УХВАЛА
10 березня2020 року

м. Київ
справа № 390/1336/15-к

провадження № 51-1210ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув спільну касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 18 лютого 2020 року,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений та його захисник порушують питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу подано без додержання п. 4 ч. 2 цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПКкасаційна скарга повинна містити правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права. Проте наведених положень процесуального закону скаржниками не дотримано.
Так, у силу ст. 433 КПК суд касаційної інстанції не уповноважений перевіряти оспорюваних рішень на предмет неповноти розгляду, невідповідності висновків у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, а при здійсненні перегляду виходить із фактичних обставин, установлених судами нижчого рівня.
Не погоджуючись із оскарженими судовими рішеннями, засуджений та його захисник ускарзі посилаються на неповноту судового розгляду та невідповідності висновків у вироку фактичним обставинам кримінального провадження. Проте, такі доводи відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки судом касаційної інстанції.
Крім того, зазначаючи про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, скаржники не наводять таких істотних порушень, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судових рішень, на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1

ст. 438 КПК з огляду на положення статей 94, 370, 412, 419 цього Кодексу у їх взаємозв`язку.
Попри те, що оспорюваний вирок переглядався в порядку апеляційної процедури,

в скарзі не зазначено таких порушень норм права, які, на думку скаржників, перешкодили чи могли перешкодити апеляційному суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення зважаючи також на точний зміст статей 404, 412 КПК.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.
Щодо клопотання про зупинення виконання ухвали Кропивницького апеляційного суду від 18 лютого 2020 року, то зазначене питання відповідно до п. 4 ч.1 ст. 430 КПК, може бути вирішено лише після відкриття касаційного провадження.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Спільну касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 18 лютого 2020 рокузалишити без руху, надавши їмп`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ними ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особам, які її подали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3