Справа № 643/9558/20
Провадження № 1-кс/643/3049/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,

В С Т А Н О В И В:

Заявник 17.06.2020 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо виконання ухвали слідчого судді від 03.04.2020, на постанову слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківський області ОСОБА_4 від 05.05.2020 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0001898 від 09.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України.
В обґрунтування скарги вказував, що на виконання ухвали слідчого судді від 03.04.2020 (справа №643/5279/20) слідчим до ЄРДР внесено відомості за його заявою про злочин від 30.03.2020. при цьому, заявник вказує, що слідчим допущено помилку у визначенні кваліфікації злочину, внаслідок чого фактично позбавив заявника, як потерпілого у провадженні, можливості отримати витяг з ЄРДР.

04.05.2020 заявник звернувся до слідчого із клопотанням про залучення його особи потерпілим, ознайомлення його з правами та обов`язками потерпілого, вручення йому пам`ятки про процесуальні права потерпілого.

05.05.2020 слідчим винесено незаконну, на думку заявника, постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 , потерпілим.

Заявник в скарзі вказував, що постанова слідчого від 05.05.2020 грубо та істотно порушує права людини, не відповідає фактичним обставинам справи, слідчим при ухваленні оскаржуваної постанови не враховано наданих заявником доказів та пояснень, зокрема його тверджень щодо того, що при внесенні до ЄРДР відомостей про злочин за його заявою слідчим не вірно кваліфіковано подію, яка має бути кваліфікована за ст. 385 КК України йому, як потерпілому, завдано матеріальної шкоди внаслідок незаконних дій, скоєного кримінального правопорушення.

На судовому засіданні заявник вимоги, викладені у скарзі підтримав повністю, на задоволенні скарги наполягав.

Від слідчого СВ Московського ВПГУНП в Харківській області ОСОБА_4 до початку судового розгляду надійшла заява про розгляд скарги за його відсутності, у задоволенні скарги ОСОБА_3 просив відмовити. Також для огляду судом слідчий надав матеріали кримінального провадження №0001898 від 09.04.2020.

Прокурор на судове засідання не з`явився, пояснень, заперечень по суті скарги не надав.

Слідчий суддя, ознайомившись зі скаргою та доданими до неї документами, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, встановив наступне.

Відомості до ЄРДР внесено на виконання ухвали слідчого судді від 03.04.2020 (справа №643/5279/20), якою задоволено скаргу ОСОБА_3 та зобов`язано вповноваженого слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області внести відомості про кримінальне правопорушення, викладені в заяві ОСОБА_3 від 30.03.2020 до ЄРДР.

З витягу з ЄРДР вбачається, що правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена слідчим за ч.1 ст. 384 КК України, як завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.

Об`єктом зазначеного злочину є інтереси правосуддя (в широкому сенсі) у частині забезпечення процесуального порядку отримання доказів у провадженні.
Об`єктивна сторона злочину полягає у: 1) завідомо неправдивому показанні свідка чи потерпілого; 2) завідомо неправдивому висновку експерта; 3) завідомо неправильному перекладі.
Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони злочину є обстановка і час його вчинення. Вказані дії можуть вчинятися лише під час проведення дізнання, досудового слідства, здійснення виконавчого провадження або проведення розслідування тимчасовою слідчою чи тимчасовою спеціальною комісією Верховної Ради України або в суді.
Суб`єкт злочину спеціальний, ним може бути осудна особа, яка до моменту вчинення злочину досягла 16-річного віку і дає показання як свідок чи потерпілий у справі, призначена експертом або залучена як перекладач.
Слідчим СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 05.05.2020 розглянуто по суті та винесено постанову за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_3 від 04.05.2020, в якому останній, крім іншого, просив визнати його потерпілим за матеріалами кримінального провадження під №0001898 за ст. 384,385 КК України, ознайомити його з правами потерпілої особи та вручити пам`ятку про процесуальні права потерпілої особи.
Постановою від 05.05.2020 слідчий відмовив ОСОБА_3 у задоволенні клопотання, мотивувавши прийняте рішення твердженням про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які факти які б вказували на те, що гр-ну ОСОБА_3 вказаним злочином завдано моральної, фізичної або майнової шкоди згідно зі ст. 55 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Тобто, потерпілим є фізична особа, якій внаслідок кримінального правопорушення завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Особа, яка наділена ознаками, що безпосередньо визначені в кримінальному законі чи які випливають з інших ознак складу злочину, і стосовно якої здійснено злочинне посягання.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Тобто, за умови наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим. "Очевидність та достатність" таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим.
В зв`язку із викладеним, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування постанови слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківський області ОСОБА_4 від 05.05.2020 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 (в тому числі і у визнанні його потерпілим) у кримінальному провадженні №0001898 від 09.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, оскільки на теперішній час об`єктивних даних щодо наявності заподіяння моральної, фізичної або майнової шкоди ОСОБА_3 вчиненням злочину у даному кримінальному правопорушенні, як того вимагає ч. 1 ст. 55 КПК України, матеріали справи не містять, під час розгляду скарги слідчому судді таких даних не надано.
З приводу вимоги заявника щодо визнання протиправною бездіяльності слідчого щодо внесення до ЄРДР в кваліфікацію злочину ст. 385 КК України, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення через наступне: слідчий суддя не є стороною обвинувачення й не може давати вказівки або зобов`язати слідчого вчинити процесуальну дію у вигляді зміни кваліфікації кримінального правопорушення. При вирішенні даного питання слідчий є цілком самостійними, що узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 40 КПК України, за виключенням отримання доручень та вказівок прокурора, а також вказівок керівника органу досудового розслідування, що передбачено п. 3 ч. 2 ст. 39 та ч. 4 ст. 40 КПК України. Посилання заявника на протиправне невиконання слідчим ухвали слідчого судді від 03.04.2020, на думку суду, не відповідає дійсності, оскільки у згадуваній ухвалі суд не давав слідчому вказівки щодо внесення до ЄРДР відомостей про злочин тієї чи іншої кваліфікації за КК України.

Зацікавленість чи упередженість слідчого, в разі їх доведення, є підставою для відводу слідчого; неналежне виконання службових обов`язків, відсутність необхідної компетенції підставою для притягнення до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, проте не дають слідчому судді права скеровувати досудове розслідування тим чи іншим чином.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 170-174, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківський області ОСОБА_4 від 05.05.2020 про відмову у визнанні його потерпілим, на бездіяльність слідчого щодо виконання ухвали слідчого судді від 03.04.2020 у кримінальному провадженні №0001898 від 09.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, - залишити без задоволення.
З урахуванням положень Рішення Конституційного суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_5 щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень частини третьої статті 307, частини третьої статті 309 Кримінального процесуального кодексу України, у справі № 3-180/2018(1644/18) від 17.06.2020, ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1