Справа№751/9663/19
Провадження №1-кп/751/2/20
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2020 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене 27.05.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003122 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Серпухов, Московської області Російської Федерації, росіянина, громадянина Російської Федерації, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, навчається у Старобілоуському закладі загальної середньої освіти І-Ш ступенів Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України;

за участю: прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

законного представника обвинуваченого ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_3

представника служби у справах дітей ОСОБА_7

Встановив :

26.05.2019, близько 21 години 10 хвилин, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи неподалік будинку № 30 по пр - ту Перемоги м. Чернігів, маючи умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_5 , з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, підійшов до останньої ззаду та штовхнув її руками у спину, чим дезорієнтував ОСОБА_5 , тобто застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_5 . Після чого, шляхом ривку з руки потерпілої, відкрито викрав жіночу сумку, яка не має для останньої матеріальної цінності, всередині якої знаходився мобільний телефон марки «Iphone6, Gold, 64 gb» вартістю 2 121 грн57 коп, грошові кошти у сумі 500 грн 00 коп, що належать ОСОБА_5 , а всього відкрито викрав майна на загальну суму 2 621 грн 57 коп, чим заподіяв останній матеріальну шкоду на вказану суму. Відкрито викравши майно потерпілої ОСОБА_5 , неповнолітній ОСОБА_3 , отримавши реальну можливість розпорядитися та користуватися викраденим майном, з місця вчинення злочину зник.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, визнав повністю та підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. Показав, що 26.05.2019, увечері, він разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 гуляли по місту. Нехай ОСОБА_10 запропонував йому викрасти сумку, на що він погодився. Вони стояли на іншій стороні дороги та побачили потерпілу. Хлопці залишились на місці, а він пішов за потерпілою. Потерпіла викидала сміття, він підійшов, можливо і штовхнув її та вихопив у неї сумку. Після чого побіг в сторону басейну «Авангард». Мобільний телефон намагався здати до ломбарду, але він був заблокований, тому він його викинув. До скоєного ставиться негативно, заподіяну шкоду потерпілій відшкодував. Розкаюється у скоєному, попросив вибачення у потерпілої та просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що 26.05.2019 близько 21.00 год виносила сміття. Неподалік будинку № 30 по пр.. Перемоги у м.Чернігові відчула поштовх у спину, від якого вона не впала, оскільки був незначний. Після чого незнайомець, з її рук вихопив сумку та побіг. У сумці був мобільний телефон та кошти в сумі 500 грн. Під час слідчої дії вона впізнала обвинуваченого. Зазначила, що обвинуваченим повністю відшкодована заподіяна шкода, жодних претензій до нього не має, просить застосувати до покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Крім показів потерпілої та обвинуваченого, вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими безпосередньо судом доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від потерпілої ОСОБА_5 від 26.05.2019 року по факту відкритого заволодіння її сумкою, в якій знаходився мобільний телефон марки «Iphone 6» та грошові кошти (а.п.67);

- протоколом огляду місця події від 27.05.2019 року та ілюстративною таблицею до нього, згідно яких вбачається, що в ході огляду була оглянута ділянка місцевості на пр ті Перемоги, 30 в м. Чернігові (а.п.68-69);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.10.2019 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала обвинуваченого, який 26.05.2019 року відкрито заволодів її сумкою (а.п.76-78);

- протоколом проведення слідчого експерименту та фотоілюстративною таблицею до нього від 29.10.2019 року за участю свідка ОСОБА_11 , в присутності понятих, в ході якого останній показав напрямок руху, звідки переходила дорогу потерпіла ОСОБА_5 разом з мамою, а також де залишився він та ОСОБА_9 ; показав як ОСОБА_12 вихопив сумку у потерпілої, напрямок його подальшого руху та місце де ОСОБА_12 перевіряв вміст викраденої сумки та її залишив (а.п.79-84);

- висновком судово-товарознавчої експерта №2408/19-24 від 12.06.2019 року встановлено, що вартість мобільного телефону марки «Iphone 6, Gold, 64 gb», з урахуванням зносу станом на 26.05.2019 року складає 2 121,57 грн (а.п.72-74).

Порушень норм КПК України, які відповідно до ст. 86, 87 КПК України тягнуть за собою недопустимість зазначених доказів, в суді не встановлено.

Аналізуючи надані та досліджені в ході судового розгляду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині підтверджується наведеними вище доказами, які повністю узгоджуються між собою, що свідчить про їх достовірність.

За вищевказаних обставин, суд вважає доведеною повністю винуватість ОСОБА_3 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а його дії кваліфікуються за ч.2 ст.186 КК України.

Призначаючи покарання суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно ст. 12 КК України злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, за яким кваліфіковано дії обвинуваченого, відноситься до тяжкого злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину,вчинення злочину неповнолітнім та добровільне відшкодування шкоди потерпілій.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.67 КК України, не встановлено.

Суд, також враховує, що обвинувачений є неповнолітнім, не працює, навчається, на утриманні дітей не має, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, з місця проживання скарги не надходили, має позитивну характеристику за місцем навчання. Крім того, судом враховуються умови життя та виховання обвинуваченого, вплив дорослих, рівень розвитку, його матеріальне становище, вік та стан здоров`я, досудова доповідь уповноваженого органу пробації, відповідно до якої орган пробації вважає, що його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

В силу пункту 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Враховуючи вищенаведені обставини, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки скоєного, позицію потерпілої щодо необхідності призначення обвинуваченому міри покарання, не пов`язаної з позбавленням волі, думку представника служби в справах дітей,а також те, що неповнолітній ОСОБА_3 вину визнав повністю, вперше притягується до кримінальної відповідальності, що у сукупності із обставинами, які пом`якшують покарання, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а тому суд вважає за можливе застосувати до нього положення ст.69 КК України і при призначенні йому покарання за даний злочин перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин, у виді громадських робіт.

Суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, саме таке покарання є достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Підстав для обрання запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу суд не вбачає.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

У відповідності до положень ч.1, 3 ст.119 КПК України, з урахуванням майнового стану неповнолітнього обвинуваченого, відсутністю у останнього самостійного заробітку чи іншого доходу, процесуальні витрати по кримінальному провадженню в сумі 628 грн 00 коп, пов`язані із проведенням судової експертизи, підлягають компенсації за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

Засудив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експерти в сумі 628 грн 00 коп компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Речові докази:

- оптичні диски залишити у матеріалах кримінального провадження;

- жіночу чорну лакову сумку залишити у розпорядженні потерпілої ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Суддя ОСОБА_1