Справа № 539/4894/19
Провадження № 1-кс/539/1848/2019
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2019 року м.Лубни

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» на постанову старшого слідчого Лубенського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 від 16.10.2019 року про закриття кримінального провадження №0001323, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» звернулося до суду зі скаргою на постанову слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області від 16.10.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001323, внесеного до ЄРДР 19.10.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Скарга мотивована тим, що за час досудового розслідування слідчим не проведено належного обсягу слідчих дій та не вчинено інших дій, спрямованих на збирання доказів вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні скаржник подану скаргу підтримав.

Прокурор проти задоволення скарги заперечив та вказав, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Встановлено, що вироком Лубенського міськрайонного суду від 21.11.2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі. Згідно ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» до ОСОБА_6 про стягнення майнової шкоди задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» майнову шкоду в сумі 60 377 грн 05 коп.

19.10.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, - умисного невиконання ОСОБА_6 вироку Лубенського міськрайонного суду від 21.11.2017 року про стягнення майнової шкоди в сумі 60 377 грн 05 коп.

Постановою слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області від 16.10.2019 року кримінальне провадження № 0001323 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутності складу кримінального правопорушення.

Постанова мотивована тим, що ОСОБА_6 ніде не працює, фінансових можливостей для повернення коштів у нього немає, в подальшому планує повернути кошти, для чого влаштувався на роботу, відтак слідчим не встановлено наявності у нього умислу на ухилення від виконання судового рішення.

Доводи слідчого не є переконливими.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 вказаного Кодексу, полягає в одному з таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню. За цією нормою матеріального права склад злочину є формальним, адже його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльність (невиконання). І саме з цього моменту злочин визнається закінченим. Невиконання судового акту - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Обов`язковою умовою настання відповідальності за невиконання судового рішення є наявність у цьому рішенні вимоги зобов`язального чи забороняючого характеру. Причому така вимога повинна стосуватися конкретного зобов`язаного суб`єкта, до відома якого своєчасно було доведено відповідний обов`язок за рішенням суду.

Однією з форм (способу) невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати.

Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акту, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Для встановлення факту умисного невиконання судового рішення має важливе значення з`ясування питання про наявність реальної можливості його виконати.

Формами перешкоджання виконанню судового рішення можуть бути відкриття нових рахунків у банках чи інших фінансових установах незважаючи на накладений державним виконавцем арешту, умисне невчинення дій щодо реєстрації майна, отримання доходу від оренди власного майна без укладання договору оренди, тощо.

Закриваючи провадження слідчий дійшов висновку про відсутність фінансових можливостей для повернення коштів. Такого висновку дійшов на підставі листа державного виконавця від 02.10.2019 року № 22793, яким повідомлялося, що згідно інформаційних довідок державних органів ОСОБА_6 доходу не отримує, у нього не відкриті банківські рахунки, відсутні транспортні засоби, відсутня нерухомість. За місцем проживання ОСОБА_6 відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення.

Слідчий дійшов висновку, що наведена виконавцем інформація дає достатні підстави для однозначного висновку про відсутність фінансової спроможності ОСОБА_6 на сплату коштів, проте при цьому не звернув увагу на те, що вказана інформація сформована на підставі окремих видів реєстру (щодо транспортних засобів, нерухомого майна), які не містять повну інформацію щодо майнового стану боржника.

Крім того, за відсутності джерел доходів у ОСОБА_6 недослідженим залишилося питання відносно засобів для існування у останнього, особливо з огляду на те, що ним винаймається житло.

08.10.2019 року ОСОБА_6 був допитаний слідчим, однак наведені питання не з`ясовувалися.

Згідно із вимогами ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

У свою чергу слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.
Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами скаржника щодо невчинення слідчим необхідних дій для об`єктивного розслідування цього кримінального провадження, а тому скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 26,303,304,309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :
Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» на постанову старшого слідчого Лубенського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 від 16.10.2019 року про закриття кримінального провадження №0001323, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Лубенського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 від 16.10.2019 року про закриття кримінального провадження №0001323, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1