Справа № 192/1808/19
Провадження № 1-кп/192/3/20
Ухвала
Іменем України

"08" січня 2020 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, кримінальне провадження №0000598, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 вересня 2019 року, відносно ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Дніпропетровськ, який до затримання був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час утримується в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року, щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний заходів у виді тримання під вартою до 17 січня 2020 року (а.с. 38-39).
В судовому засіданні, у відповідність до ст. 331 КПК України, прокурором заявлено усне клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою, оскільки підготувати письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою він не зміг, через необізнаність.
Обвинувачений, захисник щодо продовження застосування запобіжного заходу, у виді тримання під вартою заперечували, оскільки прокурор не навів доводів щодо існування жодного ризику передбаченого ст. 177 КПК України, які дають підстави для продовження строку тримання під вартою.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, ознайомившись з клопотанням, суд приходить до такого висновку.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Під час застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого, судом було вказано наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Статтею 331 КПК України, передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Заявляючи клопотання про продовження тримання під вартою, прокурор в усній формі зазначив, що на даний час ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу не зникли.
Будь-якого належного обґрунтування своїх доводів прокурор суду не надав, обмежившись лише посиланням на те, що він не готувався до розгляду питання про продовження строку тримання під вартою.
При цьому суд зауважує, що судовий розгляд не закінченого з підстав не виконання прокурором обов`язку передбаченого ч. 3 ст. 23 КПК України, щодо забезпечення явки свідка ОСОБА_7 в судове засідання для допиту та ненадання суду відомостей про повідомлення свідка про час та місце судового засідання, у зв`язку, з чим суд вимушений відкладати судовий розгляд для повторного виклику свідка без вирішення питання про привід свідка в судове засідання.
Враховуючи викладене, коли суд вимушений відкласти судовий розгляд з підстав, що не залежать від обвинуваченого, окрім того прокурор, на якого покладено письмовий обов`язок обґрунтування підстав продовження строку тримання під вартою обвинуваченого такого обов`язку не виконав, суд вважає, що продовження застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою щодо обвинуваченого є явно необґрунтованим, враховуючи також, позицію Європейського суду з прав людини, що запобіжний захід повинен розцінюватись, не як покарання, а засіб забезпечення належного судового розгляду (Справа Цигоній проти України).
І тому в задоволенні усного клопотання прокурора слід відмовити.
Доводи прокурора, що він не був обізнаний про розгляд судом питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого в даному судовому засіданні і тому завчасно не підготувався до такого розгляду, суд не приймає, оскільки у відповідність до ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання про доцільність тримання під вартою обвинуваченого до спливу такого строку, оскільки строк тримання під вартою спливає 17 січня 2020 року, при цьому судове засідання відкладається з метою повторної виклику свідка за клопотанням прокурора, шляхом направлення судової повістки на адресу свідка, тому суд позбавлений можливості розглянути питання тримання під вартою до 17 січня 2020 року в іншому судовому засіданні, при цьому суд також зауважує, що прокурор був присутній при оголошені ухвали суду про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою і був обізнаний щодо кінцевих строків його застосування.
На підставі викладеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні усного клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: суддя ОСОБА_1