Справа № 464/6339/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/562/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 464/6339/17 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зубра Пустомитівського району Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 125 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

особи, щодо якої вирішується питання

про застосування примусових заходів

виховного характеру ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_5 ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого -

адвоката ОСОБА_11 ,

за апеляційними скаргами заступника прокурора Львівської області ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 22 травня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 22 травня 2019 року відмовлено у застосуванні примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у 16-річному віці, 07 лютого 2017 року близько 16 год., поблизу супермаркету «АТБ», за адресою: м. Львів, вул. Вернадського, 22, на ґрунті особистих неприязних відносин з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_10 , умисно наніс йому декілька ударів кулаком в обличчя, голову та в тулуб, в результаті чого, спричинив потерпілому ОСОБА_10 три синці на обличчі, крововилив і садно на губах, синець на шиї, два синці на тулубі, три синці на ногах, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.
На ухвалу суду заступник прокурора Львівської області ОСОБА_12 та захисник ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

У своїй апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що на час вчинення 07.02.2017 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, неповнолітній ОСОБА_5 досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, внаслідок чого застосування примусових заходів виховного характеру до нього було можливим тільки в порядку ст. 497 КПК України і відповідне клопотання міг складати виключно прокурор.
Таким чином, на думку прокурора, складене старшим слідчим СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_5 не відповідає вимогам КПК України, у зв`язку з чим воно не могло розглядатись судом по суті і підлягало поверненню прокурору з підготовчого судового засідання на підставі п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України.
Крім того, прокурор звертає увагу, що при вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо особи, яка досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, суд керувався положеннями § 2 Глави 38 КПК України, яким регламентовано питання застосування примусових заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, які не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність, зокрема, ст.ст. 498, 500, 501 КПК України.
Захисник ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі просить ухвалу щодо ОСОБА_5 скасувати та закрити кримінальне провадження через відсутність доказів доведення винуватості ОСОБА_5 .
В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на такі доводи: суд не надав оцінки наявному в матеріалах висновку судово-медичної експертизи № 382 від 17.05.2017, відповідно до якого у ОСОБА_5 були тілесні ушкодження, отримані 07.02.2017; суд надав невірну оцінку показанням свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які повідомили про те, що перший удар ОСОБА_16 наніс ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , обороняючись, міг нанести ОСОБА_19 удар у відповідь, а суд вирвав з контексту окремі речення з показань свідків, що призвело до неправильного їх викладення і як наслідок, невідповідності висновків суду обставинам кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечив доводи апеляційної скарги захисника, пояснення ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_9 та законного представника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечили апеляційну скаргу прокурора, потерпілого ОСОБА_10 та його представника ОСОБА_11 які заперечили апеляційні скарги прокурора та захисника, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_12 слід задовольнити, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити частково з таких підстав.
Ухвала суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, виходячи з наступного.
При прийнятті рішення суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставами для скасування судового рішення.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 497 КПК України якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.
Слідчий складає клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру лише у випадках, передбачених § 2 Глави 38 КПК України, у разі вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 11 вересня 2017 року старший слідчий СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 склала клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо неповнолітнього ОСОБА_5 .
На час вчинення 07 лютого 2017 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, внаслідок чого застосування примусових заходів щодо нього було можливим тільки в порядку ст. 497 КПК України та відповідне клопотання міг складати виключно прокурор.
Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Проте суд всупереч наведеному у підготовчому судовому засіданні 05 грудня 2017 року ухвалив рішення про призначення судового розгляду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000438 й за його наслідками ухвалив незаконне судове рішення.
Оскільки допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала відповідно до ст.ст. 412, 415 КПК України - скасуванню, а матеріали клопотання призначенню до нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника то призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції згідно з ч.2 ст. 415 КПК України не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваг одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню в частині скасування ухвали суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вищевикладені істотні порушення кримінального процесуального закону, перевірити відповідність клопотання вимогам закону й ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_12 задовольнити, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 22 травня 2019 року щодо ОСОБА_5 скасувати.

Призначити в Сихівському районному суді м. Львова новий розгляд клопотання про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4