Справа № 212/3766/20
У Х В А Л А

05 червня 2020 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_5 , представника третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 розглянувши клопотання слідчого СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , внесене в кримінальному провадженні № 0001160 від 02 червня 2020 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

03 червня 2020 року слідчий ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив, що 02.06.2020 року під час патрулювання по вул. Електрозаводська в Покровському районі м. Кривого Рогу, до поліції з усною заявою звернувся невідомий чоловік, який повідомив, що в лісосмузі поряд з ГБК «Зоряний», навпроти КЗШ № 121 по вул. Електрозаводська в Покровському районі м. Кривого Рогу, невідомі збувають наркотичні речовини. Своїх анкетних даних чоловік не назвав. В ході відпрацювання даної інформації, працівниками Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП НПУ, в лісосмузі поряд з ГБК «Зоряний», навпроти КЗШ №121 по вул. Електрозаводська, було зупинено двох чоловіків, які назвались як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поряд з якими було виявлено медичний шприц об`ємом 20 мл. з рідиною коричневого кольору в кількості приблизно 8 мл., ззовні схожа на наркотичну. На місце викликано СОГ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області. Після приїзду СОГ Покровського ВП, слідчим проведено огляд місця події, в ході якого оглянуто медичний шприц об`ємом 20 мл. з рідиною коричневого кольору в кількості приблизно 8 мл., ззовні схожа на наркотичну та вилучено до спеціального пакету НПУ.

Покровським ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за № 0001160 від 02.06.2020 року з попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за ознаками: незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
В ході проведення 02 червня 2020 року огляду речей, які останні надали для огляду, а саме: ОСОБА_5 надав для огляду мобільний телефон «Prestigio PSP 3513DUO_RU» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 з сім-карткою № НОМЕР_3 , грошові кошти в сумі 8000 грн. купюрами номіналом по 10 грн., 20 грн., 50 грн., 100 грн., 200 грн., 500 грн., ОСОБА_7 надав для огляду мобільний телефон «NOKIA-1101» imei: НОМЕР_4 з сім-карткою № НОМЕР_5 , мобільний телефон «SAMSUNG GT-4100» imei: НОМЕР_6 з сім-карткою № НОМЕР_7 ) вилучено.
02 червня 2020 року вилучені речі та документи постановою слідчого визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0001160.

Виходячи з того, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного факту, зокрема з метою недопущення пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, розпорядження майном та для забезпечення проведення подальших відповідних експертиз, слідчий просив накласти арешт на вилучене 02 червня 2020 року в ході проведення огляду місця події майно

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та пояснив, що грошові кошти у разі перекваліфікації дій на ст. 307 КК України можуть бути використані з метою конфіскації майна, а щодо телефонів може бути призначено відповідні експертизи.

Третя особа щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_7 .

Третя особа щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання. Суду поясни, що 02.06.2020 року перебуваючи на мікрорайоні Зарічний зайшов до лісосмуги, до нього підійшли працівники поліції та на відстані 5 метрів від нього знайшли шприц з невідомою речовиною. Його забрали до відділку поліції де в службовому кабінеті вилучили кошти 8000 грн. та мобільний телефон. Грошові кошти йому надіслав батько для лікування бабусі яка є онкохворою.

Представник третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання як необґрунтованого.

Заслухавши думку прокурора, та учасників провадження дослідивши в судовому засіданні матеріали додані до клопотання, слідчий суддя встановив, що 02 червня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001160 внесені матеріали досудового розслідування стосовно кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за ознаками: незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Відповідно до протоколу огляду від 02 червня 2020 року було оглянуто речі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , а саме мобільний телефон «Prestigio PSP 3513DUO_RU» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 з сім-карткою № НОМЕР_3 , грошові кошти в сумі 8000 грн. купюрами номіналом по 10 грн., 20 грн., 50 грн., 100 грн., 200 грн., 500 грн., мобільний телефон «NOKIA-1101» imei: НОМЕР_4 з сім-карткою № НОМЕР_5 , мобільний телефон «SAMSUNG GT-4100» imei: НОМЕР_6 з сім-карткою № НОМЕР_7 .
Зазначене майно постановами слідчого від 01 червня 2020 року визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.
Таким чином, постанови про визнання речовими доказами хронологічно передують протоколу огляду.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.
Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт накладений у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Однак, матеріали клопотання про арешт майна та матеріали кримінального провадження, які є у розпорядженні слідчого судді, не містять належного обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, а саме: мобільний телефон «Prestigio PSP 3513DUO_RU» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 з сім-карткою № НОМЕР_3 , грошові кошти в сумі 8000 грн. купюрами номіналом по 10 грн., 20 грн., 50 грн., 100 грн., 200 грн., 500 грн., мобільний телефон «NOKIA-1101» imei: НОМЕР_4 з сім-карткою № НОМЕР_5 , мобільний телефон «SAMSUNG GT-4100» imei: НОМЕР_6 з сім-карткою № НОМЕР_7 .

