Справа № 308/8684/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000801 від 21.06.2 014 року, по обвинуваченню громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка, Вінницької області, з середньої освітою, тимчасово непрацюючого, раніше судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 185 та ч.3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
20.06.2014 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , перебуваючи на території гаражного приміщення у АДРЕСА_2 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, скориставшись відсутністю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , шляхом взлому навісного замка на дверях гаражного приміщення, що знаходиться за вищевказаною адресою, викрав бензинову косарку марки «Соверейнг», а також чотири змінні колеса для автомобіля марки «Фулда Р-16», без дисків.

Згідно висновку експерта № 23/485 від 03.09.2014 вартість чотирьох зимніх коліс, без дисків марки «Фулда Р-16», бувших у використанні, становить 3416, 38 (три тисячі чотириста шістнадцять гривень тридцять вісім копійок) Згідно висновку експерта №23/488 від 12.09.2014 вартість бензинової косарки марки «Соверейнг», бувшої у використанні, з урахувнням ознак зносу становить 1050, 00 (одна тисяча п`ятдесят гривень 00 копійок). Таким чином ОСОБА_6 було завдано матеріальних збитків на суму 4466,38 (чотири тисячі чотириста шістдесят шість) гривень.

Окрім того 06.07.2014 о 15.00 год. ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, повторно з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи в Будинку «Ветеранів - залізничників», що за адресою м. Чоп, вул. Петефі,б/н, скориставшись можливістю непомітного викрадення, а також переконавшись, що поруч нема сторонніх осіб, перебуваючи на першому поверсі вищевказаного будинку, шляхом вільного доступу з підсобного приміщення викрав мобільний телефон марки «Нокіа - 1280», який належить ОСОБА_7 , мешканці АДРЕСА_3 .

Згідно висновку експерта № 23/484 від 03.09.2014 вартість мобільного телефону марки «НОКІА - 1280», бувшого у використанні, становить 228,65 (двісті двадцять вісім гривень шістдесят п`ять копійок). Таким чином, ОСОБА_7 було завдано матеріальних збитків на загальну суму 228, 65 (двісті двадцять вісім гривень шістдесят п`ять копійок).

Крім того, 15.07.2014 ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом демонтажу вікна, що розташоване в туалеті, на території АЗС «Веста-сервіс», проник в магазин «АВС», який знаходиться на території вказаної АЗС, що за адресою с. Червоне на автодорозі «Чоп-Мукачево», Мукачівське шоссе № 6, який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ПП, мешканець АДРЕСА_4 , де викрав металевий ящик, що був розташований на столі біля каси і в якому знаходились кошти в сумі 2050 гривень, різними купюрами номіналом від 5 до 200 гривень, цим самим спричинивши матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_8 на вказану суму.

Внаслідок зазначених дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_8 завдано матеріальних збитків на суму 2050 гривень 00 копійок.

Крім цього, 23 липня 2014 року близько 05.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Новозагородній, м.Чоп, побачивши відчинену калитку до будинку АДРЕСА_5 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проник на вказане дворогосподарство та діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків шляхом пошкодження вікна, протягнувши через нього руку викрав жіночу сумку, яка знаходилась на стільчику біля вікна в спальній кімнаті, де знаходились кошти в сумі 1250 гривень, а саме 2 купюри номіналом по 500 гривень, 5 купюр номіналом по 50 гривень, а також 6 пластикових карток та 3 накопичувальні картки, закордонний паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_9 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 .

Внаслідок зазначених дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_9 завдано матеріальних збитків на суму 1250 гривень 00 копійок.

Окрім того, приблизно о 04.00 год. 24.07.2014 ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, повторно з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, скориставшись відсутністю ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_6 , шляхом пошкодження вікна, проник в приміщення дачного будинку, розташованого у АДРЕСА_7 і належить ОСОБА_11 , викрав телевізор марки «Філіпс» діагоналлю 52 см., оприскувач ємністю 7л марки «TECHNIC», секатор, палас розміром 2,5* 1,5 м., лампу від комарів, електричне точило, електрочайник ємкістю 0,5 л., розпилювачі для огороду (4 шт.), а також корзину з часником близько 15 кг.

Згідно висновку експерта № 23/489 від 12.09.2014 вартість телевізора марки «Філіпс» з врахуванням ознак зносу становить 300, 00 гривень, вартість килима з врахуванням ознак зносу становить 591,50 гривень.

Таким чином внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_11 було завдано матеріальних збитків на загальну суму 891, 50 (вісімсот дев`яносто одна гривня п`ятдесят копійок).

Окрім того, у проміжку часу з 31.07.2014 по 05.08.2014 ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, повторно з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, скориставшись відсутністю ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканця АДРЕСА_8 , шляхом віджиму вікна, проник в помешкання квартири за вищевказаною адресою, звідки викрав мобільний телефон марки «Нокіа 5230» та кошти в сумі 1500 гривень. Через декілька днів в період з 05.08.2014 по 07.08.2014, ОСОБА_4 , умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, знову скориставшись відсутністю ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканця АДРЕСА_8 , шляхом віджиму вікна проник в помешкання квартири за вищевказаною адресою звідки викрав фотоапарат марки «Олімпус».

Згідно висновку експерта № 23/468 від 29.08.2014 року вартість мобільного телефону марки «НОКІА - 5230», бувшого у використанні становить 290,69 (двісті дев`яносто гривень шістдесят дев`ять копійок), вартість фотоапарату марки «Олімпус», бувшого у використанні становить 500,00 (п`ятсот гривень 00 копійок).

Таким чином гр. ОСОБА_12 було завдано матеріального збитку на загальну суму 2290,69 (дві тисячі двісті дев`яносто гривень шістдесят дев`ять копійок).

Окрім того 07.08.2014 о 10.30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у роздягальні стадіону «Локоматив», який розташований за адресою: м. Чоп, вул. Миру, діючи умисно, таємно, повторно з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, скориставшись відсутністю гравців футбольної команди, шляхом вільного доступу із приміщення роздягальні викрав футбольний шкіряний м`яч торгової марки «Адідас» в чохлі. Згідно висновку експерта № 23/467 від 02.09.2014 вартість футбольного м`яча марки «Адідас» в чохлі, бувшого у використанні з урахуванням ознак зносу становить 558,75 (п`ятсот п`ятдесят вісім гривень сімдесят п`ять копійок).

Таким чином потерпілому ОСОБА_13 заподіяні матеріальні збитки на загальну суму 558,75 (п`ятсот п`ятдесят вісім гривень сімдесят п`ять копійок).

Крім цього, 08.08.2014 о 03.00 год. ОСОБА_4 , умисно, таємно, повторно з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи в гуртожитку, що за адресою: АДРЕСА_9 , скориставшись можливістю непомітного викрадення, а також переконавшись, що поруч нема сторонніх осіб, перебуваючи на другому поверсі вищевказаного гуртожитку, викрав велосипед марки «Пегасус», який належить ОСОБА_14 , мешканцю АДРЕСА_10 .

Згідно висновку експерта № 23/471 від 29.08.2014 року вартість велосипеду марки «Пегасус», бувшого у використанні з урахуванням ознак зносу, становить 2280,00 (дві тисячі двісті вісімдесят гривень 00 копійок).

Таким чином ОСОБА_14 завдано матеріальних збитків на загальну суму 2280, 00 (дві тисячі двісті вісімдесят гривень 00 копійок).

Окрім того, 09.08.2014 о 06.55 год. ОСОБА_4 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, скориставшись відсутністю продавця ОСОБА_15 , шляхом вільного доступу з шухляди вмонтованої в дерев`яну стійку магазину «АВС- Зіна-024», який знаходиться за адресою: с. Холмок, вул.Свободи, 57, і належить ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ПП, мешканцю АДРЕСА_11 , викрав кошти в сумі 3400 гривень, різними купюрами номіналом від 50 до 200 гривень.

Внаслідок зазначених дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_16 завдано матеріальних збитків на суму 3400 гривень 00 копійок.

За таких обставин, ОСОБА_4 , вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжка, вчинена повторно, та таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжка поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.

При роз`ясненні обвинуваченому суті обвинувачення, ОСОБА_4 повідомив, що йому воно зрозуміле, також зауважив, що визнає себе винним у вчинених правопорушеннях за обставин, наведених у обвинувальному акті, визнав обставини вчинення кримінальних правопорушень, однак відмовився від дачі показань, зауваживши, що чітко не пам`ятає свої дії.

Прокурор просив визнати обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованих діянь та призначити покарання відповідно чинного законодавства.

Захисник обвинуваченого просила зарахувати її підзахисному строк попереднього ув`язнення за вироком Вінницького міського суду від 30.08.2019, а також період етапування до Закарпатської УВП№9 для розгляду справи.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. На адресу суду надійшли заяви про розгляду справи у їх відсутності.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку із визнанням вини обвинуваченим, за клопотанням прокурора, обвинуваченого та його захисника, з урахуванням думки всіх учасників судового провадження, було визначено порядок дослідження доказів, що стосується обвинувачення ОСОБА_4 і відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, при цьому суд переконався, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, потерпілі, захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та захисник, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 tp:/search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ НОМЕР_1 /pravo1/ НОМЕР_2 .html?pravo=1#2568" title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, кваліфікуючими ознаками яких є таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжка, вчинена повторно поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 р. звернуто увагу суддів на те, що вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке. Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Під житлом потрібно розуміти приміщення, призначене для постійного або тимчасового проживання людей (будинок, квартира, дача, номер у готелі тощо). До житла прирівнюються також ті його частини, в яких може зберігатися майно (балкон, веранда, комора тощо), за винятком господарських приміщень, не пов`язаних безпосередньо з житлом (гараж, сарай тощо). Поняття «інше приміщення» включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).

Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, які узгоджуються між собою щодо фактичних обставин справи, суд вважає, що вищенаведені дії обвинуваченого ОСОБА_4 щодо викрадення матеріальних цінностей з будинку «Ветеранів - залізничників», розташованого в м. Чоп, вул. Петефі, б/н, з приміщення роздягальні на території стадіону «Локомотив», розташованого в м. Чоп, вул. Миру та з магазину «ABC Зіна-024», розташованого в АДРЕСА_12 , та гуртожитку за адресою АДРЕСА_9 , слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 щодо викрадення матеріальних цінностей з гаражного приміщення, розташованого в АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_17 , та з магазину «ABC» на території АЗС «Веста-сервіс», розташованого в с. Червоне, автомобільна дорога «Чоп-Мукачево», Мукачівське шосе № 6, що належить ПП ОСОБА_8 , суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення.

В судовому засіданні встановлено необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 щодо викрадення матеріальних цінностей з будинку АДРЕСА_5 , з дачному будинку, розташованого в АДРЕСА_7 , та з квартири, розташованої в АДРЕСА_8 , за кваліфікуючою ознакою ч. 3 ст. 185 КК України крадіжка, поєднана з проникненням у приміщенням.

Беручи до уваги наведені обставини справи, пояснень прокурора про наявність технічної описки та з урахуванням роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, кваліфікацію цих дій обвинуваченого за кваліфікуючою ознакою проникнення у приміщення суд вважає невірною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 щодо викрадення матеріальних цінностей з будинку АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_9 , з дачному будинку, розташованого в АДРЕСА_7 , що належить ОСОБА_11 , та з квартири, розташованої в АДРЕСА_8 , суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання йому покарання, визначеного санкцією ч. . 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність обвинуваченого обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу обвинуваченого, який є молодим за віком, раніше судимий.

Суд визнає як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_4 вчинення злочину в стані наркотичного сп`яніння, оскільки, на підтвердження вказаної обставини прокурором було надано в судовому засіданні протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння № 224 від 09.08.2014 р., з якого вбачається, що ОСОБА_4 перебуває в стані сп`яніння внаслідок вживання канабіноїдів, однак така стосується епізоду від 09.08.2014 року згідно пред`явленого обвинувачення органом досудового розслідування. Інших обставин справи, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд не знайшов.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, його особу, який позитивно характеризується за місцем проживання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що ОСОБА_4 вчинив умисний тяжкий злочин в період провадження щодо нього іншої кримінальної справи, а інші злочини в період випробувального терміну за попереднім вироком, що свідчить про його стійку кримінальну поведінку, суд вважає, що його виправлення і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду від 27.06.2014 р. ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Таємне викрадення з гаражного приміщення, розташованого в АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_17 , обвинуваченим ОСОБА_4 було вчинено 20.06.2014 р., тобто до постановлення попереднього вироку Ужгородського міськрайонного суду від 27.06.2014 р., а інші правопорушення після постановлення вказаного вироку.

Суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2019 року , за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання з 27 серпня 2018 року.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б один зі злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених злочинів призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частиною 1 статті 33 КК України визначено, що сукупністю злочинів є вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не було засуджено.

При повторності злочинів, передбаченій статтею 32 КК України, а саме - вчинення двох і більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу, дані злочини не підлягають окремій кваліфікації за кожний епізод злочинної діяльності, відповідно, при встановленні кількох епізодів злочину, частина з яких вчинена до, а частина - після ухвалення попереднього вироку, до цього злочину застосовуються лише положення ч.1 ст.71 КК, як до злочину, вчиненого після ухвалення попереднього вироку.

У роз`ясненнях, даних у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінальних покарань» зі змінами і доповненнями, внесеними Постановами Пленуму Верховного Суду України від 10 грудня 2004 року; 12 червня 2009 року та від 06 листопада 2009 року, вказується на те, що за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Суд виходить з того, що за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті), які мають самостійні санкції, покарання не призначається (п.20 Постанови № 7), тобто суд призначає покарання за ч.2 ст.185 КК та ч.3 ст. 185 КК України за всіма епізодами, а не за кожен із них окремо.

Отже, враховуючи відсутність у даному кримінальному провадженні щодо чотирьох епізодів крадіжок, вчинених повторно, та щодо пяти епізодів крадіжок, вчинених з поєднанням з проникненням в житло та приміщення, окремої сукупності злочинів за однією частиною статті кримінального закону та беручи до уваги, що кримінальним законом не передбачено можливості призначення покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, відповідальність за які передбачена однією частиною статті Кримінального кодексу України, суд вважає, що відсутня необхідність застосування ч.4 ст.70 КК України при визначенні ОСОБА_4 остаточного покарання, оскільки положення цієї частини статті також встановлюють порядок призначення покарання за сукупністю злочинів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 22.05.2018 року у справі № 187/1354/15 та від 05.03.2019 року у справі № 425/1907/17.

Разом з тим, враховуючи ту обставину, що злочини, які розглядаються вчиненні до постановлення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2019 року за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України при призначенні покарання застосовується ст. 70 ч.4 КК України.

За таких обставин у цьому кримінальному провадженні має місце застосування частини 1 статті 70 КК при призначенні покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України і ч.3 ст.185 КК України, за ч.4 ст. 70 КК України оскільки після постановлення вироку в справі встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку від 30.08.2019 року та ст.71 КК України при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків, оскільки після постановлення вироку від 27.06.2014 року, але до повного відбуття покарання та під час іспитового строку за цим вироком вчинив новий злочин, тому до призначеного покарання за даним вироком слід частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком суду від 27.06.2014 року, згідно з вимогами ст.71 КК України.

Призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч.1 ст.71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25.06.2018 року у справі № 511/37/16-к, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК України, потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків відповідно до ч.1 ст.71 цього Кодексу.

Враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, обставини, що обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання, та вважає за доцільне призначити покарання у виді позбавлення волі, визначеного санкцією кримінального закону.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, обставину, що обтяжує покарання, особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, про необхідність призначення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та за ч. 3 ст. 185 КК України - покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців, оскільки менш суворий вид покарання не буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його особи.

Питання зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання судом вирішується з урахуванням ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України № 838 від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Так, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 663/537/17 від 29 серпня 2018 року щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України, якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838 (пряма дія Закону № 838). Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838, в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838. В такому разі Закон № 838 має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046 є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046 як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Згідно обвинувачення та вищевикладених висновків суду обвинуваченим злочин вчинено до 23 грудня 2015 року то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).За змістом цього закону строк попереднього ув`язнення зараховувався до строку покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає за необхідне, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838 від 26.11.2015 року), в строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 15.08.2014 по 01.02.2016, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов - не заявлений.

Судові витрати - за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 70, 71, 72 КК України, ст. ст. 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (три) роки позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання до покарання призначеного за даним вироком, частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2019 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 8 (вісім) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.06.2014 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки і 9 (дев`ять) місяців позбавлення волі.

Зарахувати засудженому ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк в межах кримінального провадження перебування його під вартою з 15.08.2014 по 01.02.2016 у відповідності до ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та з 27 серпня 2018 року до набрання вироком законної сили у відповідності до ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 15 серпня 2014 року по 01.02.2016 рік, та з 27 серпня 2018 року , тобто з моменту його затримання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2605 (дві тисячі шістсот п`ять) гривні 07 копійок процесуальних витрат за проведення експертиз.

Речові докази: паспорт громадянина України, закордонний паспорт виданий на ім`я ОСОБА_9 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , п`ять пластикових карток вважати повернутими ОСОБА_9 ; металевий ящик для зберігання коштів вважати повернутими ОСОБА_8 ; бензинову косарку марки «Соверейнг», а також чотири змінні колеса для автомобіля марки «Фулда Р-16», без дисків вважати повернутими ОСОБА_6 ; телевізор марки «Філіпс», палас розміром 2,5* 1,5 м., вважати повернутими ОСОБА_11 ; мобільний телефон марки «Нокіа 5230», фотоапарат марки «Олімпус» вважати повернутими ОСОБА_12 ; велосипед марки «Пегасус» вважати повернутими ОСОБА_14 ..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1