УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про задоволення скарги

10 січня 2020 року слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001876 від 03 червня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.192 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2019 року адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001876 від 03 червня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.192 КК України, в якій просить: зобов`язати слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області звернутися до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з клопотанням про призначення в рамках кримінального провадження №0001876 судової почеркознавчої експертизи, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
Скаргу обґрунтовує тим, що 02 червня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області з заявою, в якій повідомив, що ОСОБА_5 в період з жовтня 2013 року по березень 2014 року було здійснено на своє ім`я державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 , а саме: на земельні ділянки АДРЕСА_1 , 77, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 , на квартиру АДРЕСА_4 та блок кімнат АДРЕСА_5 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , які придбані за його кошти, однак, свої зобов`язання щодо подальшої перереєстрації вказаного майна та повернення йому вказаного майна не виконала, в результаті чого заподіяла йому майнову шкоду у великих розмірах.
За вказаним фактом 03 червня 2015 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001876, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.192 КК України.
Вважає, що ОСОБА_5 , 1971 р.н., що проживає за адресою: АДРЕСА_9 , шляхом зловживання довірою, діючи як недобросовісний представник, незаконно заволоділа нерухомим майном заявника, здійснила реєстрацію права власності на нерухоме майно гр. ОСОБА_4 на своє ім`я, а саме: на земельну ділянку площею 0,0593 га за адресою: АДРЕСА_10 , кадастровий номер :02:002:0016; на земельну ділянку площею 0,1524 га за адресою: АДРЕСА_10 , кадастровий номер :04:002:0439; на земельну ділянку площею 0,0727 га за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:002:0017; на земельну ділянку площею 0,1328 га за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :04:002:0440; на земельну ділянку площею 0,0712 га за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :02:002:0018; на земельну ділянку площею 0,131 га за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :04:002:0441; квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 38,9 кв.м; блок кімнат АДРЕСА_5 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , 4 в будинку АДРЕСА_11 , загальною площею 92,3 кв.м.
Так, 27 червня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу земельних ділянок АДРЕСА_12 ,78 та АДРЕСА_3 . Повний розрахунок за придбане нерухоме майно ОСОБА_4 здійснив особисто за рахунок власних грошових коштів, жодних грошових коштів ОСОБА_5 за вказаними договорами не вносилось.
18 червня 2013 року, на виконання досягнутих домовленостей між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , в інтересах якої діяв ОСОБА_6 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8 07 квітня 2005 року за №1757, про купівлю-продаж земельних ділянок, був укладений попередній договір купівлі-продажу земельних ділянок, який був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_9 .
Відповідно до п.1 вказаного попереднього договору, сторони зобов`язуються не пізніше 20 липня 2013 року укласти договори купівлі-продажу наступних земельних ділянок: загальною площею 0,0593 га, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Свидівок, кадастровий номер: :02:002:0016; загальною площею 0,0727 га, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Свидівок, кадастровий номер: :02:002:0017; загальною площею 0,1328 га, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Свидівок, кадастровий номер: :04:002:0440; загальною площею 0,1524 га, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Свидівок, кадастровий номер: :04:002:0439; загальною площею 0,1310 га, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Свидівок, кадастровий номер: :04:002:0441; загальною площею 0,0712 га, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Свидівок, кадастровий номер: :02:002:0018.
В пункті 5 попереднього договору купівлі-продажу від 18 червня 2013 року зазначено, що на підтвердження своїх намірів ОСОБА_4 в момент підписання цього договору сплатив ОСОБА_7 , від імені якої діяв її представник за довіреністю ОСОБА_6 , 163 000 гривень, при цьому ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_7 .
Відповідно до п.10 попереднього договору купівлі-продажу з моменту набрання чинності цього договору та до моменту укладення основних договорів, ОСОБА_7 зобов`язується не продавати, не обмінювати чи будь-яким іншим чином не відчужувати земельні ділянки третім особам; утримувати земельні ділянки вільними від будь-яких вимог, застав (іпотек), включаючи податкові застави; зобов`язань чи обтяжень.
27 червня 2013 року ОСОБА_4 здійснено в повному обсязі оплату вартості вищевказаних земельних ділянок на користь ОСОБА_7 , що підтверджується розпискою, власноручно написаною та підписаною ОСОБА_6 , який діяв в інтересах ОСОБА_7 за довіреністю, на оригіналі попереднього договору купівлі-продажу від 18 червня 2013 року. Так, на останній сторінці попереднього договору купівлі-продажу від 18 червня 2013 року ОСОБА_6 власноручно написано «Я, ОСОБА_6 , в настоящем подтверждаю, что действие настоящего договора закончено. Взаиморасчеты завершены. Претензий не имею. 27.06.2013».
