Кримінальне провадження № 629/2298/20
Номер провадження 1-кп/629/373/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Лозова Харківської області кримінальне провадження на підставі угоди про примирення за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Полтавське Лозівського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого на посаді монтера колії в Лозівській дистанції колії, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185, КК України
в с т а н о в и в:
18.04.2020 року близько о 19:00 годині ОСОБА_5 , знаходячись на вул. Комсомольська в смт. Панютине м. Лозова Харківської області, де на дорозі помітив гаманець, в середині якого знаходився паспорт на ім`я ОСОБА_4 , аркуш паперу з пін-кодом та банківська карта АТ «Державний Ощадний банк України» № НОМЕР_1 , яка є засобом доступу до банківського рахунку на ім`я ОСОБА_4 та відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 року «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» являється офіційним документом. Після цього, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що вказаний паспорт та банківська карта належить ОСОБА_4 , діючи в результаті раптово виниклого умислу, направленого на викрадення офіційного документу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою подальшого використання вказаної банківської картки для таємного викрадення грошових коштів з банківського рахунку на ім`я ОСОБА_4 , разом з гаманцем, викрав банківську картку № НОМЕР_1 АТ «Державний Ощадний банк України» після чого покинув місце скоєння злочину.

Крім того, ОСОБА_5 , 18.04.2020 року, близько 19:25 годині, діючи в результаті раптово виниклого умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з використанням викраденої банківської картки № НОМЕР_1 АТ «Державний Ощадний банк України», за допомогою банкомату АТ «Державний Ощадний банк України», який розташований за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Соборна, 7, зняв з вказаної банківської картки грошові кошти в сумі 3500 гривень, таємно викравши їх у такий спосіб, які обернув на свою користь, заподіявши потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційного документа, та за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
19.05.2020 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 була укладена угода про примирення та разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Зі змісту даної угоди про примирення вбачається, що під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинах. Поряд з цим, підозрюваний ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також узгодили міру покарання, яке повинен понести підозрюваний ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Перевіривши вказану угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд дійшов висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.
При цьому судом з`ясовано, що підозрюваний та потерпілий цілком розуміють їх права та обов`язки визначені ст.ст.473-476, 394, 424 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, наслідки її невиконання, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до підозрюваного у разі затвердження угоди судом.
У підготовчому судовому засіданні суд переконався, що підозрюваний ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання та розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Про це обвинувачений та потерпілий підтвердили суду та просили угоду затвердити.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав, що вказана угода відповідає всім вимогам діючого КПК та КК України, в зв`язку з чим не заперечував проти її затвердження.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні крадіжок визнав повністю та пояснив обставини, за яких він, таємно викрав банківську карту № НОМЕР_1 АТ «Державний Ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_4 , а також за допомогою вказаної банківської картки, таємно викрав належні останньому грошові кошти у сумі 3500 гривень.
Отже, судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України - викраденні офіційного документа, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, ч. 1 ст. 185 КК України - таємному викрадені чужого майна (крадіжка), яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, від якого потерпілим є ОСОБА_4 ..
Дослідженням особи встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, не одружений, працює на посаді монтера колії в Лозівській дистанції колії, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, має місце постійного проживання, де характеризується формально позитивно.

При відсутності обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, обставинами, які пом`якшують таке, суд визнає щире каяття у скоєному.
Судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст.469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілим, визначена у межах санкції ч. 1 ст. 357, ч.1 ст.185 КК України. Обвинувачений та потерпілий погоджуються на призначення узгодженої ними міри та виду покарання. Підстав для відмови в затверджені угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України
Враховуючи наведене, суд доходить висновку про затвердження угоди про примирення між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, що пом`якшують покарання та відсутністю обставин, що обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку про те, що його подальше перевиховання та попередження скоєння ним нових злочинів можливе при призначенні кримінального покарання у виді штрафу в межах розміру передбаченого санкцією ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України , після чого за ч. 1 ст. 70 КК України призначає покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та узгодженого сторонами.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Витрати на залучення експерта в справі відсутні.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст.374-376, 475 КПК України, суд,
у х в а л и в :
Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 , укладену 19 травня 2020 року.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання:
-за ч. 1 ст. 357 КК України -у виді ШТРАФУ у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді ШТРАФУ у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді ШТРАФУ у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1