ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2020 Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальні провадження №0003435 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, із середньою освітою, раніше судимого :
02.12.2015 Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК У країни до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, згідно ухвали Московського p/с м. Харкова від 01.04.2016 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
в скоєні злочинів передбачених ч.2 ст. 190 КК України
встановив:
ОСОБА_6 , будучи судимим за корисливий злочин, 04.12.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знову вчинив умисний корисливий злочини за наступних обставин.
25.02.2016 року приблизно о 16.00 год., знаходячись на трамвайній зупинці за адресою: м. Харків, вул. Салтівське Шосе, біля будинку №147-Б, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, в ході бесіди із раніше знайомим йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під приводом скоєння телефонного дзвінку, не маючи наміру на повернення вказаного майна та з метою його заволодіння, попросив у останнього його мобільний телефон «Samsung SM-N900» НОМЕР_1 , вартістю згідно судово-товарознавчої експертизи №31/04 від 12.04.2017р. - 6303 гривень.
ОСОБА_7 не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_6 передав йоому належний йому мобільний телефон «Samsung SM-N900». Після чого ОСОБА_6 , користуючись тим, що ОСОБА_8 за його діями не спостерігає, з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
В результаті злочинних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_9 спричинено матеріальну шкоду на суму 6303 гривні.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), скоєне повторно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений винуватим себе у скоєні злочину визнав, підтвердив факти та обставини вчинення злочину, викладені вище, їх не оспорював, у скоєному розкаявся.

Враховуючи, що обвинувачений визнав себе виним у вчинені злочину, йому роз`яснені наслідки вимог ч.3 ст. 349 КПК України, інші учасники судового провадження не оспорюють обставини даного кримінального провадження, суд вважає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 , у вчинені злочину та вірну кваліфікацію його дій за ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), скоєне повторно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.
Як особа ОСОБА_6 : працездатний, однак ніде не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, раніше судимий - 04.12.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки, ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 04.12.2015р. скасовано звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком, відбув покарання 23.05.2018р.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини за яким вчинений злочин, особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції встановленої ч.2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Після постановлення вироку Московського районного суду м.Харкова і до повного його відбуття ОСОБА_6 скоїв новий злочин, передбачений ч.2 ст. 190 КК України, тому при призначенні покарання, суд вважає за необхідне застосувати ч.1, ч.4 ст. 71 КК України .
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом повного приєднання невідбутної частини покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного вироком Московського районного суду м.Харкова від 04.12.2015р. до покарання призначеного за цим вироком, суд вважає за необхідне призначити остаточно до відбуття ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки він вчинив новий злочин в період іспитового строку, що свідчить що його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, не можливо від ізоляції від суспільства .

Згідно правової позиції ВС від 29.08.2018р. у справі № 663/537/17 - якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 05.07.2016р. за клопотання прокурора ОСОБА_6 був тимчасово переведений на два місяці з Первомайської виправної колонії (№117) до Харківської установи виконання покарань (№27) для проведення відповідних процесуальних дій по кримінальному провадженню.
Крім того, ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 29.07.2016р. ОСОБА_6 був тимчасово залишений в Харківській установі виконання покарань (№27) на час розгляду судом кримінального провадження та перебував в установі попереднього ув`язнення до 23.05.2018р.
В подальшому кримінальні провадження були об`єднані ухвалою суду від 24.07.2017р. в одне провадження та обвинувачений по об`єднаним кримінальним провадженням, тимчасово залишався в установі попереднього ув`язнення до 23.05.2018р., тому враховуючи положення ст. 5 КК України та правову позицію ВС від 29.08.2018р., до ОСОБА_6 підлягає застосуванню ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Обвинувачений в період з 24.05.2016р. по 23.05.2018р. відбував покарання за вироком Московського районного суду м.Харкова від 04.12.2015р., внаслідок чого вказаний період підлягає зарахуванню в строк відбуття покарання.
При цьому, період який підпадає під попереднє ув`язнення, згідно ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, з 05.07.2016р. по 23.05.2018р., підлягає зарахуванню один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370,371 КПК України, суд,-

ухвалив :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом повного приєднання невідбутної частини покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 04.12.2015р., до покарання призначеного за цим вироком, остаточно до відбуття ОСОБА_6 , призначити покарання у вигляді позбавлення волі стром 3 роки 6 місяців.
Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання період з 24.05.2016р. по 23.05.2018р.
Період з 05.07.2016р. по 23.05.2018р зарахувати в строк відбуття ОСОБА_6 покарання, на підстав ч.5 ст. 72 КК України КК України в редакції Закону № 838-VIII, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вважати строк покарання ОСОБА_6 - відбутим.
На вирок може бути подано апеляцію до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Київський районний суд м.Харкова. Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1