Житомирський апеляційний суд
Категорія ч.5 ст.72 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м.Житомирі судове провадження №295/11103/19 за апеляційною скаргою з доповненнями засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 01 жовтня 2019 року відносно
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
в с т а н о в и в :
ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 01 жовтня 2019 року залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

В апеляційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну, та постановити нове рішення, яким зарахувати йому строк перебування в умовах попереднього ув`язнення з 21.11.2016 по теперішній час у строк відбутого ним покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому, зазначає, що дійсно вироком апеляційного суду Житомирської області від 24.02.2016 був засуджений до 5 років позбавлення волі, однак у відповідності до ухвали Корольовського районного суду м.Житомира від 14.12.2016 був переведений до СІЗО ДУ №Житомирська УВП №8» для іншого кримінального провадження, де утримується по даний час. Звертає увагу, що оскільки вчинив злочин до 20.06.2017, тому, в даному випадку, при зарахуванні йому строку перебування в умовах попереднього ув`язнення підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи засудженого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції зазначених вимог процесуального закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів провадження №295/11103/19, ОСОБА_8 засуджено вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 13.07.2015 за ч.1 ст.121, ст.69 КК України до 2-х років позбавлення волі.

Вироком апеляційного суду Житомирської області від 24.02.2016 вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 13.07.2015 відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасовано та постановлено новий вирок, яким ОСОБА_8 призначено покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді 5 років позбавлення волі. В решті вирок залишено без зміни. Заначений вирок набрав чинності - 24.02.2016.

Як вбачається з довідки (інформації) з особої справи засудженого ОСОБА_8 начальника відділу контролю за виконанням судових рішень ДУ «Житомирська УВП №8» ОСОБА_9 , витребуваної апеляційним судом, початок строку відбуття покарання засудженого у зазначеному провадженні обраховано з 21.11.2016, а саме з моменту затримання ОСОБА_8 на виконання вироку апеляційного суду Житомирської області від 24.02.2016.

Крім того, у відповідності до вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 13.07.2015 запобіжний захід щодо ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу у цьому провадженні був обраний у виді особистого зобов`язання.

При цьому, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово - психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно ч.5 ст.72 КК України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі виключно в межах того самого кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З урахуванням зазначених вимог Закону, за відсутності жодних доказів обрання обвинуваченому ОСОБА_8 у зазначеному кримінальному провадженні запобіжного заходу у виді попереднього ув`язнення в матеріалах провадження №295/11103/19, та в апеляційній скарзі засудженого, законні підстави для зарахування засудженому ОСОБА_8 , строку його перебування в умовах СІЗО в строк відбутого ним покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, апеляційний суд не вбачає.

Крім того, в даному випадку, відсутні жодні підстави для застосування й правового висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 29 серпня 2018 року (провадження №13-31кс18), згідно з яким, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її зміни чи скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі засудженого - відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 01 жовтня 2019 року, якою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, без змін.
Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :