Справа № 396/2035/18
Провадження № 1-кп/396/217/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.01.2020 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м.Шахтарськ Донецької області, тимчасово проживає АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , проходив службу військовослужбовця у зв`язку з мобілізацією та за контрактом з 2014 року по 19.07.2019 року на посаді сержанта командира гармати військової частини НОМЕР_1 ОТБ , освіта середня спеціальна, розлучений, на утриманні неповнололітніх дітей та осіб похилого віку не має, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства з особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб.
Кримінальне правопорушення було вчинено за наступних обставин.
Судом встановлено, що 11 жовтня 2015 року близько 08:30 години обвинувачений ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_7 ( матеріали відносно якого виділено в окреме провадження та засуджено вироком Новоукраїнського районного суду від 29.10.2018 року за ч.2 ст.296 КК України, вирок набув законної сили), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, помітивши легковий автомобіль ЗАЗ «Таврія Нова» 110247, реєстраційний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, що належить потерпілому ОСОБА_8 , та який знаходився на вул. Соборна (колишня Леніна), м. Новоукраїнка Кіровоградської області навпроти ІНФОРМАЦІЯ_2 у обвинуваченого ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ( якого засуджено вироком Новоукраїнського районного суду від 29.10.2018 року за ч.2 ст.296 КК України), виник умисел на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжувалося особливою зухвалістю.
В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи спільно з ОСОБА_7 ( якого засуджено вироком Новоукраїнського районного суду від 29.10.2018 року за ч.2 ст.296 КК України), недотримуючись встановлених правил поведінки у громадських місцях, у присутності сторонніх осіб, та не реагуючи на їх зауваження, підійшов до вказаного вище автомобіля та почав наносити удари ногами та руками в праву сторону даного автомобіля, в результаті чого було деформовано металеву частину його кузова, а саме передню праву дверцяту та заднє крило, які потребують відновлювальних робіт.
Згідно висновку експерта № 520 від 06.07.2016 року вартість відновленого ремонту транспортного засобу марки ЗАЗ «Таврія Нова» 110247 складає 7071,25 гривень
Своїми умисними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 7071,25 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, 11.10.2015 року, приблизно через 20 хв. після вказаної події, тобто близько о 08:50 год., обвинувачений ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, помітив інший автомобіль ЗАЗ «Таврія Нова», реєстраційний номер НОМЕР_3 , бежевого кольору, який належить потерпілій ОСОБА_9 та знаходився по пров. Шкільний, м. Новоукраїнка, на відстані 15 метрів від перехрестя вул. Соборна та пров. Шкільного. Реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, обвинувачений ОСОБА_3 недотримуючись встановлених правил поведінки у громадських місцях, у присутності сторонніх осіб, та не реагуючи на їх зауваження, підійшов до вказаного автомобіля та почав наносити удари ногами та руками в праву сторону даного автомобіля, в результаті чого було деформовано металеву частину його кузову, а саме передню праву дверцяту та розбито заднє праве бічне скло автомобіля, які потребують відновлювальних робіт.
Згідно висновку експерта № 420 від 03.06.2016 року ринкова вартість одного заднього правого бічного скла до автомобіля ЗАЗ «Таврія Нова» реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 213,75 гривень, ринкова вартість передніх правих дверей до автомобіля марки ЗАЗ «Таврія Нова», реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 1805,00 гривень.
Своїми умисними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2018,75 грн..
