Справа №523/2785/20
Провадження №1-кс/523/756/20
УХВАЛА
про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
та про передання неповнолітнього підозрюваного під нагляд
(повний текст)

21 лютого 2020 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання вказаного слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000523 від 19.02.2020 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, українця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, офіційно неодруженого й непрацевлаштованого, зі слів законного представника зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в:
21.02.2020 року до Суворовського районного суду м.Одеси від слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 надійшло погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який згідно повідомлення про підозру, 18.02.2020 року приблизно о 21:15 годині, діючи за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи на дитячому майданчику, розташованому напроти магазину «Копійка» за адресою: м.Одеса, пр.Добровольського 103, відкрито заволодів майном ОСОБА_8 мобільними телефонами марки «Samsung І900», ІМЕІ: НОМЕР_1 , «Samsung Dous 5702», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , а інша особа нанесла йому удар рукою в область голови та кілька ударів в область тулуба, після чого потерпілий втратив рівновагу й впав на землю, та вказана особа завдала йому ще кілька ударів по обличчю й тулубу, тим самим заподіявши вказаному потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 500 гривень.

Як слідує з клопотання й доданих до нього відповідних матеріалів, за заявою ОСОБА_8 , СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000523 від 19.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а 19.02.2020 року старшим слідчим ОСОБА_9 складено й прокурором ОСОБА_3 погоджено відповідне повідомлення про підозру ОСОБА_7 , яке вручено останньому в той же день в присутності його законного представника та захисника.

У свою чергу, захисником ОСОБА_5 в судовому засіданні подано та підтримано письмове клопотання про передання неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 під нагляд матері, мотивуючи його тим, що підозрюваний є неповнолітньою особою, а його законним представником є рідна мати, яка бажає взяти підозрюваного під нагляд та запевняє, що здатна забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Заслухавши в судовому засіданні прокурора ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 на підтримку внесених клопотань, з`ясувавши позицію підозрюваного ОСОБА_7 та його законного представника, які підтримали клопотання захисника та заперечували проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, дослідивши матеріали внесеного клопотання, встановивши стосунки між неповнолітнім підозрюваним та його законним представником, перевіривши особу останньої та роз`яснивши їй наслідки невиконання нею умов нагляду за неповнолітнім підозрюваним, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.484 КПК України, при прийнятті процесуальних рішень під час кримінального провадження щодо неповнолітнього слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд мають вживати всіх заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього, а за ч.1 ст.492 цього Кодексу при наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.2 зазначеного Кодексу, завданнями кримінального провадження, наряду із захистом особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, застосування до них лише належної правової процедури, а за ст.7 цього Кодексу, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів, диспозитивність судового провадження.

Частина ч.1 ст.9 КПК України встановлює, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно з ч.1 ст.94 означеного Кодексу, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до положень ст.ст.177, 183 наведеного Кодексу, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може бути застосований лише до підозрюваного чи обвинуваченого у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний чи обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Частиною 3 ст.194 КПК України регламентовано, що слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини наявність обґрунтованої підозри, але не доведе наявність достатніх підстав, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З огляду на ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 зазначеного Кодексу, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Як слідує з доданих до розглядуваного клопотання матеріалів, ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за кваліфікуючими ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, за яке визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років.

В обґрунтування внесеного клопотання слідчий ОСОБА_4 посилається на дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 проживає за межами м.Одеси і власних законних джерел доходів не має, на тяжкість злочину, у якому підозрюється останній та міру покарання, на його зникнення з місця злочину, що обумовлює на думку сторони обвинувачення, ймовірність можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого й свідків.

З огляду на вимоги ст.8 КПК України та положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, слідчий суддя при розгляді даного клопотання використовує Європейську Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.
У практиці ЄСПЛ щодо дотримання положень ст.5 Конвенції встановлено вимогу, щоб позбавлення свободи було "законним", зокрема з дотриманням "процедури, встановленої законом". У цьому аспекті Конвенція відсилає до норм національного законодавства та встановлює зобов`язання забезпечувати дотримання матеріально-правових і процесуальних норм законодавства, але вона також вимагає, щоб при будь-якому позбавленні свободи забезпечувалася мета ст.5 Конвенції, зокрема захист осіб від свавілля. Відповідно до практики ЄСПЛ національні органи, передусім суди, повинні тлумачити і застосовувати національний закон відповідно до ст.5 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 року у справі "Ічин та інші проти України"п.п.34-35).
В пункті 196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо та застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин.
Опріч викладене, за п.62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, а доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» та у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.
Відповідно до вимог п.26 рішення ЄСПЛ від 14.01.2016 року у справі «Будан проти України», органи влади повинні оцінити, чи є взяття особи під варту конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі. Також дуже важливим чинником оцінювання аргументів «за» і «проти» є вік обвинуваченого: так взяття під варту неповнолітніх має застосовуватися лише як крайній захід і лише на якомога коротший строк.

Проте, аналіз викладених у розглядуваному клопотанні відомостей свідчить про невідповідність його змісту вимогам ст.184 КПК України, зокрема й всупереч цієї норми закону, в клопотанні лише наведені посилання на відповідні матеріали досудового розслідування, без визначення їх змісту і обставин, що надають підстави підозрювати певну особу у вчиненні відповідного злочину, а також у клопотанні відсутнє належне обґрунтування неможливості запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів (п.п.3, 6 ч.1 ст.184 КПК).

