Справа № 991/1407/20
Провадження1-кс/991/1436/20
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах 4-го Президента України ОСОБА_3 на постанову старшого детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 03 лютого 2020 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000785 від 22.03.2016,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Вищого антикорупційного суду звернулася адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 із вказаною скаргою, в якій просить:

-скасувати постанову старшого детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 03.02.2020 про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_2 № 192 від 31.01.2020;

-зобов`язати уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яким доручено здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000785 від 22.03.2016, вжити заходів, направлених на перевірку підстав розшуку ОСОБА_3 та фактів, викладених у клопотанні адвоката ОСОБА_2 .

Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя встановив наступне.

Частиною 2 ст. 22 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема Главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Об`єктом оскарження на підставі Глави 26 КПК України можуть бути тільки рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

В скарзі адвокат посилається на бездіяльність детектива, яка полягає в неналежному розгляді клопотання, а саме неналежному на нього процесуальному реагуванні, винесенні невмотивованої постанови про відмову у задоволенні клопотання, що, на думку адвоката, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, є підставою для оскарження.
На досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до зазначеної норми КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

В той же час, належне процесуальне реагування полягає у виконанні слідчим процесуальної дії відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема, прийняття відповідного рішення у передбаченій КПК України формі вмотивованій постанові.

Адвокатом 31.01.2020 було подано клопотання до НАБУ про виконання процесуальних дій, а саме припинення розшуку ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000785 від 22.03.2016. Детективом НАБУ ОСОБА_4 розглянуто зазначене клопотання та в межах визначеного ст. 220 КПК України строку - 03.02.2020 винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання. Про результати розгляду клопотання адвоката повідомлено, копію постанови надіслано, що підтверджується відповідним листом.

Отже, детектив не допустив бездіяльності, яка б підпадала під ознаки, перелічені у п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, та могла б оскаржуватись захисником.
Разом з тим, оскарження постанови про відмову в задоволенні клопотання про вчинення процесуальних дій частиною 1 статті 303 КПК України не передбачено.
В Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначено, що п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК передбачене право на оскарження постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, а не будь-яких процесуальних дій, для проведення яких учасник кримінального провадження вносив клопотання слідчому. З огляду на зазначене слідчі судді обґрунтовано відмовляють у відкритті провадження, якщо скарга зумовлена прийняттям постанови про відмову у проведенні дій, які не можуть бути віднесені до категорії слідчих (розшукових).
З наведеного вбачається, що подана скарга не підпадає під випадки оскарження рішення детектива, що перелічені також і у п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Визначений ст. 303 КПК України перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого і прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, є вичерпним і розширеному застосуванню не підлягає.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
На підставі вищевикладеного, та враховуючи те, що у даній скарзі оскаржується рішення та бездіяльність детектива, які не підлягають оскарженню, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження з розгляду даної скарги.
Керуючись статтями 303, 304, 309, 395 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах 4-го Президента України ОСОБА_3 на постанову старшого детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 03 лютого 2020 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000785 від 22.03.2016.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1