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України не визнав, пояснивши, що відшкодовано власнику автомобіля 2000 гривень та які до нього претензій не мають. В подальшому від надання пояснень суду відмовився в порядку ст. 63 Конституції України.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, 11.10.2015 року зранку була на ринку з чоловіком, прибіг ОСОБА_10 і повідомив, що побили їх автомобіль ЗАЗ «Таврія Нова» реєстраційний номер НОМЕР_3 , її чоловік ОСОБА_11 побіг подивитися і відразу погнався за чоловіком, який залишив місце події, догнавши його поблизу будинку культури, це був ОСОБА_12 . Вона вже побачила останнього, коли ОСОБА_3 знаходився в поліцейському автомобілі, по обличчю було видно, що ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння, не висловлювався нецензурною лайкою, нічого не говорив, мабуть злякався, працівники поліції допитували, фотографували місце злочину. В їх автомобілі ЗАЗ «Таврія Нова» було розбите скло та вм`ятина в дверцятах. Додавши, що безпосередніх подій, як побили автомобіль ні вона, ні її чоловік ОСОБА_11 не бачили, бачили ОСОБА_13 і ще одна жінка. Крім того пояснила, що завдані збитки на суму 2000 грн. обвинуваченим були відшкодовані через декілька днів, претензій до останнього немає.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що 11.10.2015 року, зранку, на вулиці було тепло, він перебував у взуттєвій майстерні, де працює, прийшов ОСОБА_14 та повідомив, що хтось побив автомобіль його дружини ЗАЗ «Таврія Нова», який стояв у провулку навпроти військомату. Він прийшов і побачив, що дійсно в автомобілі побите заднє скло, з правої сторони погнута пасажирська дверка. Люди, які були поряд, розповіли, що автомобіль пошкодили двоє чоловіків, які пішли в сторону центра міста. Наздогнавши хлопців він упізнав ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , та на руках якого була кров. Привів хлопців до автомобіля де була вже міліція і багато людей. ОСОБА_17 та ОСОБА_3 знає особисто. Авто відремонтував за 2100 грн. ОСОБА_12 відшкодував йому 2000 грн.
Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що три роки потому, в 2015 році, вранці, точної години не пам`ятає, приблизно від 06 до 08 години ранку, він перебував на чергуванні у війському комісаріаті разом з ОСОБА_19 , почувши сторонні крики, він вийшовши на вулицю, побачив двох хлопців, які гукали якогось товариша. Вони намагались зайти у РВК, говорили йому, що ОСОБА_20 яка стояла біля РВК належить їх товаришу. Він говорив що авто не хлопця, але вони не реагували і погнули дверку з правої сторони та зкрутили заливну пробку авто. Били по стіклах намагались перевернути автомобіль беручись за крила авто але не змогли це зробити. Пошкодили капот задню ляду багажника. Перехожі люди намагались заспокоїти хлопців словами, але вони не реагували. Між побиттям першого та другого авто пройшло 5-10 хв.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що років три тому, точної дати не пам`ятає, вранці до 10-ї години ранку, він приїхав до центрального базару, а автомобіль «Таврія» сірого кольору, лишив навпроти військомату. Повернувшись через годину, побачив, що автомобіль пошкоджений, вмятина на передніх правих дверях та тріщина на лобовому склі. Через декілька днів, до нього додому прийшов хлопець у військовій формі, повідомив, що пошкодив автомобіль. Назвав себе ОСОБА_21 , високий зростом близько 180 см. Та світле волосся. Завдані збитки були відшкодовані солдатом.
Свідок ОСОБА_22 , пояснив, що точної дати не пам`ятає, кілька років тому, до обіднього часу він стояв біля Новоукраїнського віськового комісаріата, та бачив, як ОСОБА_23 відтягував ОСОБА_16 , щоб останній не бив автомобіль. По ліву сторону біля автомобільного знаку стояв автомобіль Таврія світлого кольору, він спочатку почув удари по автомобілю, підійшовши ближче побачив братів ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , обоє вони перебували в нетверезому стані. Через декілька хвилин Попові пішли, а він особисто покликав ОСОБА_26 , власника автомобіля. В автомобілі була пошкоджена пасажирська дверка, та скло.
Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що працював молодшим спеціалістом служби захисту Новоукраїнського РВК з 2014 по 2015 роки, того дня перебував на чергування як помічник чергового. Черговим був ОСОБА_27 , який і повідомив йому, що на вулиці біля дороги двоє хлопців пошкодили автомобілі, він одразу викликав поліцію. Сам особисто спостерігав через вікно метрів за 20-30, бачив 2-3 хлопців, які стояли біля автомобіля "Таврія" світлого кольору. Особисто він не бачив хто пошкодив автомобіль. Протокол допиту підписав особисто.
Свідок ОСОБА_28 , суду пояснив, що весною 2015 року, дати не пам`ятає, в центрі м. Новоукраїнка по вул. Соборній, біля Новоукраїнського РВК, близько 10 год. він рухався в напрямку базару та бачив як водійка "Таврії" повернула на право та зупинилась на зебрі. Бачив розбите скло автомобіля та пошкоджену пасажирську дверку. На місі ДТП підписав протокол огляду місця події, але хто саме пошкодив автомобіль не бачив. Чув зі слів працівників поліції, які вказували на ОСОБА_29 .
