Ухвала
іменем України
10 грудня 2019 року

м. Київ
справа № 206/4563/18
провадження № 51-6092 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року щодо нього,
встановив:
Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2019 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді арешту на строк 6 місяців.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з постановленими у кримінальному провадженні судовими рішеннями щодо нього. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі.
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Так, касаційну скаргу засудженого адресовано до Верховного Суду України, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Крім того, у своїй касаційній скарзі засуджений зазначає, що в матеріалах кримінального провадження міститься його розписка про те, що свої права та інтереси він буде захищати самостійно, при цьому посилається на порушення його права на захист, чим допустив суперечності в касаційній скарзі та неузгодженість своєї позиції.
Також, зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вироком районного суду та ухвалою суду апеляційної інстанції щодо нього, однак у прохальній частині цієї скарги просить змінити лише вирок суду першої інстанції, чим також допустив неузгодженість своєї позиції, оскільки не визначився з предметом оскарження.

Тобто, у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
До того ж, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Водночас, вимоги засудженого до суду касаційної інстанції викладені не у відповідності до мотивувальної частини його касаційної скарги та змісту статті 436 КПК, оскільки просить змінити лише вирок, чим допустив неузгодженість своєї позиції, що перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки за вказаною касаційною скаргою.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3