Як слідує з матеріалів клопотання, за версією органу досудового розслідування, підозра в інкримінованому ОСОБА_7 злочину обґрунтовується: протоколами допиту потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 й ОСОБА_11 , речовими доказами, вилученими під час огляду місця події мобільних телефонів марки «Samsung І900», ІМЕІ: НОМЕР_1 , «Samsung Dous», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , та іншими речовими доказами у їх сукупності.
Втім, слідчим суддею в порядку ст.ст.94, 132, 184 КПК України не приймаються до уваги наведені у розглядуваному клопотанні доводи сторони обвинувачення щодо обґрунтування висунутої ОСОБА_7 підозри, зокрема, речовими доказами, оскільки вказані докази до суду не надані і до матеріалів розглядуваного клопотання не додані.

Наведені обставини у контексті п.2 Розділу ІІІ роз`яснень, що містяться в «Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, затвердженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року, обумовлюють висновок про неможливість задоволення розглядуваного клопотання у запропонованому стороною обвинувачення обсязі.

Попри те, матеріали розглядуваного клопотання не містять будь-яких доказів на підтвердження доводів сторони обвинувачення щодо недостатності застосування до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, а всупереч приписам ст.493 КПК України слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні взагалі не висвітлювались питання щодо можливості передання неповнолітнього підозрюваного під нагляд його батькам.
Разом із тим, обґрунтовуючи необхідність застосування виняткового запобіжного заходу у конкретному випадку, ані слідчим ОСОБА_4 у клопотанні, ані прокурором ОСОБА_3 у судовому засіданні належним чином не доведено ймовірність переховування неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого і свідків чи вчинення іншого кримінального правопорушення, виходячи з нижчевикладеного.
Так, слідчим суддею приймається до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який офіційно неодружений та не працевлаштований, але з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, підозрюваний є неповнолітньою особою та раніше не судимий, забезпечений місцем реєстрації й постійного проживання в Одеській області, сукупність чого, за переконанням слідчого судді, обумовлює достатню міцність соціальних зв`язків вказаного підозрюваного у місці його проживання та у випадку застосування до останнього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою потягне свавільне позбавлення неповнолітнього підозрюваного свободи.

Оцінюючи доводи клопотання захисника ОСОБА_5 щодо передання неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 під нагляд його матері, слідчий суддя в порядку ч.4 ст.493 КПК України, із дотриманням принципів змагальності та диспозитивності судового процесу встановив в судовому засіданні відомості про особу матері підозрюваного ОСОБА_6 , яка запевнила, що буде наглядати за сином, зобов`язується забезпечити його прибуття до слідчого, прокурора й суду, а також його належну поведінку.

Сукупність наведених обставин, зважаючи на згоду неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 та його матері з передачею першого під її нагляд та у контексті ст.493 КПК України, об`єктивно спростовують доводи сторони обвинувачення щодо наявності означених ризиків та свідчить про неспівмірність запропонованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою фактичним обставинам справи та особі підозрюваного.
Слід зауважити на тому, що відповідні докази на підтвердження незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_12 на потерпілого й свідків, переховування від органів досудового розслідування і суду або вчинення іншого кримінального правопорушення, до розглядуваного клопотання або прокурором в судовому засіданні до суду не надано, внаслідок чого, доводи сторони обвинувачення щодо наявності означених ризиків уявляються необґрунтованими.
Отже, з урахуванням означеного вище та у контексті наведеної практики суду конвенційної юрисдикції, в силу ч.3 ст.194, ст.493 КПК України, слідчий суддя вважає, що у такому випадку розглядуване клопотання сторони обвинувачення не підлягає задоволенню у запропонованому обсязі, а доводи сторони захисту уявляються такими, що заслуговують на увагу.
На підставі викладеного, оцінюючи доводи розглядуваного клопотання слідчого ОСОБА_4 та позицію прокурора ОСОБА_3 в судовому засіданні, враховуючи положення ст.ст.177-178, 181, 183, 194, 493 КПК України у їх системному взаємозв`язку, а також приймаючи до уваги встановлені під час розгляду клопотання обставини та характер інкримінованого неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_7 злочину, його тяжкість та передбачене законом покарання, забезпеченість підозрюваного місцем реєстрації і постійного проживання в Одеській області та його вік, слідчий суддя доходить висновку про те, що для забезпечення належного виконання вказаним підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, достатнім й обґрунтованим, з дотриманням справедливого балансу між існуванням суспільного інтересу та поваги до особистої свободи, уявляється передання його під нагляд матері ОСОБА_6 .
Керуючись ст.ст.3, 7-10, 22, 26, 177-178, 183-184, 193-194, 202, 369-372, ч.2 ст.376, 484-485, 492-493 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні за №0000523 від 19.02.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, - залишити без задоволення.

Клопотання захисника ОСОБА_5 про передачу неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 під нагляд його матері та законному представнику ОСОБА_6 , - задовольнити, звільнивши вказаного підозрюваного з-під варти негайно в залі суду.
Передати неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під нагляд його матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язавши останню забезпечити прибуття неповнолітнього підозрюваного (обвинуваченого) до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також його належну поведінку, яка полягає у дотриманні обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України: не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, іншим підозрюваним та експертами у цьому кримінальному провадженні.

На підставі ч.ч.3, 5 ст.493 КПК України, попередити законного представника неповнолітнього підозрюваного - ОСОБА_6 , що у разі порушення нею взятого на себе зобов`язання, на неї може бути накладено грошове стягнення від двох до п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, але вона має право відмовитися від подальшого виконання цього зобов`язання, заздалегідь про це повідомивши слідчого, прокурора або суд.

Строк дії ухвали в частині виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, закінчується 18.04.2020 року.

Копію ухвали надати для виконання законному представнику неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , для відома та виконання вручити під розписку підозрюваному ОСОБА_7 , а також надати іншим заінтересованим особам.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження шляхом подачі апеляційної скарги, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1