Свідок ОСОБА_30 суду пояснила, що дані події відбувалися чотири роки тому, восени 2015 року. Того дня, точної дати не пам`ятає, вона в період часу між 8-12 год. стояла біля війскомату, раптово почула шум, нецензурну лайку, побачили двох хлопців біля машини світлого кольору, які били ногами і кулаками по правій стороні машини, намагались перекинути автомобіль. Пам`ятає розбите скло. Подія тривала до 5 хв. Поруч, приблизно за 20 м. стояла машина ОСОБА_31 , по кольору автомобілі були схожі. Через 20-30 хв. Після побиття першого автомобіля ці двоє чоловіків били кулаками авто ОСОБА_32 . Один з них говорив що це не той автомобіль. Вказані чоловіки в обох випадках виражались нецензурною лайкою Після чого чоловіки пішли в сторону центра міста. Повернулась ОСОБА_33 і викликала міліцію. Обдва автомобіля були світлих тонів. Хлопці були у стані алкогольного сп`яніння.
За згодою учасників судового провадження, з врахуванням свідчень свідків, сторона обвинувачення відмовилася від допиту свідка ОСОБА_34 та на її допиті сторона захисту не наполягала.
Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Докази, покладені судом в обгрунтування вироку, отримані у відповідності до діючих процесуальних норм та правил.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 , незважаючи на заперечення своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів, зокрема, на підтвердження вини обвинуваченогодослідженими доказами:
- протоколом проведення слідчого експеременту від 19.06.2016 року, з фототаблицями, за участю потерпілої ОСОБА_35 , відповідно до якого остання розповіла, що коли підійшла до свого автомобіля побачила на ньому відповідні ушкодження (а.п.144-146);
- протоколом проведення слідчого експеременту від 19.06.2016 року, з фототаблицями, за участю свідка ОСОБА_36 , відповідно до якого останній розповів, як перебуваючи біля будівлі військомата чув удари по металу, потім побачив, біля автомобіля "Таврія" ОСОБА_16 та відтяг його далі. На автомобілі були наявні ушкодження: розбите заднє праве скло та деформована передня права дверка (а.п. 147-149);
- протоколом огляду місця події від 18.10.2015 року, з фототаблицями, за участю потерпілого ОСОБА_8 , відповідно до якого предметом огляду є автомобіль "Таврія" сірого кольору, з наявними на ньому пошкодженями (а.п. 156-159);
- висновком експерта № 520 від 06.07.2016 року, відповідно до якого вартість відновленого ремонту транспортного засобу марки ЗАЗ «Таврія Нова» 110247 складає 7071,25 гривень (а.п. 160-172);
- висновком експерта № 420 від 03.06.2016 року, відповідно до якого ринкова вартість одного заднього правого бічного скла до автомобіля ЗАЗ «Таврія Нова» реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 213,75 гривень, ринкова вартість передніх правих дверей до автомобіля марки ЗАЗ «Таврія Нова», реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 1805,00 гривень (а.п. 150-155);
Не є документом в розумінні ст. 99 КПК України, на які посилався прокурор під час судового розгляду та доказами у справі відповідно до положень ст. 84 КПК України: витяг з ЄРДР (а.п. 143), а також копія протоколу огляду місця події від 11.05.2016 року, яка належним чином не посвідчена прокурором 28.01.2020р..
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.
При цьому для кваліфікації, суд враховує як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб за цих же обставин, що пітверджено вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29.10.2018 року, відповідно до якого визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 296 КК України. Вирок набрав законної сили згідно ухвали Кропивницького апеляційного суду від 14.01.2019 року.
Твердження сторони захисту, що в діях обвинуваченого не має кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, суд оцінює критично та розцінює їх як обраний ними спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, з метою уникнення кримінальної відповідальності, так як обвинувачений відмовився від дачі показів в порядку ст. 63 Конституції України, а його вина підтверджується дослідженими безпосередньо судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення.
