Справа № 468/271/20-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

01.07.2020 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження № 0000044 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, працюючого вантажником-експедитором в ТОВ «Плато-Н», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В середині серпня 2019 року, більш точна дата не встановлена, в с. Новомар`ївка Баштанського району Миколаївської області з метою незаконного заволодіння транспортним засобом близько 24.00 годин ОСОБА_3 прийшов до домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_3 , та умисно з корисливих мотивів через незачинену хвіртку проник на територію вказаного домоволодіння, де шляхом відкриття замка вхідних дверей за допомогою ключа, що знаходився в приміщенні сараю, таємно проник до будинку, звідки з кімнати, що знаходиться праворуч від входу, викотив із вказаного домоволодіння належний ОСОБА_5 мопед марки «Верховина», яким незаконно заволодів. Після того ОСОБА_3 , утримуючи при собі викрадений мопед, залишив місце події, розпорядившись ним на власний розсуд.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням у приміщення.

Крім того, в кінці серпня 2019 року, більш точна дата не встановлена, в с. Новомар`ївка Баштанського району Миколаївської області близько 24.00 години ОСОБА_3 , з метою крадіжки чужого майна з корисливих мотивів шляхом вільного доступу через незачинену хвіртку проник на територію домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_3 , та через незачинені вхідні двері проник до будинку, звідки із застосуванням фізичної сили, шляхом демонтажу таємно умисно викрав двоконфорну чавунну плиту, яка використовується як настил пічний, розмірами 700х400 см з чавунними кільцями різних діаметрів, вартістю 550 грн. Після того ОСОБА_3 , утримуючи при собі викрадену чавунну плиту з металевими кільцями, залишив місце події, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальних збитків в розмірі 550 грн.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.

Свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень ОСОБА_3 визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема те, що в серпні 2019 року у нічний час він таємно заволодів мопедом, що знаходився у будинку ОСОБА_5 в с. Новомар`ївка, відчинивши двері ключем, місцезнаходження якого було відоме обвинуваченому. Наступного дня обвинувачений продав вказаний мопед ОСОБА_6 . Через деякий час в кінці серпня 2019 року вночі обвинувачений здійснив крадіжку чавунної пічної плити на дві конфорки з житлового будинку домоволодіння ОСОБА_5 в с. Новомар`ївка Баштанського району, яку здав на пункт прийому металобрухту. Потерпілому фактично повернутий мопед та обвинувачений вибачився перед потерпілим і той не має до нього претензій матеріального характеру. У вчиненому розкаюється, працевлаштувався та запевняє, що не вчинить подібного в майбутньому.

Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у скоєному підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Із заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.01.2020 року слідує, що ОСОБА_5 звернувся із заявою про те, що невідома особа в період з 15.08.2019 року по 22.08.2019 року з його домоволодіння по АДРЕСА_1 викрала мопед та чавунну плиту пічного опалення.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 31.01.2020 року місцем вчинення кримінального правопорушення є домоволодіння ОСОБА_5 , розташоване по АДРЕСА_1 , в одній з кімнат якого відсутня чавунна плита на печі.

Згідно з протоколом огляду предмета від 31.01.2020 року слідчим на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_1 за участі потерпілого ОСОБА_5 оглянутий мопед «Верховина».

Відповідно до розписки ОСОБА_5 потерпілому повернутий мопед «Верховина».

З протоколу проведення слідчого експерименту від 01.02.2020 року слідує, що підозрюваний ОСОБА_3 в присутності двох понятих на місці добровільно розповів та показав, як заволодів мопедом з будинку домоволодіння ОСОБА_5 .

Висновком товарознавчої експертизи № 405 від 13.02.2020 року підтверджується вартість викраденої у ОСОБА_5 чавунної плити, яка саном на 22.08.2019 року становила550 грн.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 26.02.2020 року слідує, що підозрюваний ОСОБА_3 в присутності двох понятих на місці добровільно розповів та показав, як здійснив крадіжку чавунної плити з будинку домоволодіння ОСОБА_5 .

Таким чином, вказані вище докази свідчать про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

При цьому, відповідно до п.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно зі ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.

Натомість у відповідності до ст. 28 КПК України кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите. Проведення судового провадження у розумні строки забезпечує суд.

Оскільки на час розгляду даного кримінального провадження відносно ОСОБА_3 суду не наданий вирок, який набрав законної сили, щодо іншого кримінального провадження №0000062 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, на яке посилається сторона обвинувачення в обвинувальному акті, більш того на час розгляду даної справи такий вирок ще не постановлений, тому у відповідності до визначеної в ст. 17 КПК України презумпції невинуватості відсутні підстави для посилання на кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюється вказане кримінальне провадження, як на кваліфікуючу ознаку повторності діянь ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Суд не може погодитись з позицією прокурора що в даному випадку повторність має бути врахована судом, виходячи з положень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 04.06.2007 року.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 11.12.2019 року по справі № 274/2956/17 посилання на п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 04.06.2007 року, відповідно до положень якого «для повторності не має значення, чи було особу засуджено за раніше вчинений злочин», у цьому випадку є безпідставними, адже така правова оцінка діяння є можливою тільки за умови, коли всі епізоди злочинної діяльності є предметом одного судового розгляду, оскільки за таких умов суд безпосередньо досліджує докази та у вироку робить висновок про доведеність винуватості особи одночасно за всіма епізодами кримінальних правопорушень, які інкриміновані обвинуваченому.

За такого, з обвинувачення ОСОБА_3 за ч.3 ст. 185 та ч.2 ст. 289 КК України належить виключити таку кваліфікуючу ознаку як повторність, що при цьому, не впливає на кваліфікацію його дій саме за ч.3 ст. 185 та ч.2 ст. 289 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує особу винного, який характеризується позитивно, не судимий, працює, визнання ним своєї вини, характер вчинених ним суспільно-небезпечних діянь, що віднесені до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину (оскільки він при проведенні слідчих експериментів повідомив про відомі лише йому обставини вчинення злочинів з врахуванням таємного характеру їх вчинення).

У досудовій доповіді орган з питань пробації прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

З урахуванням особи винного і ряду обставин, які пом`якшують покарання та, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, та з урахуванням досудової доповіді органу з питань пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення волі, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і можливість застосування ст. 75 КК України, ухваливши звільнення від відбування покарання з випробуванням та з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Що ж стосується необхідності призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, то з врахуванням описаних вище обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, його особи, суд вважає, що відсутня необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази: мопед марки «Верховина» - необхідно залишити у володільця ОСОБА_5 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_3 визначити п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.ст.75,76 КК України засудженого звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ мопед марки «Верховина» - залишити у володільця ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів.

суддя: