справа № 399/530/19
провадження № 1-кп/399/1/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в селищі Онуфріївка кримінальні провадження №0000129, №0000252 по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Садки, Кременчуцького району, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, який не працює, не одружений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
22.11.2011 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 304, ст.. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
19.11.2013 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст.. 71 КК України приєднано 3 роки 1 місяць позбавлення волі за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22.11.2011 року. Приєднано шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Крюківського районного суду Полтавської області від 17.04.2013 року за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Остаточно вважати засудженим на 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Перегляд вироку 22.05.2014 року Ленінським районним судом м. Полтави. На підставі ст.. 6 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року невідбуту частину скорочено на половину, вважати засудженим на 1 рік 10 місяців 27 днів позбавлення волі. Звільнився 14.08.2015 року з Полтавської виправної колонії № 64 за постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 06.08.2015 року відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроково з не відбутою частиною покарання 7 місяців 11 днів;
24.05.2016 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19.11.2013 року. Остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 24.05.2018 року з Кременчуцької виправної колонії Полтавської області № 69 по відбуттю строку покарання;
19.12.2019 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст. 185, ст.. 360 КК України, ч.1 ч.2 ст. 70 КК України остаточно визначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
11.02.2020 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі;
21.05.2020 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 185 ч.4 ст. 70 КК України у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальні правопорушення проти власності при наступних обставинах.

25 травня 2019 року в нічний час ОСОБА_9 з метою вчинення крадіжки чужого майна прийшов на АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_10 , виявив приміщення гаража на території двору вказаного домоволодіння, після чого у нього виник умисел направлений на вчинення крадіжки чужого майна із приміщення зазначеного гаража. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , відкривши не замкнену вхідну хвіртку зайшов на територію двору домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_10 , після чого шляхом пошкодження прибою проник до приміщення гаража домоволодіння потерпілого, звідки повторно, таємно викрав належний власнику домоволодіння зварювальний апарат заводського виробництва часів СССР у зборі із силовою пружиною та кабелем довжиною 2 метри, вартістю з урахуванням зносу 1300 гривень, після чого з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на зазначену суму.

13 вересня 2019 року близько 10.00 години, ОСОБА_9 знаходився на території двору домоволодіння АДРЕСА_3 , де проживав та працював за усним договором найму у власниці домоволодіння ОСОБА_11 . В цей час в нього виник умисел, направлений на вчинення крадіжки мідного кабелю належного ОСОБА_11 з приміщення підсобної кімнати зазначеного домоволодіння. Реалізуючи свій злочинний умисел, сплямований на таємне викрадення мідного кабелю, ОСОБА_9 знаходячись в приміщенні підсобної кімнати домоволодіння АДРЕСА_3 , демонтував 95 метрів кабелю на різні відрізки з переноски (подовжувача) довжиною 100 метрів, після чого упакував його до сумки та повторно, таємно викрав належні ОСОБА_11 95 метрів мідного кабелю розмірами 2х1,5 мм., в ізоляції білого кольору, вартістю з урахуванням зносу 8 гривень 42 копійки за один погонний метр, на загальну суму 799 гривень 90 копійок, після чого з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на зазначену суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 не оспорюючи фактичних обставин та зібраних доказів, свою вину по пред`явленому обвинуваченню за ч.2 ст. 185 та ч.3 ст. 185 КК України визнав повністю, фактичних обставин, викладених у обвинувальних актах, не оспорював, оскільки в них все викладено вірно і пояснив, що він дійсно вчинив інкриміновані йому злочини у спосіб, в час та за обставин, зазначених в описовій частині даного вироку, зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому.
Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в судове засідання не з`явились. Про день, час та місце проведення судового розгляду повідомлялись. Завчасно надіслали до суду заяви про проведення судового розгляду без їх участі. В заявах зазначили, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не мають.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає за можливе провести судовий розгляд без потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , оскільки за їх відсутності можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду.

Суд зазначає, що показання обвинуваченого ОСОБА_9 , надані в судовому засіданні, є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Крім повного визнання вини, вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні вище вказаних кримінальних правопорушень доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Оскільки учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень та зібрані докази, надані прокурором на підтвердження винуватості ОСОБА_9 , суд, визнавши недоцільним дослідження всих доказів, які є належні, допустимі, достатні для визнання винуватим обвинуваченого, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, доказів на підтвердження розміру заподіяної шкоди.

При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_9 та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченому, учасникам провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_9 повторно, таємно викрав чуже майно - майно потерпілої ОСОБА_11 , а тому суд кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 повторно, таємно викрав чуже майно з проникненням в інше приміщення, - майно потерпілого ОСОБА_10 , а тому суд кваліфікує його дії за ч.3 ст. 185 КК України.

Таким чином, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, доведена повністю.
В ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Вчинені обвинуваченим ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Відповідно до ст.65 КК України, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, конкретні обставини справи, розмір шкоди, заподіяної злочином, а також те, що від злочинів тяжких наслідків не настало.
Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше неодноразово судимий, не має постійного місця роботи, а відповідно і джерела доходу, не одружений, не перебуває на обліку в психоневрологічному чи наркологічному диспансері, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно із ст. 67 КК України не встановлено.
21.05.2020 року ОСОБА_9 засуджений вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч.2ст.185 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Вирок набрав законної сили.
У відповідності до ч.4 ст. 70 КК України за правилами ч.ч.1-3 ст. 70 КК України призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Так як інкриміновані обвинуваченому злочини вчинені ним до постановлення вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.05.2020 року, тому остаточне покарання призначається на підставі ч.4 ст. 70 КК України.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, враховуючи конкретні обставини вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, повне визнання своєї вини, його щире каяття, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, пов`язане з позбавленням волі, оскільки саме таке покарання на думку суду, з урахуванням положень ч.2 ст. 50 КК України є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а також відповідатиме цілям покарання.
З урахуванням вище викладеного суд вважає, що обвинуваченому потрібно призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у межах санкцій статей, що передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів та із застосуванням ч.4 ст.70 КК України за сукупністю вироків, враховуючи, що встановлені судом злочини обвинувачений вчинив до постановлення попереднього вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області. Підстав для застосування, при призначенні покарання, положень ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає.
Процесуальні витрати по кримінальним провадженням №0000129, №0000252 відсутні.
Питання про речові докази у кримінальному провадженні № 0000129 суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, призначивши покарання:

За ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 1 (один) рік позбавлення волі;

За ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (три) роки позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання призначеного вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.05.2020 року та покаранням за даним вироком і остаточно призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 23.10.2019 року, зарахувавши у строк відбування покарання за цим вироком покарання відбуте ОСОБА_9 за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.05.2020 року.

Речовий доказ:

- зварювальний апарат виробництва часів СССР у зборі із силовою пружиною та кабелем довжиною 2 метри, який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_10 залишити у володінні та користуванні потерпілого ОСОБА_10 ..

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення.
Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про ознайомлення з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Протягом строку апеляційного оскарження учасники судового провадження за їх клопотанням можуть ознайомитись з матеріалами кримінального провадження.

Суддя Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1