Зокрема поясненнями свідка ОСОБА_18 , який безпосередньо бачив як обвинувачений ОСОБА_3 разом зі своїм знайомим чи братом ОСОБА_7 (відносно якого винесено вирок по даним обставинам) в громадському місці, в присутності сторонніх осіб, висловлюючись нецензурною лайкою, вчинили побиття двох автомобілів, завдавши їхнім власникам матеріальні збитки, на зауваження свідка ОСОБА_18 не реагували; висновком експерта№ 520 від 06.07.2016, відповідно до якого завдана матеріальна шкода власнику автомобіля ОСОБА_8 ЗАЗ «Таврія Нова» 110247 складає 7071,25 грн., та висновком експерта № 420 від 03.06.2016, відповідно до якого матеріальна шкода завдана власнику автомобіля ОСОБА_9 складає 2018,75 грн., що підтвердилося поясненнями в судовому засіданні свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та підтвердилося самим обвинуваченим ОСОБА_3 , оскільки останній, добровільно, через декілька днів після вчинення кримінального правопорушення відшкодував матеріальну шкоду в сумі 2000 гривень, завдану в результаті своєї поведінки ОСОБА_9 , що не заперечувалося обвинуваченим та фактично підтверджує визнання ним факту вини; вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29.10.2018 року, відповідно до якого визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.296 КК України по даним обставинам справи, що має наявність кваліфікації частини 2 статті 296 КК України дії вчинені групою осіб. Вирок набрав законної сили.
Відповідно до ст.ст. 22, 93 КПК України, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, обвинувачений та сторона захисту не довели суду, що обвинувачений не мав умислу на порушення громадського порядку та не вчинив кримінального правопорушення.
Клопотання в порядку ст. 333 КПК України перед судом стороною захисту не заявлялося. Дії слідчого на стадії досудового слідства та підготовчого судового засідання не оскаржувалися. Стороною захисту не заявлялось та не надано суду доказів, що на обвинуваченого під час досудового розслідування чинився психологічний та фізичний тиск.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема з рішень у справі "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Лавентс проти Латвії" від 07.11.2002 оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.
Докази, покладені судом в обгрунтування вироку, отримані у відповідності до діючих процесуальних правил.
Крім того, вирішуючи питання про наявність в діях обвинуваченого кваліфікуючої ознаки за ч. 2 ст. 296 КК України, суд виходив з наступного.
Пунктом 3 Постановою Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №10 "Про судову практику у справах про хуліганство" при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч.1ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до п.5 зазначеної Постанови Пленума ВС України за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Сторона захисту заперечує склад кримінального правопорушення, встановленого ч.2 ст. 296 КК України.
На спростування сторони захисту, суд вважає за необхідне зазначити, що об`єктом захисту у ст.296 КК України є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних сторони злочину, як його мотив.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.
В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, власності, крім інших ознак, перебуває і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив. Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній умовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.
Отже, суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства.
Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Початок прояву хуліганства може бути різний: наприклад, особа може завчасно передбачити, що перебуватиме у громадському місці під час проведення якихось заходів, й у зв`язку із цим готується, налаштовує себе на вчинення у той час відповідних протиправних дій, або ж рішення вчинити такі дії може виникнути спонтанно, раптово, ситуативно. Однак для кваліфікації хуліганства момент виникнення бажання його вчинити не є визначальним, оскільки не є конструктивною ознакою (складовою) цього посягання. Цей стан не виключає й того, що особа, яка не планувала або завчасно не готувалася і не мала наміру вчинити хуліганство, водночас може скоїти це діяння згодом за будь-яких обставин.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, ознакою особливої зухвалості хуліганства є пошкодження майна обвинуваченим ОСОБА_3 , даний факт не заперечувався та не спростовувався стороною захисту, обвинувачений добровільно відшкодував потерпілій майнову шкоду, що і підтвердив у судовому засіданні та має підтвердження висновками експерта, та таке яке особа тривалий час не припиняла, що підтверджується показами свідка ОСОБА_18 , який суду пояснив, що подія тривала близько 30 хвилин. Крім того протиправні дії обвинуваченого були спрямовані проти громадського порядку, тобто проти усталених взаємовідносин громадян між собою та суспільством, заснованих на загальноприйнятих правилах співжиття, спокійних умов побуту та відпочинку людей. Так, на правомірні зауваження свідків обвинуваченому на очевидні порушення ним громадського порядку, останній не реагував, вчиняючи при цьому хуліганські дії. Висловлюючись в громадському місці, яким є загальнодоступна частина населеного пункту міста Новоукраїнка, нецензурною лайкою, обвинувачений проявляв явну неповагу до суспільства. При цьому об`єктивна сторона протиправних дій мала умисний та активний характер, обвинувачений усвідомлено діяв з мотивів явної неповаги до суспільства, маючи на меті у грубій формі порушити існуючий громадський порядок.
