Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/172/20
провадження № 1-кп/650/122/20
УХВАЛА

20 травня 2020 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
із секретарем ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Велика Олександрівка скарги та клопотання захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000013 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Біла Криниця Великоолександрівського району Херсонської області, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не депутата будь-якого рівня, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 307, частиною другою статті 307 КК України,

встановив:

В провадженні суду перебуває зазначене кримінальне провадження.
Захисник обвинуваченого звернувся до суду із скаргами, в порядку частини другої статті 303 КПК України, в яких просить визнати незаконними та скасувати:
- постанову прокурора Бериславської місцевої прокуратури (далі також прокурор) від 16 грудня 2018 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного;
- повідомлення про нову підозру від 28 грудня 2018 року;
- постанову прокурора Бериславської місцевої прокуратури від 16 грудня 2018 року про встановлення строку досудового розслідування;
- постанову прокурора Бериславської місцевої прокуратури від 20 грудня 2019 року про відновлення досудового розслідування;
- повідомлення про нову підозру від 13 січня 2019 року;
- постанову прокурора Бериславської місцевої прокуратури від 20 грудня 2019 року про зміну кримінальних діянь в кримінальному провадженні.
Крім того, до вищенаведених вимог захисник також просить повернути кримінальне провадження прокурору та закрити кримінальне провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 КПК України.
В обґрунтування скарг захисник вказує, що постанова прокурора від 16 грудня 2018 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 15 червня 2018 року є незаконною, оскільки винесена прокурором ОСОБА_6 , який діяв як прокурор того самого рівня, що і прокурор ОСОБА_7 , який виніс скасовану постанову. Це підтверджено повідомленням про призначення прокурора у кримінальному провадженні від 08 лютого 2018 року відповідно до якого для здійснення повноважень у кримінальному провадженні було призначено заступника керівника Бериславської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_8 .
Крім того, вказана постанова прокурора від 16 грудня 2018 року винесена поза межами строку досудового розслідування, про що свідчить постанова першого заступника прокурора Херсонської області від 06 червня 2018 року, якою кінцевий строк досудового розслідування було визначено 07 серпня 2018 року.
Постанову прокурора про встановлення строку досудового розслідування від 16 грудня 2018 року захисник вважає незаконною, оскільки вона також винесена поза межам строків досудового розслідування та нею фактично вирішене питання про поновлення строку досудового розслідування, який при цьому не зупинявся, а сплив.
28 грудня 2018 року слідчим ОСОБА_9 було складено повідомлення про нову підозру, яку затверджено прокурором ОСОБА_6 , яку захисник вважає незаконною з тих підстав, що її складено та вручено ОСОБА_4 після закінчення строків досудового розслідування та після закриття кримінального провадження щодо останнього.
Постанову прокурора від 20 грудня 2019 року про відновлення досудового розслідування захисник вважає незаконною з огляду на винесення її прокурором із перевищенням своїх службових повноважень та у супереч вимог КПК України, який не передбачає такої процесуальної дії, про що сам прокурор і зазначив у вказаній постанові.
Відповідно і постанова в.о. начальника слідчого відділення Бериславського відділу поліції ГУНП в Херсонській області ОСОБА_10 від 20 грудня 2019 року про зміну кримінальних діянь, яка така, що складена після закінчення строків досудового розсування є незаконною.
Повідомлення про нову підозру від 13 січня 2019 року, складене слідчим ОСОБА_10 та затверджене прокурором ОСОБА_6 є незаконним також у зв`язку зі спливом на момент його складення строків досудового розслідування.
На підставі вищезазначеного, обвинувальний акт слід повернути прокурору, а кримінальне провадження закрити.
На судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 підтримали подані скарги та клопотання, просили їх задовольнити. Захисник уточнив, що просить скасувати постанову про зміну кримінальних діянь, яка винесена слідчим, а не прокурором. Додатково захисник зазначив, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 було закрито прокурором із групи прокурорів призначених для повного та об`єктивного проведення досудового розслідування, а відтак прокурор із цієї самої групи не мав права скасовувати відповідну постанову. Прокурор ОСОБА_6 будучи віднесеним до складу групи прокурорів не міг діяти в даному випадку як прокурор вищого рівня. З таких самих підстав старший групи прокурорів не мав права в подальшому вирішувати питання про порядок обчислення строку досудового розслідування, який був встановленим прокурором вищого рівня, а саме першим заступником прокурора Херсонської області ОСОБА_11 . В постанові прокурора ОСОБА_6 від 16 грудня 2018 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження не наведено мотивів незаконності скасованої постанови та не мотивовано її скасування після спливу чотирьох місяців після закінчення строку досудового розслідування. Допущені прокурором порушення призвели до незаконності двох повідомлень про підозру, а отже недотримання порядку пред`явлення обвинувального акту до суду, у зв`язку з чим він підлягає поверненню прокурору. Провадження у справі слід закрити з причини не пред`явлення жодній особі повідомлення про підозру до спливу строків досудового розслідування. Наполягав на наданні прокурором оригіналів документів, на які він посилався та копії яких частково ним було надано.
Прокурор ОСОБА_6 до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення скарг та клопотань, вказавши, що прокурор і слідчі діяли у межах їх компетенції, а прийняті ними рішення є мотивованими. Прокурор ОСОБА_6 навів обґрунтування винесення вказаних постанов, а права обвинуваченого при цьому не порушені. На вимогу суду погодився та надав для огляду оригінали досліджуваних документів, копії яких на предмет їх автентичності були головуючим засвідчені.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Відповідно до частини першої статті 303 КПК України наведено виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а згідно з частиною другою вказаної статті визначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.
Можливості подання скарги на рішення прокурора про: скасування постанови про закриття кримінального провадження, встановлення строку досудового розслідування, відновлення досудового розслідування, скарги на рішення слідчого про зміну кримінальних діянь в кримінальному провадженні не вбачається із частини першої статті 303 КПК України, а відтак відповідні скарги підлягають розгляду у підготовчому провадженні, у порядку частини другої статті 303 КПК України.
Крім того, у порядку частини другої статті 303 КПК України підлягають розгляду скарги обвинуваченого на повідомлення слідчого про підозру, з огляду на те, що положення закону викладені у пункті 10 частини першої статті 303 КПК України, яке на час розгляду справи передбачає можливість оскарження повідомлення про підозру виключно на стадії досудового розслідування, не може бути застосоване у даному кримінальному провадженні в силу окремого порядку його дії у часі визначеного Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року№ 2147-VIII (далі Закон), відповідно до якого зміни у виді доповнення частини першої статті 303 КПК України пунктом 10 не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін (пункт 4 § 2 розділу 4 Закону).
Таким чином, зважаючи на те, що відповідно до Реєстру матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000013 відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено 08 лютого 2018 року, а зміни у виді доповнення частини першої статті 303 КПК України пунктом 10 набрали законної сили 16 березня 2018 року, слід виснувати, що у обвинуваченого відсутнє право оскаржити повідомлення про підозру слідчому судді під час досудового розслідування, а відтак таке право у нього виникло на підставі правила закріпленого у частині другій статті 303 КПК України, тобто на стадії підготовчого провадження.
Щодо законності постанови прокурора від 16 грудня 2018 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження суд зазначає наступне.
Відповідно до Реєстру матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню вбачається, що відомості за фактом вчинення обвинуваченим злочину внесено 08 лютого 2018 року, а 07 березня 2018 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 307 КК України.
При цьому, 08 лютого 2018 року постановою про визначення групи прокурорів до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні було призначено першого заступника керівника Бериславської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , прокурорів Бериславської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
04 травня 2018 року керівником Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_12 продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, а саме до 07 червня 2018 року, а 06 червня 2018 року першим заступником прокурора Херсонської області продовжено строк досудового розслідування до п`яти місяців, тобто до 07 серпня 2018 року. Таким чином, строк досудового розслідування було продовжено у порядку пунктів 1, 2 частини другої статті 294, 295 КПК України, тобто в кожному випадку прокурорами вищого рівня.
