Справа № 128/1425/19
УХВАЛА

16 січня 2020 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького районного суду Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене доЄдиного реєстру досудових розслідувань за №0000974 по обвинуваченню:

ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.5 ст.185 КК України, -

ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, -

ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, внесене доЄдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2018 року за №0000974 по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.5 ст.185 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України; ОСОБА_9 ,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотав про продовження строку запобіжного заходу у виді утримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , враховуючи, що ризики, які стали підставою для встановлення міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладення певних обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України не зникли. При цьому просив врахувати, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, а обвинувачений ОСОБА_9 , обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, та ряду інших злочинів, обидва є раніше судимими за вчинення умисних тяжких злочинів.

ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_6 проти клопотання прокурора заперечували, просили врахувати, що обвинувачений має на утриманні дітей, а сума збитку за обвинуваченням складає набагато меншу суму ніж розмір застави, яку просить застосувати прокурор. Тому просили змінити міру запобіжного заходу на домашній арешт та вирішити питання, щодо зменшення застави у випадку, якщо суд дійте до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою. .

ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 проти клопотання прокурора заперечували, просили врахувати, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, і його належну процесуальну поведінку може забезпечити інший більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши клопотання прокурора та думку, щодо заявленого прокурором клопотання, колегія суддів враховує, що відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно до п.п.4,5 ч.2 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років та до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до положень, викладених в ч.1 ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Запобіжний захід до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 застосовано та продовжено за рішеннями суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.

Одночасно з вирішенням питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_8 за ухвалою Вінницького міського суду від 28.12.2018 р. було визначено розмір застави у 140 960 грн.

ОСОБА_9 за ухвалою Вінницького міського суду від 10.12.2018 р. визначено розмір застави у 140 000 грн.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , колегія суддів враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

При цьому, колегія суддів зважає на те, що злочини, в яких обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,, віднесені відповідно до ст.12 КК України, до тяжких та особливо тяжких злочинів, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 185 КК України від 3 до 6 років позбавлення волі; за ч. 5 ст. 185 КК України позбавлення волі до 12 років, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть, з метою уникнення від покарання, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які підлягають виклику до суду. Крім того, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є раніш судимими за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів, офіційно не працевлаштовані, постійного самостійного заробітку не мають. Відносно ОСОБА_9 на теперішній час в провадженні Вінницького районного суду перебуває на розгляді кримінальні провадження, за якими він обвинувачується у вчиненні ряду умисних корисних злочинів. Наявність на утриманні ОСОБА_8 неповнолітніх дітей суду відповідними доказами не доведена.

Таким чином колегія суддів вважає, що наразі існують ризики, передбачені п.п. 1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин обрання відносно обвинувачених іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить на думку колегії запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 3,4, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, тому колегія суддів вважає виправданим тримання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою та недостатнім застосування щодо них більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України - не встановлено.

Щодо зменшення розміру застави, суд враховує, що даний розмір був встановлений за ухвалами суду при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Даний розмір застави відповідає тяжкості обвинувачення, та особі обвинувачених, тому не може бути зміненим на теперішній час.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.128, 177, 183, 199,331 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_6 , щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовільнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, строком до 2 місяців до 16 березня 2020 року включно.

Розмір застави, визначений за ухвалою Вінницького міського суду від 28.12.2018р. в сумі 140 960 грн., залишити попередній, з покладення обов`язку (у випадку внесення застави): не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Продовжити строк дії запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, строком до 2 місяців до 16 березня 2020 року включно.

Розмір застави, визначений за ухвалою Вінницького міського суду від 10.12.2018р. в сумі 140 000 грн., залишити попередній, з покладення обов`язку (у випадку внесення застави): не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали направити для виконання начальнику УВП № 1 м. Вінниці.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду на протязі 7 діб з моменту її винесення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3