Відповідно до п.5 Постанови Пленуму ВС України від 22.12.2006 року №10 хуліганство визнають учиненим групою осіб і кваліфікують за ч. 2 ст. 296 КК України у разі участі в злочинних діях декількох (двох і більше) виконавців незалежно від того, яка форма співучасті (ст. 28 КК) мала місце. Кваліфікація за цією ознакою дій осіб, які вчинили злочин за попередньою змовою або організованою групою, не виключає визнання зазначених обставин такими, що обтяжують покарання (п. 2 ч. 1 ст. 67 КК).
Кримінальне правопорушення було вчинено групою осіб, що кваліфікується ч.2 ст.296 КК України, оскільки вчинено обвинуваченим ОСОБА_3 та його братом ОСОБА_7 , відносно якого справу виділено в окреме провадження та винесено обвинувальний вирок по даним обставнам справи, вирок набув законної сили.
Крім того, судом взято до уваги правовий ВСУ у справі № 5-17кс12 від 04.10.2012 року, згідно якого «для кваліфікації дій особи за ст.296 КК України, обов`язковим є наявність умислу винного саме на порушення громадського порядку».
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.296 КК України, за обставин, встановлених судом.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував перебування на місці скоєння кримінального правопорушення, добровільно відшкодовано збитки власниум автомобіля, заперечуючи лише кваліфікацію своїх дій за ч.2 ст. 296 КК України, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , в межах пред`явленого обвинувачення, правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 296 КК України, якгрубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства з особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, згідно із ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, обставини вчинення, мету та мотив вчинення злочинів, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя та ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає його часткове каяття у вчиненому, добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 передбачені ст. 67 КК України - суд визнає вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, оскільки під сумнів зазначена обставина стороною захисту не ставилася та не спростовувалася.
Згідно досудової доповіді та висновку Новоукраїнського РВ філії ДУ "Центр пробації", щодо вчинення правопорушень обвинуваченим ОСОБА_3 , вбачається, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не ставить високої небезпеки для суспільсьтва (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень (а.п.43).
Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченого, відповідно до якої ризик вчинення ОСОБА_3 , повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середній та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній (а.п. 43).
При цьому, суд враховує думку органу пробації, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства.
Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, тимчасово проживає АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , проходив службу військовослужбовця у зв`язку з мобілізацією та за контрактом з 2014 р. по 19.07.2019 р. на посаді сержанта командира гармати військової частини НОМЕР_1 ОТБ , приймав участь в антитерористичній операції, скарг на поведінку не надходило, скарг на стан здоров`я не має, фізично здоровий і придатний до фізичної праці, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи наслідки, які настали в результаті вчиненого правопорушення, позицію осіб, яким завдана матеріальна шкода від кримінального правопорушення, які не мають до обвинуваченого претензії матеріального та морального характеру, зважаючи на відношення обвинуваченого до вчиненого, яким усунено заподіяну шкоду власникам автомобілів, особи обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони та раніше не судимий, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи думку сторони захисту, яка просить виправдувати, сторони публічного обвинувачення, яка вважає за необхідне призначити покарання із звільненням від відбуття покарання.
З урахуванням встановлених обставин справи, тяжкості вчиненого злочину, та практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, а також врахувавши дані про особу винуватого і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку засудженого за період кримінально-процесуального провадження, чим фактично досягнута мета покарання, суд приходить до переконання та висновку про доцільність та можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, у виді обмеження волі, так як протипоказань встановлених ч.2 ст. 61 КК України не встановлено та не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, у межах санкцій ч. 2 ст. 296 КК України у виді обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного основного покарання із випробуванням, встановивши іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, згідно ст.76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази по справі відсутні.
Процесуальні витрати по справі щодо проведення експертиз відсутні.
Захід забезпечення кримінального провадження, відносно обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили, суд не вбачає, сторона обвинувачення не заявляла.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ч.1 п. 1, 2 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1