Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/90/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2020 року. м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваної ОСОБА_8
переглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2020 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Гулістан, республіки Узбекистан, циганки, громадянки України, безробітної, не заміжньої, зі слів із трьома дітьми на утриманні, таку, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судиму,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії на 60 днів, до 14 квітня 2020 року 17 години 00 хвилин; визначено розмір застави 42 040 гривень.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення як їх наразі встановлено органом досудового розслідування, наступні.

ОСОБА_8 , 15 лютого 2020 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на автомобілі марки «Опель Астра» чорного кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 , та спільно з ОСОБА_13 , прибули до території домоволодіння АДРЕСА_2 .
В цей час у ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виник спільний умисел на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою між собою, поєднане з проникненням у житло.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи таємно, умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань та переслідуючи мету власної наживи, скориставшись тим, що хвіртка та вхідні двері до житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою, не зачинені, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 шляхом вільного доступу проникли до приміщення житла.
Перебуваючи у приміщенні будинку, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 таємно викрали грошові кошти в загальній сумі 50 000 гривень та 10 000 доларів США, однак були виявлені потерпілою ОСОБА_14 та її родичами.
Розуміючи, що їх таємні дії виявлені сторонніми особами, однак бажаючи довести злочин до кінця, діючи відкрито, бажаючи покинути приміщення та отримати можливість розпорядитися викраденим, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вийшли з приміщення будинку.
Після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з місця вчинення кримінального правопорушення на автомобілі марки «Опель Астра» чорного кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 , та спільно з ОСОБА_13 , зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_14 майнової шкоди на загальну суму 50 000 гривень та 10 000 доларів США.
Ухвалою слідчого судді постановлено задовольнити клопотання старшого слідчого Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_15 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_8 ю, та обрати стосовно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії на 60 днів, із визначенням застави.

Своє рішення слідчий суддя районного суду вмотивував наступним.

Слідчим у клопотанні та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Органом досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що може перешкодити належному виконанню підозрюваною своїх процесуальних обов`язків, або може створити загрозу для виконання завдань кримінального судочинства.

Крім того, враховано слідчим суддею й обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

З урахуванням всіх обставин, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що належна процесуальна поведінка підозрюваної, та забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків можливе за умови застосування щодо нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Із судовим рішенням слідчого судді не погоджується та оскаржує його в апеляційному порядку адвокат підозрюваної ОСОБА_7 , яка просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Слідчим суддею не враховано того, що її підзахисна має стійкі соціальні зв`язки; органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що надали б можливість застосувати щодо підозрюваної найтяжчий запобіжний захід.

Недостатньо взято до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката та думку підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги адвоката, просив залишити оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно із Рекомендаціями Комітету Ради Європи R (80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду», - при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер і тяжкість інкримінованого злочину.

Підозра ОСОБА_8 підтверджується наявними зібраними в ході досудового розслідування доказами, такими як: заява про кримінальне правопорушення, протокол огляду місця події від 15.02.2020 року, протокол допиту потерпілої ОСОБА_14 від 15.02.2020 року, протоколи пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 15.02.2020 року, протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 15.02.2020 року, протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 15.02.2020 року, протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 15.02.2020 року, протокол допиту свідка ОСОБА_19 від 15.02.2020 року.
Кримінальне правопорушення відноситься до категорії умисних тяжких, корисливих, санкція його передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років. Інкримінується вчинення кримінального правопорушення у співучасті групою осіб, що підвищує суспільну небезпеку.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрювана ОСОБА_8 безробітна, не заміжня, на утриманні має трьох. Має реєстрацію місця проживання поза межами Кіровоградської області, тобто, не має міцних соціальних зв`язків.

Тож, враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, відсутність міцних соціальних зв`язків, підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину.
Зважаючи на відсутність сталого джерела доходу, вчинити нове кримінальне правопорушення проти власності.
Наявний ризик незаконного впливу підозрюваною ОСОБА_8 на потерпілого та свідка, оскільки їй добре відомо місце їх проживання.
З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2020 року, якою стосовно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії на 60 днів, до 14 квітня 2020 року 17 години 00 хвилин; визначено розмір застави 42 040 гривень залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4