Справа № 199/9097/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2020 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпрі об`єднане кримінальне провадження за судовим №199/9097/18 (1кп/199/134/19) (кримінальні провадження №№0001874, №0002162) за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 та ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 та ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 під вартою, проти якого обвинувачені та захисники заперечували, звернувшись одночасно до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Прокурор заперечував щодо клопотання сторони захисту.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовження строку тримання під вартою, зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд керується та враховує, що тримання під вартою у відповідності до пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, особистості обвинуваченого, його моральними переконаннями.

Загальне положення щодо розумних строків тримання під вартою викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішеннях у справі «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», згідно з якою розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, а продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

За даним кримінальним провадженням, суд враховує обсяг пред`явленого обвинувачення, всі ризики, встановленні під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які не змінилися до теперішнього часу, а також превалювання суспільного інтересу над індивідуальним інтересом у даному кримінальному провадженні.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що матеріали кримінального провадження доводять про наявність обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яких повідомлено про підозру у скоєнні умисного тяжкого корисливого кримінального правопорушення проти власності, за законом у разі визнання винуватості, кожному з них, може бути призначено покарання від 3 до 6 років позбавлення волі, які ніде офіційно на працювали, можуть скоювати нові злочини, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 в минулому засуджувався за скоєння тих самих умисних злочинів проти власності, а відносно нього Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за ч.3 ст.15 та ч.3 ст.185 КК України,

Крім того, в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 та ч.3 ст.185 КК України, яке відноситься до умисного тяжкого корисливого злочину проти власності.

Також, суд враховує і той факт, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, коли обвинувачений знаходився під домашнім арештом, що з огляду на викладене є винятковими підставами для продовження застосування обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, суд відхиляє довід захисника ОСОБА_9 щодо можливого працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_10 якщо той буде перебувати на волі.

Захисником надано гарантійний лист від директора ТОВ «ІНСОРТ» про працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_10 , який судом не враховується, оскільки захиснику та обвинуваченому невідоме місце знаходження ТОВ «ІНСОРТ» у м. Дніпрі, а в гарантійному листі вказано юридичну адресу: Київська область, місто Бровари, що взагалі нівелює та унеможливлює запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченому, за адресою знаходження у м.Дніпрі.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 заявив, що він буде працевлаштований для ремонту доріг.

Але, відповідно до інформації вільного доступу мережі Інтернету, діяльність ТОВ «ІНСОРТ» не є ремонт доріг тощо, а основна неспеціалізована оптова торгівля та юридичні послуги.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_10 про наявність у нього міцних соціальних зв`язків у вигляді сім`ї, неповнолітньої дочки не підтверджується, оскільки обвинувачений пояснив, що з дружиною він розлучився, а з дочкою лише спілкувався, що можливо прийти до висновку про можливе надання допомоги дитині періодично, від випадку до випадку, з огляду про відсутність заяв до суду від колишньої дружини, що обвинувачений утримував сім`ю, постійно надавав дочки матеріальну допомогу.

Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинувачених, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу.
У зв`язку з викладеним, суд вважає, що клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню, приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою, оскільки заявлені ризики, які виправдовують тримання обвинувачених під вартою, не зменшилися та до обвинувачених не можуть бути застосовані більш м`які альтернативні запобіжні заходи, оскільки такі запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, забезпечити необхідність виконання процесуальних рішень суду та запобіганню спробам ухилення обвинувачених від суду або переховування, скоювати злочини, що є винятковими підставами для продовження застосування обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з викладеним та наявністю фактів про існування реального суспільного інтересу, який за належним врахуванням принципу презумпції невинуватості, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи.
Керуючись ст.ст.331,369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити раніше обраний запобіжний захід тримання під вартою у Державній установі виконання покарань (№ 4) управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Дніпропетровська (м.Дніпро), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м.Феодосія АРК, кожному з них, на 60 (шістдесят) днів, тобто до 27 березня 2020 року включно.
Відмовити у задоволенні клопотання стороні захисту щодо зміни кожному з обвинувачених запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід домашній арешт.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, захисникам, та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для виконання, представнику потерпілого для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 7 днів з дня проголошення ухвали, а особою, яка тримається під вартою, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1