Справа № 304/748/20 Провадження № 1-кс/304/273/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , фактичного володільця майна ОСОБА_3 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури - ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 00000276 від 25 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 00000276 від 25 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України про накладення арешту на майно, а саме: тимчасово вилучений трактор марки «ЮМЗ-6АЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 на даний трактор, видане на ім`я ОСОБА_7 , мешканка АДРЕСА_2 , причіп, який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на якому навантажена піщано-гравійна суміш та три лопати, із забороною користуватися, відчужувати та розпоряджатися будь-яким чином зазначеним майном, а також на порівняльні зразки піщано-гравійної суміші, які упаковано в спец пакет НПУ ГСУ. Клопотання мотивує тим, що 24 червня 2020 року від поліцейського ОСОБА_8 до чергової частини Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення про те, що по вул. Ужанській у с. Дубриничі працівниками Перечинського ГРПП виявлено трактор марки «ЮМЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який на причепі перевозив гравій з русла річки без належних дозвільних документів. Дану подію 25 червня 2020 року слідчим СВ Перечинського ВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно номер 0000276, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України. 24 червня 2020 року працівниками Перечинського відділення поліції під час огляду місця події за адресою: с. Дубриничі, вул. Ужанська, на узбіччі дороги, а саме навпроти будинку №18, було виявлено вищевказаний трактор з причіпом, який завантажений піщано-гравійною сумішшю, яка може відноситись до корисних копалин загально державного значення та з трьома лопатами, за допомогою яких здійснювалося навантаження даної суміші на причіп. Згідно свідоцтва про реєстрацію машини вказаний трактор зареєстрований на ім`я ОСОБА_7 . Крім цього, під час огляду місця події в присутності понятих для експертного дослідження було відібрано зразки піщано-гравійної суміші з причепа трактора марки «ЮМЗ-6АЛ», які упаковано в спец пакет. Вказаний трактор з причіпом, завантажений піщано-гравійною сумішшю з трьома лопатами, за допомогою яких здійснювалося навантаження даної суміші на причіп, було вилучено та поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Перечинського В, за адресою: м. Перечин, вул. Ужгородська, №37. Також вилучено свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 на трактор марки «ЮМЗ-6АЛ», видане на ім`я ОСОБА_7 . Враховуючи вищевикладене та те, що в матеріалах кримінального провадження наявні достатні підстави вважати, що трактор марки ЮМЗ-6АЛ, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причіпом, який завантажений піщано-гравійною сумішшю та трьома лопати, були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, а піщано-гравійна суміш є об`єктом кримінального правопорушення, набута кримінально протиправним шляхом, а також містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відтак мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, з метою збереження речових доказів, проведення необхідних судових експертиз та інших слідчих дій, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно, тому просить клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив таке задовольнити, при цьому посилаючись на викладені у нього обставини.

У судовому засіданні фактичний володілець майна ОСОБА_3 заперечив проти накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні слідчого.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши надані слідчим матеріали, зваживши доводи, викладені у клопотанні, приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як убачається з наданих слідчим матеріалів, 24 червня 2020 року від поліцейського ОСОБА_8 до чергової частини Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення про те, що по вул. Ужанській у с. Дубриничі працівниками Перечинського ГРПП виявлено трактор марки «ЮМЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який на причепі перевозив гравій з русла річки без належних дозвільних документів.

Також із наданих матеріалів вбачається, дану подію 25 червня 2020 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно номер №0000276 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 240 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження №30000276 від 25 червня 2020 року (а. с. 5).

Крім цього, з протоколу огляду місця події від 24 червня 2020 року вбачається, що трактор марки «ЮМЗ-6АЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , причіп, на якому навантажена піщано-гравійна суміш та три лопати після огляду вилучено (а. с. 7-9).

Вказаний трактор марки «ЮМЗ-6АЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 на даний трактор, видане на ім`я ОСОБА_7 , мешканки АДРЕСА_2 , причіп, який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на якому навантажена піщано-гравійна суміш, три лопати, а також порівняльні зразки піщано-гравійної суміші, постановою слідчого СВ Перечинського ВП ОСОБА_5 про визнання речових доказів від 25 червня 2020 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №00000276 (а. с. 11-13).

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручан¬ня в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (див. рішення у справі «Агосі проти Сполученого Королівства» від 24 жовтня 1988 року «Agosi v. UK»). Іншими слова¬ми, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява №48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

Прокурором доведено, що зазначене у клопотанні майно, а саме причіп, який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на якому навантажена піщано-гравійна суміш, три лопати та порівняльні зразки піщано-гравійної суміші з причіпа, мають значення речового доказу у кримінальному проваджені № 0000276 і, що таке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України щодо запобігання можливості його пошкодження, псування, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

В той же час, матеріалами доданими до клопотання не встановлено достатніх підстав для накладення арешту на вилучений трактор марки «ЮМЗ-6АЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , та свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 на даний трактор, видане на ім`я ОСОБА_7 , мешканки АДРЕСА_2 .

Тому, в цій частині клопотання задоволенню не підлягає, оскільки ні з клопотання, ні з матеріалів, які його обґрунтовують, в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України не вбачається жодних підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт вказаного майна (проведення експертиз, слідчих експериментів тощо).

Крім цього, слідчий суддя зазначає, що згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкція вказаної статті не передбачає покарання у вигляді конфіскації майна.

Таким чином відсутні й підстави для накладення арешту на транспортний засіб і свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої статті 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

На підставі вищенаведеного, слідчій суддя дійшов висновку, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

На даний час прокурором не доведено, що в застосуванні цього заходу є необхідність, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт трактора марки «ЮМЗ-6АЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , та свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 на даний трактор, видане на ім`я ОСОБА_7 , мешканки АДРЕСА_2 .

Отже, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не надано доказів необхідності накладення такого арешту, а також відсутні ризики зазначені ст. 170 КПК України, тому зазначене клопотання підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись статтями 40, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 00000276 від 25 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, про арешт майна, задовольнити частково.

Накласти арешт на причіп, який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на якому навантажена піщано-гравійна суміш та три лопати, із забороною користуватися, відчужувати та розпоряджатися будь-яким чином зазначеним майном, а також на порівняльні зразки піщано-гравійної суміші, які упаковано в спец пакет НПУ ГСУ.

В частині накладення арешту на тимчасово вилучений трактор марки «ЮМЗ-6АЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , та свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 на даний трактор, видане на ім`я ОСОБА_7 , мешканки АДРЕСА_2 - відмовити.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 , а контроль за її виконанням покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 .

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

В порядку ч. 3 ст. 173 КПК України негайно повернути фактичному володільцю майна ОСОБА_3 трактор марки «ЮМЗ-6АЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у його фактичному користуванні, та свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 на даний трактор, видане на ім`я ОСОБА_7 , мешканки АДРЕСА_2 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1