Дата документу 29.10.2019
Провадження № 1/334/4/19
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника цивільного позивача ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Запоріжжі кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.190 КК України,-

в с т а н о в и в:

Органом досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.190 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 , заявив клопотання про направлення справи на додаткове розслідування, оскільки на думку захисника, досудове розслідування по кримінальній справі проведено з порушенням правил територіальної підслідності, яка визначено заступником прокурора Запорізької області.
Так, відповідно до листа Національної поліції від 16.06.2017 року, інформація про переведення ОСОБА_8 на посаду слідчого СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області у 2011 році відсутня (копія відповіді надавалася раніше).

Відповідно до листа від 06.04.2018 року, який підписаний головою ліквідаційної комісії ГУМВС України в Запорізькій області, ліквідаційна комісія МВС не володіє інформацією про переведення начальника відділу розслідування злочинів, скоєних дітьми, СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_8 на посаду в.о. слідчого СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області .

Додатково у липні 2019 року адвокатом було зроблено запит керівнику ліквідаційної комісії ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області. Листом від 25.07.2019 року, підписаним головою ліквідаційної комісії ОСОБА_9 повідомлено, що, згідно архівних даних, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 29.09.2004 року був відряджений для проходження служби до ГСУ МВС України для подальшого проходження служби (наказ про відрядження УМВС України в Запорізькій області від 30.09.2004 р. №187 о/с). Інформація про призначення або покладення обов`язків на посади Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області у 2011 році на ОСОБА_8 в архіві кадрового забезпечення ГУМВС відсутня.

Згідно ч.5 ст. 237 КПК України, при попередньому розгляді справи суддею з`ясовуються наступні питання: 5) чи не було допущено під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства таких порушень вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Адвокат вважає, що здійснення досудового розслідування з порушенням правила територіальної підслідності є грубим порушенням КПК, яке унеможливлює призначення кримінальної справи до судового розгляду, тому дану справу слід направити на додаткове розслідування для усунення вищевказаних порушень.

Підсудний ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, таким, що не підлягає задоволенню. Свою думку обґрунтувала тим, що всі заявлені питання вже неодноразово розглядалися але іншими складами суду.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим.

Представник цивільного позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, зазначивши, що кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. З ст. 185, ч. 4 ст. 190 КК України до цього часу призначалась до судового розгляду 4 рази та жодного разу не поверталась на додаткове розслідування, з них 3 рази виносився вирок ОСОБА_6 про визнання його винним та засудження до реальної міри покарання (2 вироки за апеляцією ОСОБА_6 скасовувались, 1 вирок набрав законної сили, однак касаційна інстанція його скасувала). У зв`язку із неодноразовими судовими слуханнями даної кримінальної справи (починаючи з лютого 2012 року) порушуються розумні строки розгляду, чим підривається авторитет судової влади та проявляється негативне враження у суспільстві.

Таким чином, на думку представника цивільного позивача, правових підстав для направлення кримінальної справи для проведення додаткового розслідування не вбачається.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав позицію представника цивільного позивача.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника про повернення справи для проведення додаткового розслідування, за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України 1960 року прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність. Суд, прокурор, слідчий не вправі перекладати обов`язок доказування на обвинуваченого.

Згідно ч.5 ст. 16-1 КПК України 1960 року прокурор, підсудний, його захисник чи законний представник, потерпілий беруть участь у судовому засіданні як сторони і користуються рівними правами та свободою у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.

Відповідно до ч.1 ст.281 КПК України (в редакції 1960 року) повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Якщо суд при судовому розгляді справи має змогу усунути виявлені недоліки досудового розслідування шляхом більш ретельних допитів підсудного, потерпілого, свідків, допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, дачі судових доручень в порядку ст. 315-1 КПК, вчинення інших процесуальних дій, направлення на додаткове розслідування справи не допускається. При необхідності суд може відкласти розгляд справи для витребування додаткових доказів.

Згідно зі ст. 246 ч.І КПК України повернення кримінальної справи на додаткове розслідування зі стадії попереднього розгляду може мати місце у випадку, коли під час досудового слідства було допущено такі порушення вимог КПК України, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11 лютого 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування", наведений у ст. 246 КПК України перелік підстав для повернення справи на додаткове розслідування зі стадії попереднього розгляду справи є вичерпним, а тому вказівка суду про неконкретність пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення не може бути на цій стадії підставою для повернення справи на додаткове розслідування, оскільки аналізуючи текст постанови про притягнення як обвинуваченого і обвинувального висновку, суд фактично вдався до оцінки доказів, що не мав права це робити.

Суд вважає, що посилання захисника на те, що певні процесуальні документи підписані не уповноваженою на це особою, що на його думку свідчить про грубе порушення процесуального порядку їх проведення, не заслуговує на увагу, оскільки у клопотанні не зазначені, які кримінально-процесуальні норми законодавства України були порушені слідчим при складанні або затвердженні тих чи інших процесуальних документів, а головне, яким чином це впливає на неможливість призначення кримінальної справи до судового розгляду.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що у задволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про направлення справи на додаткове розслідування слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 22, 64, 281 КПК України /в редакції 1960 року/, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про направлення справи на додаткове розслідування відмовити.

На постанову, протягом семи діб з дня її винесення, може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1