ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 1-43/11
Провадження № 1-в/210/67/20

"13" травня 2020 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту накладеного постановою від 21.04.2010 року № б/н старшого слідчого ОВС СВ УСБУ у Дніпропетровській області ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся адвоката ОСОБА_3 із клопотанням про скасування арешту майна. Клопотання обґрунтовує тим, що постановою слідчого в ОВС - криміналістом кримінального слідчого відділу 2 Управління Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_6 накладений арешт на рухоме майно ОСОБА_4 , зокрема на автомобілі: «MERSEDES-BENZ GL 550», 2008 р.в., держ.номер НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 ; «АCURA 3,5 RL», 2005 р.в., держ.номер НОМЕР_3 , № кузова НОМЕР_4 , тощо. Вказана постанова була винесена слідчим під час досудового розслідування у кримінальній справі №1-43/11 та не була змінена, скасована чи припинена ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду цієї кримінальної справи. Кримінальна справа № №1-43/11 розглянута, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2013 та уточнюючою ухвалою цього ж суду від 12.12.2013, справа №5-1839км13, вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.02.2011 та ухвалу Апеляційного суд Дніпропетровської області від 08.06.2011 змінено. Дії ОСОБА_4 перекваліфіковано з ч.3 ст.27, ч.5 ст. 191 КК України на ч.3 ст. 27 і ч.2 ст. 364 КК України та призначеного покарання за цим законом 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно-господарською діяльністю, строком на 2 роки.

На підставі викладеного, адвокат зазначає, що остаточне рішення суду відносно ОСОБА_4 не передбачає конфіскацію його особистого майна, тому просить скасувати арешти накладені на автомобілі.

Прокурор до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Інші учасники судового засідання не з`явились, про дату розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про перенесеня судового засідання не надади, у зв`язку з чим фіксація судового засідання не відбувалась.

Дослідивши клопотання та наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку, що подана заява про зняття арешту з майна підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що арешт на майно ОСОБА_4 накладений на підставі постанови слідчого в ОВС криміналіст криміналістичного відділу 2 Управління ГСУ СБ України ОСОБА_7 від 21.04.2010 року.

Тобто, процесуальне рішення слідчого прокуратури стосовно арешту майна прийняте під час дії Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 року.

Відповідно до п.6 листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1735/0/4 - 12 від 26 листопада 2012 року «Про деякі питання застосування розділу ХІ «Перехідних положень» у судовому провадженні, яке здійснюється відповідно до КПК 1960 року, при надходженні від учасників процесу клопотань, зокрема щодо зміни або скасування запобіжного заходу, арешту майна чи відсторонення від посади, суд має керуватися положеннями КПК 1960 року.

Відповідно до п.9 розділу ХІ «Перехідні Положення» КПК України, який набрав чинності з 20 листопада 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

З огляду на таке при розгляді клопотання судом застосовуються норми КПК України в редакції 1960 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України /в редакції 1960 року/ питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок. До таких питань віднесено і вирішення питання зняття накладених арештів на майно.

Відповідно до п.8, 9 ст. 324 КПК України (в редакції 1960 року), суд при ухваленні вироку повинен вирішити питання, що належить вчинити з майном, яке описане для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна, а також вирішити долю речових доказів.

За змістом ч. 6 ст. 404, ч. 1 ст. 409 КПК України ( в редакції 1960 року), якщо у виправданого або у особи, щодо якої справа закрита, були вилучені документи, цінності та інші предмети чи був накладений арешт на майно, копія вироку, що набрав законної сили, або ухвала апеляційної чи касаційної інстанції направляються відповідним органам для повернення вилучених документів, цінностей та інших предметів, а також для зняття арешту з майна. Питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Як встановлено зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2013 року та уточнюючої ухвали цього ж суду від 12.12.2013 року, справа №5-1839км13, вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.02.2011р. та ухвалу Апеляційного суд Дніпропетровської області від 08.06.2011р. змінено. Дії ОСОБА_4 перекваліфіковано з ч.3 ст.27, ч.5 ст. 191 КК України на ч.3 ст. 27 і ч.2 ст. 364 КК України та призначеного покарання за цим законом 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою та адміністративно-господарською діяльністю, строком на 2 роки, питання про зняття арешту з майна, яке належить ОСОБА_4 судом не розглянуто.
В судовому засіданні з відповіді Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві встановлено, що відповідно до інформації з автоматизованої інформаційно-пошукової системи м. Києва, постановою про накладення арешту на майно підозрюваного від 21.04.2010 ст. слідчим в ОВС-криміналістом кримінального слідчого відділу 2 Управління Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_6 м накладений арешт на рухоме майно ОСОБА_4 , зокрема на автомобілі: «MERSEDES-BENZ GL 550», 2008 р.в., держ.номер НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_5 ; «АCURA 3,5 RL», 2005 р.в., держ.номер НОМЕР_3 , № кузова НОМЕР_4 .

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

Наявність арешту майна грубо порушує права власника, створює перешкоди у здійсненні права володіти користуватися та розпоряджатися майном до теперішнього часу.

Згідно п.1 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Слід враховувати, що в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна ОСОБА_4 , потреба відпала, на теперішній час прокурор не наділений правом самостійно вирішувати питання про скасування арешту майна, тому суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 409, 411 КПК України (1960 року), ст.ст. 100, 170, 174, п.9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України (2012 року) суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт на автомобілі, накладений постановою старшого слідчого в ОВС криміналіст криміналістичного слідчого відділу 2 Управління Головного слідчого управдління СБ України ОСОБА_5 від 21.04.2010 року №б/н, а саме:
-«MERSEDES-BENZ GL 550», 2008 р.в., держ.номер НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 ;
-«АCURA 3,5 RL», 2005 р.в., держ.номер НОМЕР_3 , № кузова НОМЕР_4 .
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя: ОСОБА_1