Справа № 442/1238/20
Провадження № 1-кс/442/246/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2020 року м. Дрогобич

Слідча суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі клопотання слідчого Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене із заступником начальника Бориславського ВП Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно неповнолітнього підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич, Львівської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не військовозобов`язаного, раніше судимого 03.12.2019 Трускавецьким міським судом Львівської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 186, ст.. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 2 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и л а :
Слідчий Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням із заступником начальника Бориславського ВП Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до суду в рамках кримінального провадження за 0000090 від 23.02.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно підозрюваного ОСОБА_5 з визначенням застави.

В обґрунтування свого клопотання посилається на те, що ОСОБА_5 , будучи судимим 03.12.2019 Трускавецьким міським судом Львівської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 186, ст.. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 2 роки, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив умисний злочин проти власності.

Так, ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він 23 лютого 2020 близько 14.30 год., перебуваючи на зуинці громадського транспорту навпроти будинку №211 на вул. В.Великого у м.Бориславі Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та корисливий мотив, за допомогою каменя розбив переднє скло дверцят з боку пасажира автомобіля марки ВАЗ 2104 білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , котрий належить ОСОБА_9 на підставі договору дарування від 10.06.1988 та кортрий перебуває у користуванні ОСОБА_10 , звідки викрав ранець світло-рожевого кольору вартістю 400 грн., в котрому знаходились термос ємністю 0,25 л вартістю 200 грн., 2 зошити на 48 арк. Вартістю 15 грн. кожен, 3 блокноти на 96 арк. Вартістю по 40 грн. кожен та плитку білого шоколаду із цільними лісовими горіхами вагою 100 гр. марки "Міленіум" вартістю 25 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 875 грн. при цьому, ОСОБА_11 иконав усі дії/, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки від криків потерпілого ОСОБА_10 почав утікати та був затриманий неповнолітнім свідком ОСОБА_12 .

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 , не навчається та не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив злочини проти власності, санкцією статті якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, і у випадку визнання його винним йому загрожуватиме реальна міра покарання, а відтак, на думку слідчого, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідка та потерпілих, а тому слідчий вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, просять його задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну поведінку підозрюваного.

В судовому засіданні неповнолітній підозрюваний його законний представник та захисник заперечили з приводу задоволення даного клопотання, пояснивши, що він ОСОБА_5 свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, надав слідчому визнавальні показання, розкаюється у вчиненому. На даний час не має наміру вчиняти нові злочини. Зазначили, що слідчим не доведено можливість його переховування від орагну досудового розслідування, можливість впливати на потерпілого чи свідка (враховуючи його вік, анатомію та низький ріст). Крім цього, слідчим не доведено, що більш мякі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_13 , а тому просить обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідча суддя приходить до наступного висновку.

За змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

У відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

У відповідності до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Вирішуючи питання щодо доцільності обрання підозрюваному запобіжного заходу тримання під вартою на час досудового слідства, слідча суддя виходить з того, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти, які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Так, відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судової особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

Так, згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 23 лютого 2020 року було внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України за №0000090.

ОСОБА_14 , раніше судимий за вчинення умисного злочину проти власності, підозрюється у вчиненні нового злочину проти власності під час іспитового строку і санкцією статті цього злочину передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 4 до 6 років.

Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України (сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення) дійсно свідчать й матеріали досудового розслідування, а саме: дані протоколу огляду місця події від 23.02.2020, дані протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.02.2020, дані протоколів допиту неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 від 23 та 24 лютого 2020 року, дані протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 від 24.02.2020, дані протоколу допиту свідка ОСОБА_12 .

У своєму клопотанні слідчий посилається на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування або суду через ймовірність призначення йому реального покарання у випадку засудження за даний злочин, проте, будь-яких доказів щодо існування такого ризику слідчим не наведено.

Доводи слідчого та прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість впливати на потерпілого та неповнолітнього свідка є недоведеними, оскільки, як встановлено, підозрюваний ОСОБА_5 є неповнолітньою особою, низенького росту, а відтак, слушними є доводи сторони захисту, що за своєю анатомічною будовою він не зможе вплинути ні на повнолітнього потерпілого, ні на свідка (який, зі слів сторони захисту значно вищий і кремезніший, ніж підозрюваний). Крім цього, слідча суддя приймає до уваги і те, що ОСОБА_5 свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнає, а тому в чому саме він зміг би впливати на потерпілого та свідків і з якою метою слідчим не наведено та в судовому засіданні не встановлено.

Слідча суддя погоджується з доводами слідчого та прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення (раніше судимий за вчинення умисного злочину проти власності, підозрюється у вчиненні нового злочину проти власності під час іспитового строку), проте, слідчим та прокурором не обґрунтовано та недоведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання саме цьому ризику.

Отже, під час розгляду даного клопотання, слідчою суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, існування ризику, передбачено п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання саме цьому ризику.

Таким чином, слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 статті 194 КПК України та не доведено обставин, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, виходячи із того, що слідчим недоведено існування обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідча суддя, на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, з врахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , який являється неповнолітнім, його поведінки, виконання вимог слідчого, доходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необґрунтовано суворим і не зумовлений наданими слідчому судді доказами та особою підозрюваного.

Приймаючи до уваги, що інші ризики, в судовому засіданні не доведені, слідча суддя вважає, що тримання під вартою є недоцільним та надмірним запобіжним заходом, який є неспівмірним із встановленими ризиками.

В той же час, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово, здатний запобігти названим ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування справи.

При цьому слідча суддя приймає до уваги, що ОСОБА_5 активно сприяє розкриттю та розслідуванню інкримінованого йому злочину, його мати законний представник ОСОБА_7 обіцяє здійснювати належний догляд за ним.

З урахуванням викладеного, слідча суддя вважає, що неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_5 , з урахуванням вимог ст. 181 КПК України, слід обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вищезгаданих ризиків. Строк дії ухвали визначити - 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,181 КПК України, слідча суддя.

Керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, слідча суддя, -

у х в а л и л а :
Клопотання задоволити частково.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком 60 (шістдесят) днів.

Строк домашнього арешту рахувати з 25.02.2020 року.

Строк дії ухвали до 24.04.2020 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Домашній арешт підозрюваному ОСОБА_5 здійснювати за адресою його постійного місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на Бориславський ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області.

Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 26 лютого 2020 року.

Слідча суддя ОСОБА_1