15 червня 2018 року прокурор ОСОБА_7 прийняв постанову про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі пункту 3 частини першої статті 284 КПК України, тобто у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримання.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 303, частини першої статті 304 КПК України та частини шостої статті 36 КПК України вказана постанова прокурора про закриття кримінального провадження могла бути скасована:
- слідчим суддею за скаргою поданою обвинуваченим впродовж 10 днів з дня отримання її копії, або
- генеральним прокурором, керівником регіональної прокуратури, керівником місцевої прокуратури, їх першими заступниками та заступниками при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, у межах строків досудового розслідування, передбачених статтею 219 цього Кодексу, тобто до 07 серпня 2018 року.
Обвинувачений не звертався до слідчого судді із скарго на постанову прокурора про закриття кримінального провадження від 16 грудня 2018 року, а прокурором ОСОБА_6 її було скасовано із порушенням вимог КПК України.
Так, відповідно до вищевказаної постанови від 08 лютого 2018 року до складу групи увійшли прокурори ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , з яких останнього визначено старшим групи.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про прокуратуру», статті 36, частин першої та другої статті 37 КПК України слід виснувати, що ОСОБА_6 будучи заступником керівника Бериславської місцевої прокуратури, у зв`язку з його включенням до групи прокурорів, не міг бути віднесений до прокурора вищого рівня по відношенню до іншого прокурора зі складу групи прокурорів до якої вони увійшли.
Так само відсутні підстави вважати, що ОСОБА_6 в даному випадку діяв у порядку здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, адже відповідний порядок виключає об`єднання в одній особі як виконавця так і наглядача.
У даному кримінальному провадженні, ОСОБА_6 будучи старшим прокурором групи прокурорів мав право лише керувати діями прокурорів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які при цьому зобов`язані були узгоджувати з ним усі прийняті рішення, і саме рішення старшого групи було остаточним.
Таким чином, прокурор ОСОБА_6 вказаним рішенням фактично скасував рішення прокурора, у поза процесуальний спосіб, що свідчить про його незаконність.
Крім того, рішення про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 15 червня 2018 року було прийнято після закінчення строків досудового розслідування, які сплили 07 серпня 2018 року у відповідності до постанови першого заступника прокурора Херсонської області від 06 червня 2018 року.
При обрахуванні строків досудовою розслідування суд виходить зі положення статті 219 КПК України (у відповідності до вищевказаного закону в редакції станом на момент внесення відомостей в ЄРДР) відповідно до частини першої якої встановлено строки досудового розслідування для злочину у виді двох місяців з дня повідомлення особі про підозру, та відповідно до частини другої якої встановлено можливість його продовження до дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого злочину.
Відповідно до статті 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 114 КПК України будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.
Відповідно до статті 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.
Відповідно до частини другої статті 219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.
Крім того, у відповідності до положень глави 23 КПК України строк досудового розслідування може бути зупинений у визначених частиною першою статті 280 КПК України випадках, а також відновлений відповідно до статті 282 КПК України у випадку, якщо підстави для його зупинення перестали існувати, а також у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій.
Відповідно до статті 283 КПК України, яка визначає загальні положення закінчення досудового розслідування, вбачається, що досудове розслідування завершується шляхом: закриття кримінального провадження; звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Аналіз зазначених вимог закону свідчить про те, що строки досудового розслідування можуть бути: продовжені в межах граничних строків, передбачених цим Кодексом, зупинені, відновлені, а також закінчені. При цьому, продовження, зупинення та відновлення строку досудового розслідування може мати місце лише до його закінчення. Після закінчення вказаного строку, його відновлення є неможливим, що в свою чергу унеможливлює проведення будь-яких слідчих (розшукових) дій інакше ніж у порядку визначеному статтею 333 КПК України тобто під час судового провадження, лише за ухвалою суду і лише у випадку об`єктивної неможливості їх проведення під час досудового розслідування.