Як вбачається зі змісту клопотання, прокурор посилається на те, що вилучене майно, має доказове значення у кримінальному провадженні, однак належних доказів про відповідність вилученого майна вимогам ст.98 КПК України та наявність ознак речових доказів у кримінальному провадженні № 0001160 до клопотання прокурором не долучено.
При цьому, ані зі змісту клопотання про арешт майна, ані з інших матеріалів кримінального провадження, які долучені до клопотання, не вбачається які саме ознаки вилученого майна вказують на його відповідність критеріям, визначеним у статті 98 КПК України.
Так, з протоколу огляду від 02 червня 2020 року вбачається, що слідчий ОСОБА_8 перебуваючи в службовому кабінеті СВ КВП ГУНП в Дніпропетровській області за участю понятих та володільців вилученого майна, які добровільно надали йому: мобільний телефон «Prestigio PSP 3513DUO_RU» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 з сім-карткою № НОМЕР_3 , грошові кошти в сумі 8000 грн. купюрами номіналом по 10 грн., 20 грн., 50 грн., 100 грн., 200 грн., 500 грн., мобільний телефон «NOKIA-1101» imei: НОМЕР_4 з сім-карткою № НОМЕР_5 , мобільний телефон «SAMSUNG GT-4100» imei: НОМЕР_6 з сім-карткою № НОМЕР_7 . Вказані речі було вилучено. Огляд почать о 17.00 год. та закінчено о 17.20 год. 02.06.2020 року тобто до внесення відомостей до ЄРДР (а.с. 11,12).
Разом з тим, вказаний протокол огляду місця події від 02 червня 2020 року не містить даних, які б вказували що вилучене майно, може мати доказове значення у кримінальному провадженні № 0001160 від 02 червня 2020 року.
Крім того, згідно постанови слідчого СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 01 червня 2020 року (тобто до огляду місця події), мобільний телефон «Prestigio PSP 3513DUO_RU» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 з сім-карткою № НОМЕР_3 , грошові кошти в сумі 8000 грн. купюрами номіналом по 10 грн., 20 грн., 50 грн., 100 грн., 200 грн., 500 грн., мобільний телефон «NOKIA-1101» imei: НОМЕР_4 з сім-карткою № НОМЕР_5 , мобільний телефон «SAMSUNG GT-4100» imei: НОМЕР_6 з сім-карткою № НОМЕР_7 , було визнано речовими доказами з огляду на те, що вказаний майно має значення речового доказу у цьому кримінальному провадженні. Постанов про виправлення описки слідчому судді не надано, а отже перевірити коли було прийнято це процесуальне рішення неможливо.
Водночас посилання слідчого та прокурора лише на те, що вилучене майно має доказове значення у кримінальному провадженню, без посилання на відповідні докази, не є безумовною підставою вважати таке майно речовим доказом у кримінальному провадженні.
Отже, такий протокол огляду та постанова про визнання речовими доказами від містять лише загальне формулювання та цитування норм КПК України, без посилання на конкретні дані, які дають підстави для висновку про те, що вказане майно, можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні № 0001160 від 02 червня 2020 року.
В даному випадку слід звернути увагу й на рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 р., у якому зазначено про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.
В судовому засіданні не підтверджено, що вилучені під час огляду речі є засобами та предметами вчинення кримінального правопорушення або мають відношення до кримінального провадження та належним чином не обґрунтовано підстави і мети накладення арешту на інше зазначене в клопотанні майно.
Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не має підстав задовольнити клопотання слідчого про арешт майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про арешт майна - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1