Проте, всупереч умовам п.10 попереднього договору купівлі-продажу та незважаючи на оплату ОСОБА_4 за договором в повному обсязі, представник власника та продавця ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , діючи з перевищенням повноважень, в цей же день, 27 червня 2013 року уклав договори купівлі -продажу вказаних земельних ділянок не з ОСОБА_4 , а з іншою особою - ОСОБА_5 , які були посвідчені тим же приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , який посвідчив і попередній договір купівлі-продажу земельних ділянок з ОСОБА_4 і в присутності якого в цей же день ОСОБА_4 передав грошові кошти представнику та батьку продавця ОСОБА_7 - ОСОБА_6 .
Тобто, приватному нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_9 було відомо про укладений попередній договір купівлі-продажу між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , про здійснену в повному обсязі оплату ОСОБА_4 за земельні ділянки і про зобов`язання ОСОБА_7 не продавати, не обмінювати чи будь-яким іншим чином не відчужувати земельні ділянки третім особам, та про зобов`язання ОСОБА_7 укласти основні договори купівлі-продажу земельних ділянок саме з ОСОБА_4 .
Знаючи про вищевикладені обставини і факти, ОСОБА_5 , змовившись з ОСОБА_6 та приватним нотаріусом ЧМНО ОСОБА_9 , за допомогою останніх, 27 червня 2013 року зареєструвала за собою право власності на спірне нерухоме майно, розрахунок за яке був здійснений в повному обсязі саме ОСОБА_4 .
Однак, ОСОБА_6 стверджує, що він не отримував кошти від ОСОБА_4 за попереднім договором купівлі продажу від 18 червня 2016 року і жодного напису на попередньому договорі купівлі-продажу від 18 червня 2013 року ним не здійснювалося.
Для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження № 0001876, а саме: з метою встановлення, чи виконаний вищевказаний напис на попередньому договорі купівлі продажу земельних ділянок від 18 червня 2013 року ОСОБА_6 , що може бути використано органом досудового розслідування, як доказ, у зазначеному кримінальному провадженні, для встановлення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, виникла необхідність у застосуванні спеціальних знань, а саме: у призначенні у кримінальному провадженні №0001876 судово-почеркознавчої експертизи.
26 грудня 2019 року адвокат ОСОБА_3 ,яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , звернулася до Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області з клопотанням, в якому просила слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0001876 від 03 червня 2015 року, звернутися до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з клопотанням про призначення в рамках кримінального провадження №0001876 судової почеркознавчої експертизи, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
Однак, вищевказане клопотання слідчим не розглянуто та будь-якого рішення за ним не прийнято.
Вважає, що слідчим СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області порушено право потерпілого ОСОБА_4 на захист від кримінального правопорушення, право на швидке та неупереджене розслідування вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в зв`язку з чим представник скаржника звернулася до слідчого судді з даною скаргою.
Скаржник - адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явилася, звернулася до слідчого судді з заявою, в якій просить розгляд скарги здійснювати без її участі, скаргу підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.
Слідчий СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 , в провадженні якої на даний час перебуває кримінальне провадження №0001876 від 03 червня 2015 року, у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду клопотання була повідомлена належним чином.
Згідно ч.3 ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язковою участю особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, розгляд клопотання здійснюється без фіксування за допомогою технічних засобів.
Дослідивши матеріали скарги, врахувавши доводи скаржника, викладенні у скарзі, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Як встановлено під час судового розгляду, відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0001876 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 червня 2015 року за фабулою: «до Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області з заявою звернувся ОСОБА_4 , в якій повідомив, що ОСОБА_5 в період часу з жовтня 2013 року по березень 2014 року було здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що належить йому, на своє ім`я, а саме: на земельні ділянки АДРЕСА_10 , НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 , на квартиру АДРЕСА_4 та блок кімнат АДРЕСА_5 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , які придбані за його кошти, однак, свої зобов`язання щодо подальшої перереєстрації вказаного майна та повернення йому, не виконала, в результаті чого, шляхом зловживання довірою, заподіяла йому майнової шкоди у великих розмірах» - правова кваліфікація ч.2 ст.192 КК України.
У вказаному кримінальному провадженні потерпілим є ОСОБА_4 , якому 03 червня 2015 року вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
Згідно ч.1 ст.58 КПК України, потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.
Відповідно до ордера серії ЧК №107568 від 24 червня 2019 року, ОСОБА_4 , на підставі договору про надання правової допомоги №4 від 24 червня 2019 року, уповноважив адвоката ОСОБА_3 представляти його інтереси в правоохоронних, судових та інших державних органах в рамках кримінального провадження №0001876.
Згідно ч.4 ст.58 КПК України, представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Згідно п.4 ч.1 ст.56 ЦПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право заявляти клопотання.
Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч.3 ст.93 КПК України, сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
26 грудня 2019 року адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження №0001876 від 03 червня 2015 року, звернулася до слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області, в провадженні якого перебуває вказане кримінальне провадження, з клопотанням, в якому просила звернутися до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з клопотанням про призначення в рамках кримінального провадження №0001876 судової почеркознавчої експертизи, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
Згідно вказаного клопотання, його метою є підтвердження виконання напису - «Я, ОСОБА_6 , в настоящем подтверждаю, что действие настоящего договора закончено. Взаиморасчеты завершены. Претензий не имею. 27.06.2013» у попередньому договорі купівлі-продажу земельних ділянок від 18 червня 2013 року, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , укладеному між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , в інтересах якої діяв ОСОБА_6 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8 07 квітня 2005 року за №1757, саме ОСОБА_6 .