Постановою про встановлення строку досудового розслідування від 16 грудня 2018 року прокурором ОСОБА_6 було прийнято рішення, яким він іншим чином обрахував п`ятимісячний строк досудового розслідування, який в свою чергу був встановлений у порядку пункту 2 частини другої статті 294 КПК України заступником прокурора Херсонської області.
Тобто, строк досудового розслідування встановлений прокурором вищого рівня був уточнений прокурором нижчого рівня, що не було перебачено вказаними положеннями КПК України та суперечило порядку продовження строку досудового розслідування прокурором, який застосовувався на момент прийняття відповідних рішень.
Крім того, такого способу продовження строку досудового розслідування, який застосував прокурор ОСОБА_6 чинне кримінально-процесуальне законодавство не містить.
Крім того, прокурор ОСОБА_6 прийняв вказану постанову керуючись законодавством, а саме редакцією статті 219 КПК України, яка в силу Закону не могла бути застосована у даному кримінальному провадженні, висновки щодо чого наведені вище.
Також, мотивуючи постанову від 16 грудня 2018 року про встановлення строку досудового розслідування прокурор послався на положення частини п`ятої статті 284 КПК України, яка визначає, що рішення прокурора про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного не є перешкодою для продовження досудового розслідування щодо відповідного кримінального правопорушення, чим фактично встановлюється правило за яким можливе здійснення подальшого проведення досудового розслідування за конкретним фактом у випадку закриття кримінального провадження щодо особи, якій раніше вже вручили повідомлення про підозру.
Натомість, прокурор здійснюючи таке посилання, а отже наводячи аргументи на користь необхідності продовження кримінального провадження з метою встановлення інших причетних осіб до відповідного кримінального правопорушення, фактично вживає заходи щодо продовження досудового розслідування щодо тієї самої особи відносно якої вже винесене рішення про закриття.
Посилання прокурора на положення частини шостої статті 9 КПК України, яка визначає можливість застосування загальних засад кримінального провадження у випадку, якщо положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, в даному випадку є необґрунтованим, оскільки положення КПК України, які наведені вище, достатньо чітко регулюють питання щодо строків досудового розслідування, повноважень прокурорів вищого під час здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування та порядку здійснення кримінального провадження.
Зміст глави 22, статті 116 та статті 219 КПК України свідчать про те, що повідомлення про нову підозру, як процесуальна дія, може бути складене слідчим або прокурором в межах строків досудового розслідування.
Зважаючи на те, що строк досудового розслідування закінчився 07 серпня 2018 року, а обрахування його кінцевою датою до 05 лютого 2019 року було незаконним з огляду на вищенаведені мотиви, слід дійти висновку, що повідомлення про нову підозру від 28 грудня 2018 року було складено та вручене ОСОБА_4 після закінчення строку досудового розслідування, у зв`язку з чим воно є незаконним, а отже підлягає скасуванню.
Також, з матеріалів кримінального провадження, а саме Реєстру матеріалів досудового розслідування, ухвал Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 13 червня 2019 року, 21 серпня 2019 року, ухвал Херсонського апеляційного суду від 18 липня 2019 року (ЄДРСР), 31 жовтня 2019 року (ЄДРСР), вбачається, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за частиною другою статті 307 КК України, датований 05 січня 2019 року та поданий до суду, був повернутий прокурору 31 жовтня 2019 року для усунення недоліків.
На цій підставі та у з в`язку з тим, що встановлені судом недоліки обвинувального акту могли бути усунуті лише під час досудового розслідування, прокурор ОСОБА_6 20 грудня 2019 року виніс постанову про відновлення досудового розслідування, посилаючись при цьому, зокрема, на частину шосту статті 9, частину пергу статті 7, частину сьому статті 115, статтю 219, статтю 36 та статтю 474 КПК України.
Крім того, що вказана постанова є незаконною з підстав наведених вище, як така, що винесена поза межами строків досудового розслідування, які сплили 07 серпня 2018 року, не прокурором вищого рівня, який здійснював нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також після закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , вона є незаконною і з тих підстав, що такої процесуальної дії як відновлення досудового розслідування з метою усунення недоліків обвинувального акту вищенаведеним положеннями закону щодо строків досудового розслідування та порядку їх обрахування не передбачено.
