ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/98/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/722/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Порушення недоторканності житла
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 лютого 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області та захисника ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 жовтня 2019 року стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області, громадянина України, із повною середньою освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 засуджений

- за ч. 1 ст. 162 КК України до ТРЬОХ років ОБМЕЖЕННЯ волі

-за ч. 1 ст. 153 КК України до ЧОТИРЬХ років ПОЗБАВЛЕННЯ волі

-за ч. 1 ст. 125 КК України до ДВОХСОТ годин ГРОМАДСЬКИХ РОБІТ.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим призначити покарання у виді ПОЗБАВЛЕННЯ волі строком на ЧОТИРИ роки.

Згідно вироку, 22.10.2016 року, близько 07:00 год., ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, направленим на незаконне проникнення до житла особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою задоволення власних потреб, шляхом розбиття скла балконного вікна незаконно проник до приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_3 , у якій мешкає його колишня дружина ОСОБА_9 , тим самим порушив недоторканість житла останньої.
22.10.2016 року, близько 07:00 год., ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив сварку із ОСОБА_10 , в ході якої у ОСОБА_8 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, з мотиву особистих неприязних відносин, наніс 3-4 прямих удари кулаком в обличчя ОСОБА_10 , які привели до падіння ОСОБА_10 на підлогу, чим спричинив останньому згідно висновку судово-медичної експертизи №524-ЛЗ/16 від 20.12.2016 року тілесні ушкодження у вигляді травматичного вивиху 1 зуба на верхній щелепі справа; садна на слизовій верхньої губи справа відповідно 1-3 зубам; синці в області лівої надбрівної дуги та по розгинаючій поверхні лівого передпліччя в середній третині, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
22.10.2016 року, близько 07:00 год., ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_3 , в якій мешкає його колишня дружина ОСОБА_9 , побачивши останню в одній із кімнат квартири разом із її співмешканцем ОСОБА_10 , вчинив з ними сварку та вигнав ОСОБА_10 з квартири. Після чого у ОСОБА_8 виник умисел на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом відносно ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_8 , застосувавши фізичне насильство, а саме, вдаривши рукою ОСОБА_9 по обличчю, розірвавши на останній нижню білизну та придушуючи рукою її за шию, всупереч її волі задовольнив з останньою свою статеву пристрасть неприроднім способом(анальне проникнення з використанням геніталій).

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати, у зв`язку з м`якістю призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 153 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років.

При цьому просить за ч.1 ст. 162 КК України звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а за ч.1 ст. 125 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати у зв`язку з суворістю призначеного покарання та постановити новий вирок, призначивши покарання не пов`язане з позбавленням волі, посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, оскільки суд першої інстанції не надав оцінку поведінці обвинуваченого, який завжди стриманий, не конфліктний, а також не взято до уваги ставлення потерпілих, які не просили позбавляти ОСОБА_8 волі. Також просить врахувати дані про його особу, який раніше не судимий, має неповнолітню дитину, опікується матір`ю похилого віку, з рядом хронічних захворювань.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та частково прокурора, погодившись на закриття провадження та звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності в частині обвинувачення, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції сторони захисту, але підтримав апеляційну скаргу прокурора, вважаючи надто м`яким покарання , призначене обвинуваченому за ч.1 ст. 153 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла наступних висновків.

Доведеність обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.162 за ч.1 ст. 125 та ч.1 ст. 162 КК України в апеляційних скаргах не оспорюється, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненої ним сукупності кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до злочинів невеликого та середнього ступеня тяжкості. Судом враховано конкретні обставини вчинення злочинів та їх шкідливі наслідки для здоров`я потерпілих.
Судом враховані відомості про особу обвинуваченого, який несудимий , не працює, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, має неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується формально позитивно.
Судом враховано відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, середній ризик повторного вчинення обвинуваченим злочину та небезпеки його для суспільства.
За таких обставин суд вірно дійшов висновку , що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та правильно обрав йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 153 КК України.
З огляду на вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що призначене судом покарання у виді позбавлення волі на 4 роки відповідає засадам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а тому немає підстав вважати його явно несправедливим за своїм видом та розміром ані через суворість, ані через м`якість, про що вказували в своїх апеляційний скаргах прокурор та обвинувачений.

Разом із тим, суд першої інстанції не звернув увагу на перебіг строку давності вчинення злочину , передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, який сплив на момент ухвалення вироку. В даний час сплинув також строк давності вчинення злочину , передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений подав заяву про згоду на закриття кримінального провадження за цими статтями з нереабілітуючих підстав, наслідки чого йому роз`яснені апеляційним судом.
Закінчення зазначених у ст. 49 КК України строків, невчинення обвинуваченим протягом цих строків нового злочину та відсутність даних про ухилення від слідства та суду є підставою обов`язкового звільнення від кримінальної відповідальності. Тому доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню в частині звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162 КК України відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а за ч.1 ст. 125 КК України відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України. При цьому колегія суддів скасовує вирок суду в цій частині та закриває кримінальне провадження в цій частині відповідно до положень п. 1 ч.2 ст. 284 та ст. 417 КПК України. За таких обставин виключається необхідність застосування положень ч. 1 ст. 70 КК України, оскільки ОСОБА_8 вважається засудженим до покарання за ч.1 ст. 153 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.
З урахуванням викладеного, керуючись п.1 ч.2 ст. 284, ст.ст. 404, 405, 407,417, 418, 419, ч.2 ст.376 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволені апеляційної скарги захисника відмовити.
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 жовтня 2019 року у відношенні ОСОБА_8 в частині засудження його за ч.1 ст. 162 та ч.1 ст. 125 КК України скасувати та закрити провадження в цій частині на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, звільнивши ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий-

Судді