КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 02 грудня 2019 року, апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2019 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, громадянин України, із вищою освітою, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2019 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , до 23 грудня 2019 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що слідчим та прокурором не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні, а тому з урахуванням даних про особу підозрюваного у їх сукупності прийшов до висновку про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Зокрема, на переконання автора апеляційної скарги, враховуючи обставини передбачені ст.ст. 177-178 КПК України, а саме: наявність вагомих доказів, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкість вчинення кримінального правопорушення - за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 12 років з конфіскацією майна, та який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а також те, що є наявні ризики у кримінальному провадженні переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки Шевченківський районний суд міста Києва на даний час розглядає кримінальну справу відносно ОСОБА_6 за вчинення аналогічного злочину, враховуючи, що досудовим розслідуванням було встановлено наявність обґрунтованого повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, та те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, задовільний стан здоров`я підозрюваного, який не виключає і не унеможливлює його перебування під вартою, то є всі підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, доводи підозрюваного та його захисника щодо необхідності залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Голосіївським управлінням поліції Головного управління національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 25 жовтня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0009052, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.
26 жовтня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у шахрайстві, вчиненому в особливо великих розмірах, недоведеному до кінця з причин, які не залежали від його волі, та використанні завідомо підроблених документів.
Того ж дня слідчий відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді згаданого районного суду від 26 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого, та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки слідчим та прокурором не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Як уважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутностідля необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки слідчим та прокурором не доведена неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобіганню ризикам зазначеним у клопотанні слідчого.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається та встановлено слідчим суддею, що підозрюваний раніше не судимий, зареєстрований, має фактичне місце проживання, одружений, має на утриманні дитину 2019 року народження.
Слідчим суддею також враховано і тяжкість кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_6 та покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без змін, оскільки, як уважає колегія суддів, такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

За таких обставин, враховуючи усі обставини у їх сукупності, підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш суворого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, у провадженні не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючих даних про його особу в їх сукупності, застосував запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 403, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, до 23 грудня 2019 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/6317/2019 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1