Справа № 216/1180/20
Провадження № 1-кп/216/627/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2020 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 кримінальне провадження № 0002026 від 16 листопада 2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, громадянина України, який має середню освіту, працює в ТОВ «Екоспецтранс» на посаді водія, одружений, неповнолітніх дітей на утримані не має, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2019 року приблизно о 13 годині 55 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зупинився біля будинку № 28 на вул. Трубецького в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, де його помічники здійснили завантаження сміття до кузова автомобіля. У цей час позаду вказаного автомобіля під керуванням водія ОСОБА_3 з права до автомобіля наблизилась і почала обходити його з права, безпосередньо біля його борту з запасним колесом, пішохід похилого віку ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_3 не впевнився в безпечності свого маневру та поновив рух керованого ним автомобіля марки «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому повинен був діяти відповідно до пп. 1.5, 1.7, 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху України.

Однак обвинувачений ОСОБА_3 , діючи зі злочинною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, безпосередньо перед поновленням ним руху не переконався, що його маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, зокрема пішоходу похилого віку ОСОБА_6 , чим порушив вимоги пп. 1.5, 1.7, 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких: «1.5. … бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні … загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; «1.7. Водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»; «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ...»; «10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.».

У результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після поновлення ним руху почав рухатися з невеликою швидкістю та навпроти будинку № 27 на вул. Трубецького в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу контактував в районі запасного колеса, яке закріплене на правому боці автомобіля, з пішоходом похилого віку ОСОБА_6 , яка в той час рухалась у безпосередній близькості біля правого борта автомобіля, внаслідок чого вона впала та відбувся наїзд задньою правою парою коліс указаного автомобіля на ноги пішохода похилого віку ОСОБА_6 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід похилого віку ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: синців по внутрішніх поверхнях обох гомілок з переходом на тильну поверхню стоп, по внутрішній поверхні середньої третини гомілки, по внутрішній поверхні правого стегна з переходом на задню поверхню, на задній поверхні правого ліктьового суглоба; карманоподібне відшарування м`яких тканин стегон розповсюдженою гематомою, уламкові переломи стегнової кістки на відстані 41 см, правої стегнової кістки на відстані 43 см, перелом кісток лівої гомілки на відстані 13 см, перелом кісток правої гомілки на відстані 8 см; підвертлюговий перелом правої стегнової кістки на відстані 61 см від підошов стоп, від яких того ж дня загинула в 2-й міській лікарні м. Кривого Рогу.

Згідно з висновком автотехнічної експертизи від 14 лютого 2020 року № 19/104-17/1/4/48 в діях водія ОСОБА_3 з керування автомобілем «МАЗ» вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку із настанням події ДТП.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, визнав повністю і дав суду такі показання. 16 листопада 2019 року він перебував на маршруті з два підсобними робітниками та приблизно о 14.00 год. зупинився біля будинку № 27 на вул. Трубецького, підсобні робітники завантажили сміття та подали йому сигнал про подальший рух. Після цього він подивився в дзеркала заднього виду, переконався у відсутності перешкод (нікого не було) і почав потихеньку їхати вперед, але підсобний робітник попросив його здати трошки назад. Він здав назад близько 30 см, заглушив двигун і вийшов з машини, де побачив як люди з сусідніх будинків витягають з-під його машини бабусю, на яку він здійснив наїзд. Ті люди викликали швидку медичну допомогу, а він поліцію. Наступного дня він їздив до бабусі в лікарню, але там дізнався, що вона померла. З її дочкою, потерпілою в справі, він вирішив всі питання щодо відшкодування шкоди й остання будь-яких претензій до нього не має.

Давши такі показання, обвинувачений ОСОБА_3 просив суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки він всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх.

При ухваленні вироку обвинувачений ОСОБА_3 просив суд врахувати, що він беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, щиро кається та активно сприяв розкриттю злочину, критично ставиться до скоєного й засуджує свій вчинок, висловлює жаль і шкодує з приводу вчиненого, вибачився перед потерпілою та відшкодував їй завдану шкоду, у зв`язку з чим просив призначити йому будь-яке покарання, але без позбавлення свободи та права керування, оскільки він все життя працює водієм, інших засобів для існування та утримання родини він має.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, подавши до суду заяву, в якій просила провести судовий розгляд за її відсутності та не карати обвинуваченого суворо, оскільки вона будь-яких матеріальних і моральних претензій до нього не має (а.с.п. 22).

За таких обставин суд, заслухавши думку учасників судового провадження, відповідно до положень ст. 325 КПК України визнав за можливе з`ясувати всі обставини справи під час судового розгляду за відсутності потерпілої.

