справа № 208/5109/19
№ провадження 1-кп/208/622/19
УХВАЛА

19 грудня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, маючого середню освіту, неодруженого, на утриманні дітей не маючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.04.2018 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська, за ч.2 ст. 263 КК України до 120 годин громадських робіт, станом на 11.06.2019 року із встановленого судом покарання відбуто 4 години громадських робіт,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться вищезазначене кримінальне провадження. Обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за кримінальне правопорушення майнової спрямованості, вчинив тяжкий злочин, не має установлених міцних соціальних зв`язків, що свідчить про те що обвинувачений не дотримується суспільних норм поведінки і моралі, а також про існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, зокрема ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, а також з огляду на термін покарання, ризику переховування від суду.

Адвокат просив змінити запобіжний захід на менш суворий, на домашній арешт. Вважав що прокурором не наведені ризики передбачені ст. 177 КПК України, та вважав недоцільним подальше тримання обвинуваченого під вартою, який має на утриманні малолітнього сина, який потребує його догляду та опіки. Обвинувачений підтримав думку захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що у даному випадку, доцільність зміни запобіжного заходу не перевищує суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що зазначається у справі ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ», «Летельє проти Франції»

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке чинним законодавством передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 6 років.

При вирішенні клопотання прокурора судом застосовуються принципи конвенційного прецендентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя, про що зазначається у рішеннях ЄСПЛ «Штегмюллер протии Австрії» та «Вемгофф протии Німеччини»

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом та належним елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Тяжкість злочину може бути достатньою причиною, разом з іншими, для продовження строку тримання під вартою, про що зазначається у рішенні ЄСПЛ «Волосюк проти України»

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з часом змінились, не наведено. Можливість забезпечення належної поведінки обвинуваченого шляхом обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та особи обвинуваченого, судом оцінюється негативно.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, і оцінив в сукупності всі обставини відповідно до вимог ст. 178 КПК України, особи обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливого злочину, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину при невідбутою мірою покарання за попередній злочин, враховує наявність в іншому суді обвинувального акту відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні тяжкого злочину, термін покарання, який загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, що є ризиком ухилення від суду, приймаючи до уваги, що знаходячись на свободі Пальчиковський, не маючи міцних соціальних зв`язків може вчиняти інші кримінальні правопорушення, суд приходить до висновку, що жоден з інших запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити його належну процесуальну поведінку та створити необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями ст. 2 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Суд вважає, що з врахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, його майнового стану, розмір застави який достатньою мірою забезпечить належне виконання Пальчиковським своїх процесуальних обов`язків повинен становити 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 350 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, продовжити, строком до 15 лютого 2020 року.

У разі внесення на рахунок Заводського райсуду м. Дніпродзержинська 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, вважати, що до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді застави та в цьому випадку покласти на обвинуваченого наступні обов`язки передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками по справі поза межами судового засідання;

У клопотанні адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на домашній арешт, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7-ми днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1