УХВАЛА

5 березня 2020 року
м. Київ

справа № 324/1269/17
провадження № 51-1188 ск 20
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Запорізького апеляційного суду від 19 серпня 2019 року,
в с т а н о в и в:
Засуджений звернувся з питанням перевірки вказаного судового рішення в касаційному порядку, при цьому просить поновити йому строк касаційного оскарження.
Суть доводів ОСОБА_4 у клопотанні зводиться до того, що він перебував на лікуванні, у зв`язку з чим пропустив зазначений процесуальний строк.
Однак наведені аргументи не можна визнати прийнятними з огляду на таке.
Виходячи з положень ст. 129 Конституції України, насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження
у визначених законом випадках та порядку.
Відповідно до правил ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.
За матеріалами провадження за скаргою, копію вироку апеляційного суду ОСОБА_4 , який на момент проголошення згаданого рішення не перебував під вартою, отримав 19 серпня 2019 року. Однак із цією касаційною скаргою засуджений звернувся до Суду лише 28 лютого 2020 року (згідно з відміткою поштового штемпеля на конверті), тобто після закінчення трьохмісячного строку касаційного оскарження.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.
Виходячи з норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до Суду у строк, визначений законом. Такі обставини має бути підтверджено скаржником.

Отже, саме собою перебування засудженого на лікуванні у центрі реабілітації алко- та наркозалежних осіб, за відсутності у клопотанні аргументів, які би свідчили про наявність непереборних обставин, що унеможливлювали подання скарги у строк, визначений ст. 426 КПК, не є безумовною підставою для його поновлення.
Таким чином, оскільки ОСОБА_4 не навів обґрунтувань щодо поважності причин пропущення процесуального строку, Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання засудженого і поновлення йому строку касаційного оскарження.
Тому, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження вироку Запорізького апеляційного суду від 19 серпня 2019 року відмовити, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вказане судове рішення разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3