Фактично із постанови прокурора вбачається, що підставою для відновлення досудового розслідування слугувала необхідність приведення обвинувального акту складеного відносно ОСОБА_4 до вимог закону на підставі ухвали Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 21 серпня 2019 року, якою його було повернуто у порядку пункту 3 частини третьої статті 314 КПК України, як такий, що не відповідав вимогам КПК України.
Тобто прокурор повинен був усунути недоліки обвинувального акту та повторно направити його до суду, а не здійснювати додаткове розслідування, можливість якого була передбачена пунктом 6 частини першої статті 244, 246, 281 КПК України 1960 року, та від чого законодавець відмовився у КПК України приводячи останній до європейських стандартів здійснення кримінальних проваджень.
Також слід звернути увагу на застосовані прокурором засади кримінального провадження, які виправдовували відновлення завершеного досудового розслідування, а саме змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості, які визначені у пункті 15 частини першої статті 7 КПК України.
Прокурор не навів мотивів, які б свідчили про те, що відновлення досудового розслідування після звернення з обвинувальним актом до суду могло забезпечити зазначену змагальність і свободу, при тому, що цей принцип в частині його поширення на стадію досудового розслідування забезпечує: чітке розмежування функцій державного обвинувачення, захисту і судового розгляду та рівність сторін у процесуальних правах для здійснення своїх функцій.
Отже, не визначено прокурором, яким чином відновлення досудового розслідування, яке було закінчене, що свідчило про проведення слідчим усіх необхідних слідчих (розшукових) дій, про визначеність слідчого та прокурора із обвинуваченою особо та залишення питання про винуватість останньої на розсуд суду, забезпечило змагальність між слідчим, прокурором та обвинуваченим.
Таким чином, враховуючи наведене та беручи до уваги порушення прокурором вимог КПК України при прийнятті рішення про відновлення досудового розслідування з метою приведення обвинувального акту до вимог КПК України, суд дійшов висновку про незаконність оскаржуваного рішення прокурора, а отже наявність підстав для його скасування.
Оскільки постанова прокурора про відновлення досудового розслідування від 20 грудня 2019 року визнана незаконною, слід ствердити, що усі подальші слідчі дії та процесуальні рішення були вчинені поза строками досудового розслідування, що не припустимо, висновки щодо чого наведені вище.
Таким чином, постанова про зміну кваліфікації кримінальних діянь в кримінальному провадженні від 20 грудня 2019 року та повідомлення про нову підозру від 13 січня 2020 року, якою ОСОБА_4 було повідомлено про вчинення злочинів за частинами першою та другою статті 307 КПК України, слід визнати незаконними та скасувати.
Щодо клопотання захисника про закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 КПК України, якою визначено, що слідчий суддя може винести ухвалу про закриття кримінального провадження за клопотанням іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника, якщо закінчилися строки досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру, встановлені частиною першою статті 219 цього Кодексу, слід зазначити таке.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення щодо, зокрема, закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що у відповідності до наведених вимог закону закриття провадження із підстав зазначених захисником можливе лише слідчим суддею на стадії досудового розслідування, та не можливе на стадії підготовчого провадження, у задоволенні клопотання слід відмовити.
Поряд з цим, клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору слід задовольнити з таких підстав.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення щодо, зокрема,повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу (КПК України).
Відповідно до частини четвертої статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Аналіз зазначених статей свідчить про те, що обвинувальний акт повинен відповідати як вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України так і іншим вимогам КПК України.
Відповідно до частини першої статті 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до статті 219 КПК України ( в редакції чинній на момент внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР) визначено, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом визначених строків, які при цьому можуть бути продовжені у встановленому порядку та обмежуються граничними строками.
Таким чином, обвинувальний акт як процесуальне рішення мало бути прийняте в межах строку встановленого у визначеному законом порядку та з прийняттям такого рішення законодавець пов`язує момент завершення досудового розслідування.