Вищевказане клопотання отримано Черкаським ВП ГУНП в Черкаській області 26 грудня 2019 року.
Згідно ч.1 ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, встановлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника, слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Як встановлено під час судового розгляду, станом на день розгляду скарги, клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка є представником потерпілого ОСОБА_4 , про призначення експертизи в межах кримінального провадження №0001876 від 03 червня 2015 року, в якому потерпілим є ОСОБА_4 , слідчим не розглянуто, будь-яке рішення за результатами його розгляду слідчим не прийнято, що є порушенням ч.1 ст.220 КПК України.
Згідно ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.101 КПК України, Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.
Згідно ч.1 ст.242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Відповідно до ч.1 ст.244 КПК України, експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи, за дорученням сторони кримінального провадження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Враховуючи викладене, висновок експерта за результатами проведення експертизи, яка зазначена у клопотанні представника потерпілого від 26 грудня 2019 року, може мати істотне значення для визначення предмета доказування у кримінальному провадженні №0001876 від 03 червня 2015 року.
Одночасно, згідно ч.1 ст.242 КПК України (в редакції, яка була чинна до 17 жовтня 2019 року), експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження, або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Відповідно до п.1 та п.2 ч.2 ст.242 КПК України (в редакції, яка була чинна до 17 жовтня 2019 року), слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо: встановлення причин смерті; встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.
Згідно ч.1 ст.243 КПК України (в редакції, яка була чинна до 17 жовтня 2019 року), експерт залучається за наявності підстав для проведення експертизи за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» від 04 жовтня 2019 року №187-IX, який набрав чинності 17 жовтня 2019 року, у ст.ст.242, 243, 244 КПК України, які регулюють порядок призначення експертизи у кримінальному провадженні, внесені зміни.
Вказаним Законом України не визначений порядок застосування його норм щодо кримінальних правопорушень, які були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань до набрання ним чинності.
Відповідно до ст.5 КПК України (в редакції як до набрання чинності Законом України від 04 жовтня 2019 року №187-IX, так і після), процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.
Згідно ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Таким чином, враховуючи положення ст.5 КПК України, висновок експерта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 червня 2015 року за №0001876, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.192 КК України, є допустимим доказом, якщо рішення про призначення експертизи було прийнято компетентним органом та посадовою особою на підставі положень КПК України, які чинні на час прийняття такого рішення.
Згідно ч.1 ст.242 КПК України (в редакції, після набрання чинності Законом України від 04 жовтня 2019 року №187-IX), експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.242 КПК України (в редакції, після набрання чинності Законом України від 04 жовтня 2019 року №187-IX), слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.
Станом на день звернення адвоката ОСОБА_3 з даною скаргою, тобто 27 грудня 2019 року чинними були положення КПК України, які регулюють питання призначення та проведення експертизи, з врахуванням Закону України від 04 жовтня 2019 року №187-IX.
Виходячи з викладеного, призначення експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 червня 2015 року за №0001876, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.192 КК України, та її проведення здійснюється на підставі вмотивованої постанови слідчого та прокурора.
Згідно Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (п. 1), Україна визнала обов`язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
Так, у п.33 Рішення ЄСПЛ у справі «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 року та у п.38. Рішення ЄСПЛ у справі «Ankerl V. Switzerland» від 23 жовтня 1996 року зазначено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони.
Крім того, у п.134 Рішення ЄСПЛ у справі «Геннадій Науменко проти України», п.168 рішення у справі «Айдин проти Туречинни», п.75 «Афанасьєв проти України», п.207 рішення у справі «Nada проти Швейцарії» зазначено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту»), повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів державної влади.
Відповідно до ч.1 ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Згідно п.2 ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про зобов`язання вчинити певну дію.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст.56, 58, 84, 91, 98, 99, 131, 159, 160, 220, 221, 303, 306, 307 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001876 від 03 червня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.192 КК України, - задовольнити частково.
Зобов`язати слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 , в межах кримінального провадження №0004992 від 09 вересня 2019 року, призначити в межах досудового розслідування кримінального провадження №0001876 судову почеркознавчу експертизу, з метою встановлення виконання напису - «Я, ОСОБА_6 , в настоящем подтверждаю, что действие настоящего договора закончено. Взаиморасчеты завершены. Претензий не имею. 27.06.2013» у попередньому договорі купівлі-продажу земельних ділянок від 18 червня 2013 року, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , укладеному між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , в інтересах якої діяв ОСОБА_6 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8 07 квітня 2005 року за №1757, ОСОБА_6 чи іншою особою, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України..
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1