ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження № 0001090 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2019 року відносно ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Магдалинівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянки України, працюючої прибиральницею в НВК № 148, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Вирішено долю речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні наступного.
Приблизно о 09 год. 20 хв. 19 квітня 2018 року, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , між ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_9 на ґрунті особистих неприязних відносин, виникла сварка, у ході якої у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне завдання легких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, у зазначений час коли ОСОБА_9 нахилилась та прибирала тротуарну плитку з земельної ділянки, ОСОБА_7 лопатою, яку вона тримала в руці, умисно вдарила ОСОБА_9 в область лівого плеча та суглобу, а потім наступила ногами на праву та ліву руку потерпілої. Коли ОСОБА_9 продовжила прибирати тротуарну плитку, ОСОБА_7 , умисно, лопатою вдарила потерпілу в область черева та наступила ногою на її руку, а коли ОСОБА_9 намагалась піднятися, ОСОБА_7 умисно нанесла потерпілій удар лопатою по обох руках.
В результаті умисних дій ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: 10-ти синців по тильній поверхні правої кисті в проекції проміжку між 2-ю та 3-ю п`ясними кістками, по тильній поверхні лівої кисті в проекції голівки 3-ї п`ясної кістки з переходом на проксимальну фалангу 3-го пальця, по задній поверхні лівого плеча у верхній, середній та нижній третинах, по зовнішній, внутрішній та задній поверхням лівого ліктьового суглобу, на череві ліворуч у верхньому відділі, по передній поверхні лівого передпліччя у нижній третині; 4-х саден по тильній поверхні правої кисті в проекції 3-ї та 4-ї п`ясних кісток, на череві ліворуч у верхньому відділі (на тлі синця), по внутрішній поверхні лівого передпліччя у нижній третині, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
В апеляційній скарзі:
- захисник обвинуваченої просить скасувати вказаний вирок через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вважає недоведеним обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки сторони та свідки провадження у судовому засіданні, на її думку, давали інші покази, ніж зазначені у вироку, які різняться та вказують на інші мотиви та обставини.

На думку захисника, суд свідомо та відкрито порушив права обвинуваченої, гарантовані їй Основним законом України, Європейською конвенцією з прав людини, а також нормами процесуального права, які закріплюють критерії оцінки доказів у кримінальній справі, визначають порядок усунення суперечностей, встановлюють процесуальні вимоги до рішення суду тощо.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу захисника обвинуваченої залишити без задоволення, а вирок, - без змін, обвинувачену, яка просила задовольнити апеляційну скаргу захисника, думку захисника-адвоката, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, потерпілу, яка просила вирок відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченої не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 125 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень та кваліфікація її дій за ч. 1 ст. 125 КК України, судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності, із дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у вироку наведено докладні мотиви.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої про недоведеність вини та неправильність висновків суду, спростовані:

- поясненнями свідка ОСОБА_10 про те, що о 09.30 год. 19.04.2018 року перебуваючи на подвір`ї свого будинку по АДРЕСА_1 , він почув розмову на підвищених тонах, та вийшовши на вулицю, побачив ОСОБА_7 , яка вдарила держаком від лопати в район лівого плеча ОСОБА_9 ;

- поясненнями свідка ОСОБА_11 , про те, що приблизно о 09.30 год. 19.04.2018 року вона йшла по вул. Володарського та побачила ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які розмовляли на підвищених тонах. Порівнявшись з ними, побачила, що в той час як ОСОБА_9 брала однієї рукою з землі щебінь, а іншою рукою тримала костилі, ОСОБА_7 вдарила потерпілу лопатою в область плеча, а потім коли та стала підніматись, то ще раз вдарила її лопатою по плечу. Вона також чула як ОСОБА_7 кричала, що спалить будинок потерпілої. ОСОБА_11 також пояснила, що не бачила, щоб ОСОБА_9 наносила будь-яких ударів ОСОБА_7 , або на неї замахувалась милицями чи руками.

Поясненнями потерпілої ОСОБА_9 , було встановлено, що обвинувачену ОСОБА_7 вона знає понад 15 років, але за останні чотири роки стосунки між ними погіршились, виникали сварки з приводу користування прибудинковою земельною ділянкою.

19.04.2018 року приблизно з 09.00 год. до 09.30 год. їй зателефонував чоловік та повідомив, що сусідка ОСОБА_7 їх клумбу з квітами, що знаходиться біля двору на вулиці, заклала плиткою та засипає асфальтом. Вийшовши з будинку, вона зробила їй зауваження. На це ОСОБА_7 замахнулась в її бік лопатою, крикнула на неї та штовхнула в плече. Після чого вона нагнулась та стала збирати тротуарну плитку зі своїх квітів, та в цей момент ОСОБА_7 вдарила її в область плеча держаком від лопати, а потім стала ногою на кисть руки. Тоді вона стала другою рукою збирати з квітів асфальт, але ОСОБА_7 стала іншою ногою на цю руку та стала сильніше давити, від чого їй було боляче. Потім ОСОБА_7 вдарила її держаком лопати в живіт, щоб вона не змогла нахилитися, та вибила з її рук милиці, від чого вона впала на коліна.

Далі ОСОБА_7 кинула лопату, схватила її за волосся, та стала сипати на голову асфальт. Коли вона стала підніматися, то ОСОБА_7 знову вдарила її держаком лопати по руках. При цьому, ОСОБА_7 їй погрожувала, що її будинок згорить.

Крім зазначених пояснень потерпілої та зазначених свідків, вину обвинуваченої було доведено і сукупністю інших доказів:

Згідно акту судово-медичного дослідження № 1146 від 21.04.2018 року, у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців та саден на череві та верхніх кінцівках, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), частина яких з обмеженою контактуючої поверхнею, можливо і в термін, на який вказує обстежена. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Згідно протоколу слідчого експерименту від 25.05.2018 року з фототаблицею, проведеного за участю ОСОБА_9 , вбачається, що вона розповіла про обставини конфлікту та продемонструвала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , як зазначено вище в її поясненнях.

Отже, зазначеними вище документами, що були перевірені на належність, допустимість та достатність, в повній мірі доведено вину ОСОБА_7 у скоєному. Тому доводи захисника ОСОБА_7 з цього приводу є безпідставними.

Згідно журналу судового розгляду та технічного запису, судовий розгляд було проведено об`єктивно, повно та всебічно. Були перевірені всі доводи обвинуваченої, в тому числі і аналогічні, що зазначені в апеляційній скарзі її захисника.

Колегією суддів перевірено і обґрунтованість призначення обвинуваченій покарання.

Відповідно до вимог статті 50 КК України рішення суду про призначення покарання, з - поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченій ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував обставини, при яких остання вчинила злочин, його характер, дані про особу обвинуваченої, а саме те, що ОСОБА_7 раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченій - судом не встановлено.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню нею нових злочинів.

Підстав для пом`якшення ОСОБА_7 призначеного покарання, колегією суддів в ході апеляційного розгляду, не встановлено.

При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченої та скасування вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 ,колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2019 року відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4