Справа № 168/5/19
Провадження № 1-кс/168/319/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року смт. Стара Вижівка
Старовижівський районний суд Волинської області, слідчий суддя ОСОБА_1 , секретар с/з ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель, Волинської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, раніше судимого:

-03 липня 2006 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за частиною 5 статті 185 КК України до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна,

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000347 від 29 грудня 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України,
В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 звернувся до Старовижівського районного суду Волинської області з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000347 від 29 грудня 2018 року.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 , будучи засудженим 03 липня 2006 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за частиною 5 статті 185 КК України до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, судимість за що не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення.

Так, 28 грудня 2018 року близько 20.00 год., ОСОБА_4 після сварки з жителями м. Ковель ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яка виникла у зв`язку із приїздом останніх на територію житлового будинку його співмешканки ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у веранді житлового будинку, схопив до рук сокиру, яка лежала на підлозі, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, знаходився з правого боку від входу до житлового будинку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зрозумів та побачив, що в будинок заходить чоловік, умисно замахнувся гострою частиною сокири в напрямку знизу до верху з метою подальшого спричинення тілесних ушкоджень і коли в будинок зайшов ОСОБА_12 син співмешканки, наніс останньому один удар гострою частиною сокири в ліву частину обличчя.

Своїми діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, рубаних ран лівої половини обличчя, відкриті переломи лобної та верхньощелепних кісток, струс головного мозку, важке склеральне проникаюче поранення з випадінням внутрішньоочних оболонок лівого ока, гіфема, гемофтальм, вивих кришталика лівого ока, розкрив кон`юнктиви лівого ока, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, про що останньому повідомлено про підозру.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжке кримінальне правопорушення за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого, свідків, сховати знаряддя вчинення кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваний ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Разом з тим ОСОБА_4 не має постійного місця проживання, виготовив паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що на думку слідчого підтверджують наявність ризиків щодо переховування від органів досудового розслідування та суду. Також на підтвердження порушення ОСОБА_4 процесуальних обов`язків слідчий зазначає про неприбуття підозрюваного до Старовижівського ВП на 25 листопада 2019 року для проведення слідчих дій, а прибув 26 листопада 2019 року.

Заслухавши думку прокурора, який просив задовольнити клопотання слідчого, думку підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , які заперечували щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначаючи, що підозрюваний не переховувався від органів досудового слідства, неприбуття 25 листопада 2019 року до слідчого не може вважатись невиконанням покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки повідомлення було вручено матері підозрюваного, а не йому особисто, після того, як ОСОБА_4 дізнався про виклик до слідчого, приїхав до Старовижівського ВП для участі у проведенні слідчих дій, а тому просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, дослідивши матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання у кримінальному провадженні за №0000347 від 29 грудня 2018 року, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 3 статті 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому, найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно до вимог частини 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Водночас, за змістом частини 2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі» проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 липня 2011 року), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

Слідчий суддя приходить до висновку про дотримання слідчим вимоги розумної підозри, оскільки в матеріалах клопотання містяться посилання на конкретні докази, якими сторона обвинувачення буде доводити об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України.

Разом з тим в матеріалах клопотання відсутні належні та допустимі докази того, що після оголошення підозри ОСОБА_4 не прибув на виклик до слідчого, прокурора або суду, переховувався від органів досудового розслідування або суду або іншим чином порушив свої процесуальні обов`язки у кримінальному провадженні. Посилання слідчого на ту обставину, що підозрюваний прибув до слідчого із запізненням на один день не може розцінюватись як невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків та переховування від органів досудового розслідування.

Також наявність паспорта громадянина України для виїзду за кордон, який підозрюваний виготовив у 2014 році, тобто задовго до вчинення інкримінованого йому злочину не може розцінюватись як ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Не доведено в судовому засіданні посилання слідчого на те, що ОСОБА_4 може впливати на свідків, оскільки в матеріалах клопотання відсутні докази того, що ОСОБА_4 застосовував фізичну силу чи психологічний тиск на свідків з метою змусити останніх змінити свої показання в даному кримінальному провадженні. Також ризик впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження був спростований допитаними в судовому засіданні потерпілого та батька потерпілого. Зокрема потерпілий ОСОБА_12 пояснив, що з моменту вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, жодних погроз, тиску зі сторони підозрюваного не було, підозрюваний та потерпілий взагалі не спілкувались. Свідок ОСОБА_13 пояснив, що від моменту проживання його дружини разом із підозрюваним, ОСОБА_13 та ОСОБА_4 мають конфлікт з даного приводу. Від підозрюваного поступали погрози особистого характеру, але не з приводу наявного кримінального провадження.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи, що матеріалами клопотання не доведено неможливості запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом, що застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, на які посилається старший слідчий у своєму клопотанні та які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду, продовжуватиме вчиняти кримінальні правопорушення, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання, міцні соціальні зв`язки, виклики слідчого отримує через повідомлення матері, тому клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ґрунтується лише на обґрунтованій підозрі, а тому немає достатніх підстав для його задоволення.

Водночас, слідчий суддя, вбачає підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з таких підстав. Враховуючи ту обставину, що підозрюваний смівмешкає з матір`ю потерпілого у її будинку, яка є свідком даного кримінального провадження, що в розумінні чинного кримінального процесуального закону може розцінюватись як ризик впливу на свідка, з метою недопущення такого пливу, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації підозрюваного, що достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, визначених частиною 5 статті 194 КПК України.

Керуючись ст. 177-179, 181, 193, 194, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт строком на два місяці, тобто до 06 лютого 2020 року включно з вилученням паспорта громадянина України для виїзду за кордон.
Відповідно до частини 5 статті 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу - цілодобовий домашній арешт передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного с. Осьмиговичі Турійського району Волинської області.
Згідно з частиною 4 статті 181 КПК України - орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 негайно прибути до місця відбування визначеного судом запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: с. Осьмиговичі Турійського району Волинської області.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1