Отже, однією з вимог КПК України, є вимога складення та подання обвинувального акту до суду в межах строку досудового розслідування.
В провадження суду надійшов обвинувальний акт від 13 січня 2020 року, у якому фактично було сформульовано нове обвинувачення щодо ОСОБА_4 , а отже не можна стверджувати, що вказаний акт був складений та поданий до суду в порядку усунення недоліків обвинувального акту від 05 січня 2019 року, який був повернутий прокурору 31 жовтня 2019 року.
Таким чином, якщо не брати до уваги, що з 15 червня 2018 року, тобто після закриття щодо ОСОБА_4 кримінального провадження, усі дії слідчих та прокурора щодо притягнення його відповідальності були незаконними, слід також стверджувати, що з 27 березня 2019 року (дата надходження обвинувального акту від 05 січня 2019 року до суду, згідно з ухвалою суду від 21 серпня 2019 року) кримінальне провадження за фактом правопорушення було закінчене, а відтак складення та подання нового обвинувального акту від 13 січня 2020 року після додаткового проведення досудового розслідування, мало місце поза межами досудового розслідування.
При цьому, суд бере до уваги, що закінчення досудового розслідування створює правову визначеність для учасників правовідносин, оскільки гарантує, що після закриття кримінального провадження, звернення до суду з обвинувальним актом, з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності чи про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, щодо підозрюваного, обвинуваченого чи особи стосовно якої заявлено клопотання, слідчі (розшукові) дії щодо останніх проведені бути не можуть і так само слідчий, прокурор не мають права вживати заходи щодо притягнення інших осіб до відповідальності в межах відповідного кримінального провадження.
Зважаючи на викладене та приймаючи до уваги, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 було закрите постановою прокурора, а подальші дії іншого прокурора спрямовані на скасування відповідної постанови, визначення строків досудового розслідування, відновлення таких строків, проведення додаткового досудового розслідування були вчинені незаконно та із перевищеним наданих йому повноважень, у зв`язку з чим є незаконними, подані скарги слід задовольнити, а обвинувальний акт, як такий, що складений слідчим, затверджений прокурором та поданий до суду поза межами строків досудового розслідування та щодо особи відносно якої за інкримінованими діяннями кримінальне провадження було закрите, підлягає поверненню прокурору.
Рішення про повернення прокурору обвинувального акту також обумовлено тим, що саме на стадії підготовчого провадження суд, зокрема на вимогу сторони захисту, зобов`язаний перевірити дотримання слідчим, прокурором вимог КПК України щодо пред`явлення обвинувачення, тоді як на стадії судового розгляду вже вирішується питання щодо винуватості особи в межах висунутого обвинувачення.
Керуючись статтею 350 та іншими наведеними нормами КПК України, суд

постановив:

Скарги захисника ОСОБА_5 задовольнити.
Скасувати:
- постанову прокурора Бериславської місцевої прокуратури від 16 грудня 2018 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного;
- повідомлення про нову підозру від 28 грудня 2018 року щодо ОСОБА_4 ;
- постанову першого заступника керівника Бериславської місцевої прокуратури від 16 грудня 2018 року про встановлення строку досудового розслідування;
- постанову першого заступника керівника Бериславської місцевої прокуратури від 20 грудня 2019 року про відновлення досудового розслідування;
- повідомлення про нову підозру від 13 січня 2019 року щодо ОСОБА_4 ;
- постанову в.о. начальника слідчого відділення Бериславського відділу полці ГУНП в Херсонській області від 20 грудня 2019 року про зміну кримінальних діянь в кримінальному провадженні.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 КПК України відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого за частинами першою та другою статті 307 КК України, датоване 13 січня 2020 року задовольнити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000013 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 307, частиною другою статті 307 КК України повернути прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, у порядку пункту 3 частини третьої статті 314 КПК України.
Копію ухвали вручити особам, які були присутні на судовому засіданні.
Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено та проголошено 25 травня 2020 року.

Суддя: _____________ ОСОБА_1