Ураховуючи зазначену вище позицію обвинуваченого та відсутність у захисника й прокурора заперечень проти цього, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення, наслідків і форми вини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується. У суду не виникло сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, якому декілька разів було роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавав усі обставини справи й погоджувався з кваліфікацією вчинених ним діянь, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому у суду не має сумнівів у його волевиявленні. Про добровільність позиції обвинуваченого та про розуміння ним правових наслідків також свідчить його письмове клопотання.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченим і беззаперечно ним визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому відповідно до матеріалів кримінального провадження та долученої до них досудової доповіді обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має повних 52 роки, раніше не судимий і в місцях позбавлення волі не перебував, працює водієм автотранспортних засобів, одружений, має повнолітніх дітей, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем проживання та місцем роботи характеризується виключно позитивно, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, вибачився перед потерпілою та добровільно відшкодував останній завдані збитки, за соціально-психологічною характеристикою: наслідки скоєного усвідомлює в повному обсязі, не виправдовується, вину визнає, інших не звинувачує (а.к.п. 113-128).

Також у пункті 4 досудової доповіді міститься висновок органу пробації про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк і не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб.

Разом з тим суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання згідно зі ст. 66 КК України, щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпеку, наслідки у виді загибелі потерпілої та необережну форму вини щодо таких наслідків, спосіб та обстановку вчинення злочину, похилий вік потерпілої (82 роки), ставлення обвинуваченого до скоєного, який повістю та беззаперечно визнав свою винуватість, вибачився перед потерпілою й добровільно відшкодував останній завдану шкоду, перед і пост кримінальну поведінку обвинуваченого, дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, відсутність судимостей, наявність роботи та родини, не перебування на обліках, позитивні характеристики за місцем роботи та місцем мешкання, наявність двох пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих обставин, відповідний висновок органу пробації, відсутність у потерпілої будь-яких матеріальних і моральних претензій до обвинуваченого та її думку щодо призначення покарання, яка в поданій до суду заяві просила обвинуваченого суворо не карати.

Водночас суд бере до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому покарання має бути адекватним (пропорційним) характеру вчинених дій, їх небезпечності й даним про особу винного з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідний захід примусу.

Разом з тим визначені статтею 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування й оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та інших обставин, які впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому, зважаючи на необережність вчиненого діяння, соціально-психологічну характеристику та перед і пост кримінальну поведінку обвинуваченого, який уперше притягується до кримінальної відповідальності та раніше в місцях позбавлення волі не перебував, має родину, постійне місце роботи та проживання, веде суспільно-корисний спосіб життя, при цьому безумовно визнає свою вину у вчиненні вказаного злочину та активно сприяв його розкриттю, дійсно щиро кається й критично ставиться до скоєного, належно усвідомив і засуджує свій вчинок, висловлює жаль і шкодує з приводу вчиненого, вибачився перед потерпілою та добровільно відшкодував завдані збитки, тобто наявність такої сукупності обставин, яка істотно знижує ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та із достатньою переконливістю свідчить про позитивну перебудову його свідомості й реальну можливість виправлення без відбування призначеного покарання, суд вважає за необхідне звільнити останнього від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, але в умовах здійснення належного контролю за його поведінкою й виконанням покладених на нього судом обов`язків під час такого звільнення з випробуванням, а також застосуванням протягом іспитового строку соціально-виховних заходів, необхідних для його виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому.

Саме таке покарання, на переконання суду, буде справедливим та адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності й даним про особу винного, а також необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений ОСОБА_3 належною поведінкою протягом іспитового строку довів своє виправлення.

Вирішуючи питання доцільності застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 додаткового покарання, суд бере до уваги фактичні обставини справи, а саме не грубість порушених ним правил дорожнього руху та необережну форму вини, конкретну обстановку та умови пригоди, вік і необережну поведінку потерпілої під час цієї пригоди, а також відсутність відомостей про попереднє притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, який все своє життя після отримання середньої освіти працює професійним водієм, є сумлінним працівником, постійно виконує та перевиконує поставлені завдання, будь-якої іншої освіти, навичок і засобів для існування не має, у зв`язку з чим позбавлення його права керувати транспортними засобами фактично призведе до втрати єдиного джерела доходу й заробітку для його родини.

Отже, з огляду на сукупність установлених вище фактичних обставин і даних про винувату особу, суд не вбачає достатніх підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Арешт, накладений на автомобіль марки «МАЗ-555102-223», реєстраційний номер НОМЕР_1 , підлягає скасуванню на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України (а.к.п. 27-28).

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави 2 826 грн 18 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експертів (а.к.п. 33, 95).

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили слід залишити без змін (а.к.п. 111-112).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року на автомобіль марки «МАЗ-555102-223», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 06 жовтня 2010 року належить ТОВ «Екоспецтранс», що розташовано за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Урожайна, 1.

Речові докази, а саме:

- автомобіль марки «МАЗ-555102-223», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - вважати повернутим власнику ТОВ «Екоспецтранс» (а.к.п. 30);

- шубу, жіночі штани та жіночі черевики загиблої ОСОБА_6 , - вважати повернутими власниці ОСОБА_7 згідно з її розпискою від 24 лютого 2020 року (а.к.п. 72);

- решту речових доказів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2 826 (дві тисячі вісімсот двадцять шість) грн 18 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1