до категорії тяжких, покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винним є безальтернативним у виді позбавлення волі на строк до десяти років, слабку міцність соціальних звязків підозрюваного, його сімейний та матеріальний стан, відсутність місця роботи та наявність судимості, підозру у скоєнні злочину під час іспитового строку, що свідчить про його підвищену небезпеку для суспільства та прийшов до висновку про неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

При визначенні застави суд вірно врахував обставини, передбачені ч.4 ст. 182 КПК України та визнав її у розмірі, який здатний буде забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та є співмірним з розміром заподіяної злочином шкоди, що є обставиною, яка дозволяла суду вийти за межі встановленого п.2 ч.5 ст.182 КПК України розміру, тобто перевищує 80 розмірів пожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого для осіб, які підозрюються у вчиненні тяжкого злочину.

За наслідками перевірки рішення слідчого судді колегія суддів вважає, що він вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст. 196 КПК України ухвалив законне та обґрунтоване рішення про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на вищенаведене, посилання захисника підозрюваного на недоведення прокурором існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України та можливості забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного обранням до нього менш суворого запобіжного заходу не грунтуються на матеріалах провадження, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Перевіряючи доводи захисника підозрюваного з приводу відсутності підстав для затримання його підзахисного в порядку ст.208 КПК України колегія суддів виходить з того, що вказане рішення є процесуальним документом, який підтверджує правомірність підстав затримання особи. При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягають доказуванню: обгрунтованість підозри, існування ризиків преедбачених ст.177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу. Вказані вимоги процесуального закону ним дотримано.

В зв"язку з чим, в задоволенні апеляції захисника підозрюваного слід відмовити, а ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 182, 183, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги захисника підозрюваного відмовити.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 28.12.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи