В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2020 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження № 0004173 від 27.10.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Долматово, Курганської області, Російської Федерації, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 15.10.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 185 КК України до 6 років позбавлення волі. Ухвалою Ірпінського иіськ суду Київської області звільнений 06.03.2018 умовно - достроково з не відбутим строком покарання 1 рік 5 місяців 22 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

потерпілий: ОСОБА_5 ,

захисник-адвокат: ОСОБА_6 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визначеного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом визнано доведеним, що 25.10.2018 приблизно о 23.00 годині ОСОБА_3 маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення майнового злочину, рухаючись до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , повторно вирішив таємно викрасти чуже майно із житлового будинку.

25.10.2018 приблизно о 23.00 год. з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на викрадення чужого майна, ОСОБА_3 з корисливих мотивів, таємно від оточуючих переліз через паркан, який розмежовує його домоволодіння та домоволодіння будинку АДРЕСА_1 , та шляхом пошкодження вікна, а саме розбивши скло, незаконно проник до житлового будинку, належного ОСОБА_5 , звідки таємно, повторно викрав наступні речі: електричну дриль марки «Енергомаш» ДУ 21300, вартістю 488,18 гривень; електропилу «Титан» ПЄЦП 2200, вартістю 1717,60 гривень; машину кутошліфувальну марки «Procraft PW 1100», вартістю 540,29 гривень; машину кутошліфувальну марки «Фіолент МШУ 120230», вартістю 1294,29 гривень; ТВ - тюнер «Gione S1016», вартістю 300 гривень; фрези столярної «УЕ 5003» вартістю 950 гривень; електролобзик «Einhell BPSL 750» вартістю 642,83 гривень; електолобзик «Mastermax MJS 1503», вартістю 556,67 гривень; шліфувальну машину марки «Інтерскол» ЛМШ 76/900», вартістю 1216,29 гривень; лічильник електричної енергії «Nik-2102», вартістю 395,51 гривень.

Після чого, продовжуючи реалізацію єдиного злочинного корисного умислу, спрямованого на викрадення майна, належного ОСОБА_7 , шляхом пошкодження вікна, ОСОБА_3 незаконно проник до літньої кухні вказаного вище домоволодіння та таємно повторно викрав мікрохвильову піч марки «LG VC 7683D», вартістю 1866,67 гривень та електричний чайник марки «Saturn ST-TK 0011», вартістю 173,33 гривень, після чого проник до сарайного приміщення вказаного домоволодіння, звідки повторно таємно викрав, бензопилу марки «Goodluck GL 4500Е», вартістю 1105,84 гривень.

Своїми умисним діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, ОСОБА_3 спричинив майнової шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 11247 грн. 21 коп.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло та інше приміщення, вчиненого повторно.

Докази на підтвердження встановлення судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 , який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину не визнав у повному обсязі та показав, що він крадіжку не вчиняв за обставинами викладених в обвинувальному акті, зазначивши, що він 23.10.2018 приблизно о 15.00 год. приїхав з м. Києва до дому у СТ «Авангард», де на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 , в туалеті, побачив чуже майно, а саме мікрохвильову піч, телевізор, електричний чайник, та бензопилу червоного кольору «Гудлак», у зв`язку з чим ОСОБА_3 зробив висновок, що вказані речі були викрадені, але ким саме, останньому не відомо, зазначені речі ОСОБА_3 не викрадав, кому саме вони належали останньому не було відомо. Однак, з викрадених речей ОСОБА_3 зацікавила бензопила, яку останній вирішив викрасти та переніс її в будинок, де сховав у підвалі. При цьому обвинувачений ОСОБА_3 наполягав, що за крадіжку раніше викраденого не передбачена кримінальна відповідальність.

Після чого ОСОБА_3 вирішив поїхати у гості до свого знайомого ОСОБА_8 , з метою ізолюватися від суспільства, а саме від людини, яка підкинула йому вищевказані речі та чекати, коли за речами хтось прийде.

23.10.2018 приблизно о 20.10 год. ОСОБА_3 приїхав до ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , розповів останньому про викрадені речі, які він знайшов у себе в туалеті на подвір`ї та запитав, немає у нього випадково відеореєстратора, який ОСОБА_3 хотів повісити у дворі домоволодіння з метою фіксування людини, яка прийде за викраденими речами, однак у ОСОБА_8 відеореєстратора не опинилось, тоді ОСОБА_3 попросив дозволу переночувати, на що отримав дозвіл.

24.10.2018 ОСОБА_3 повернувся до себе в СТ «Авангард», де пересвідчившись, що всі викрадені речі перебували ще у нього в туалеті та знов вирішив повернутися до ОСОБА_8 , де залишався до 26.10.2018.

Після чого зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_9 , з яким вночі з 26.10.2018 по 27.10.2018 перебуваючи в гаражі, який розташований по вул. Томилівській в м. Біла Церква, Київської області, вживали алкогольні напої. Під час вживання спиртних напоїв ОСОБА_3 також розповів ОСОБА_9 про підкинуті викрадені речі, які перебувають на подвір`ї його домоволодіння в СТ «Авангард».

27.10.2018 приблизно о 00.00 год. після вживання алкогольних напоїв у гаражі ОСОБА_9 разом з ОСОБА_3 на таксі поїхали до останнього в садове товариство. Після того, як ОСОБА_3 в будинку взяв гроші для того, щоб продовжити вживати спиртні напої та повертався до таксі, в якому його чекав ОСОБА_9 , працівниками поліції був затриманий ОСОБА_3 та доставлений у відділ поліції, де до ОСОБА_3 з боку працівників поліції були застосовані недозволені заходи ведення слідства, а саме застосовувалась фізична сила, в наслідок чого ОСОБА_3 наносили удари в район голови та тулубу, з метою примусити визнати вину у вчиненні крадіжки у його сусіда ОСОБА_5 .

Під час освідування у лікаря на досудовому слідстві повідомляв, що рана на виску була отримана ним під час падіння, про факт застосування до нього недозволених заходів ведення слідства на стадії досудового розслідування нікому не казав, також при повідомленні про підозру не повідомив про цей факт і прокурора.

Крім цього ОСОБА_3 зазначив, що всі речі добровільно були передані потерпілому.

В судових дебатах зазначив, що стороною обвинувачення його вина в інкримінованому злочину не доведена, просив виправдати його у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, оскільки він зазначений злочин не вчиняв, а на стадії досудового розслідування визнавав вину внаслідок застосування до нього з боку працівників Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області недозволених заходів ведення слідства у вигляді фізичного насильства.

Суд указані пояснення обвинуваченого сприймає, як такі що заслуговують на увагу, однак не беззаперечні за своєю суттю в цілому, у розрізі такого.
Будучи допитаним судовому засіданні з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, у судовому засіданні та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що у нього є домоволодіння АДРЕСА_1 , де проводилися ремонтні роботи та в якому зберігалися електричні побутові цінні речі та інструмент.

26.10.2018 приблизно об 11.00 год. до нього на мобільний телефон зателефонувала кума ОСОБА_10 , яка разом зі своїм чоловіком та сестрою, поїхали на дачу у будинок АДРЕСА_3 до потерпілого ОСОБА_5 та повідомила останнього, що з вказаного будинку була вчинена крадіжка, оскільки вікно у будинок розбито. Після чого вони викликали поліцію. Потерпілий приїхав у вечорі приблизно о 17.00 год. після чого написав заяву про злочин, але враховуючи наявність в будинку ремонтних робіт, зразу не зміг вказати всі викрадені речі, тому під час досудового розслідування уточнював список викраденого майна і на підтвердження законного володіння майна, надав відповідні документи, а також підтвердив, що саме в його присутності та за його дозволом проводився слідчий експеримент в його домоволодінні за участю підозрюваного ОСОБА_3 .

Під час судових дебатів потерпілий ОСОБА_5 від заявленого цивільного позову відмовився.

Вказані показання потерпілого суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.
Тобто, цими показаннями, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується час, місце та спосіб вчинення даного кримінального правопорушення, як і факт таємного викрадання чужого майна.
Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_11 показав, що обвинувачений ОСОБА_3 його знайомий, який на при кінці жовтня 2018 року телефонував йому на мобільний телефон та запрошував у гості для спільного вживання спиртних напоїв, на що ОСОБА_11 погодився та 26.10.2018 з м. Буча Київської області приїхав на залізничний вокзал у м. Київ, де його зустрів ОСОБА_3 та вони разом попрямували додому останнього в СТ «Авангард», де ОСОБА_3 повідомив, що 25.10.2018 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив крадіжку у свого сусіда, де викрав інструменти, телевізор. При цьому ОСОБА_3 пояснив, що розбив скло в будинку сусіда та викрав його майно, яке на ранок знайшов у себе в туалеті на подвір`ї, зазначивши, що дуже жалкує про вчинене.

Після чого ОСОБА_11 разом з ОСОБА_3 поїхали в м. Біла Церква, де в гаражі по вул. Томилівській, вживали спиртні напої, після того, як спиртні напої та грошові кошти закінчились, ОСОБА_3 запропонував поїхати до нього додому, де у нього було 500 грн. Приїхавши на таксі до домоволодіння ОСОБА_3 в СТ «Авангард», останній був затриманий поліцією, коли попрямував до себе додому за грошима, а ОСОБА_11 в цей час залишався в таксі, чекати ОСОБА_3 з грошима.

Свідок ОСОБА_11 наполягав, що оговорювати та говорити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 неправду, підстав не має. Крім цього повідомив, що в травні 2018 року він вчинив крадіжку майна ОСОБА_3 , у зв`язку з чим останній на нього написав заяву в поліцію та вимагав у ОСОБА_11 , щоб останній змінив показання в справі за обвинуваченням ОСОБА_3 .

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що у свідка ОСОБА_11 є підстава для оговору обвинуваченого, оскільки ОСОБА_11 вчинив крадіжку майна ОСОБА_3 , а останній звернувся з відповідною заявою до поліції для притягнення його до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим показання ОСОБА_11 на думку обвинуваченого, є примусом на ОСОБА_3 , щоб останній забрав заяву, суд не приймає до уваги, оскільки надані показання свідка ОСОБА_11 повністю узгоджуються з обставинами встановленими в обвинувальному акті, а також свідок перед допитом був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а на теперішній час відсутні дані про внесення відомостей в ЄРДР за зазначеним фактом, а тому у суду відсутні підстави не приймати показання свідка ОСОБА_11 до уваги.

Допитана в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_10 показала, що в жовтні 2018 вона разом зі своєю сестрою приїхала на дачу в СТ «Авангард» в м. Фурси, Білоцерківського району, Київської області до свого кума ОСОБА_5 з метою посадки рослини. Підійшовши до будинку побачили, що вікна в будинку та в літній кухні розбиті, а на рамі залишився бруд від взуття. Після чого ОСОБА_10 зателефонувала своєму чоловіку, куму ОСОБА_5 та викликала поліцію. Чоловік свідка приїхав одночасно з поліцією, які провели огляд місця події, під час, якого свідок ОСОБА_10 попередньо зазначила, які речі були відсутні в будинку, літній кухні та сараї. Після завершення огляду місця події, працівники поліції збиралися їхати, але свідок ОСОБА_10 разом з чоловіком побачили, що сліди від взуття з домоволодіння АДРЕСА_4 , де на території домоволодіння ОСОБА_10 та її чоловік, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_1 , побачили монтіровку, яка належала ОСОБА_5 . Після чого вони повернули працівників поліції та повідомили про свої спостереження, у зв`язку з чим працівники поліції перелізли через паркан та пройшли на території домоволодіння АДРЕСА_5 , де на подвір`ї, в туалеті виявили викрадені речі ОСОБА_5 , однак зазначені речі не вилучали.

Обвинуваченого ОСОБА_3 свідок ОСОБА_10 бачила під час проведення слідчого експерименту в будинку АДРЕСА_1 , який визнав вчинення крадіжки з будинку ОСОБА_5 зазначивши, що все майно поверне, вчинив крадіжку для жарту, на запитання свідка навіщо пошкодив вікна двері замки також повідомив, що це був жарт і він сам би по приїзду ОСОБА_5 хотів йому повернути все майно.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_12 показав, що він мешкає в домоволодінні АДРЕСА_1 , де за проханням сусіда ОСОБА_5 , дивиться за його будинком. Приблизно в листопаді 2018 року йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_5 та попросив підійти до його домоволодіння та допомогти його кумі, яка викликала поліцію та чекала на них, у зв`язку з тим, що з домоволодіння ОСОБА_5 була вчинена крадіжка.

Підійшовши до домоволодіння ОСОБА_5 , свідок ОСОБА_12 побачив, що виламане вікно з будинку, дверний замок також виламаний, вікно в літній кухні розбите, на рамі залишений бруд з взуття. Під час проведення огляду місця події був понятим, по завершенню слідчої дії підписав протокол. Через один день від потерпілого ОСОБА_5 стало відомо свідку про те, що злочин розкрили, речі знайшли, а також повідомив, що крадіжку вчинив сусід.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_13 показав, що він приблизно о жовтні 2018 року, коли працював у службі таксі на транспортному засобі ВАЗ 21099 вночі підвозив двох чоловіків, які перебували в стані алкогольного сп`яніння до СТ «Авангард» в с. Фурси, Білоцерківського району, Київської області, під час руху обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що він мешкає в зазначеному садовому товаристві, по приїзду до зазначеного товариства останній вийшов з автомобіля та попросив п`ять хвилин його почекати. Через п`ять хвилин обвинувачений повернувся та попросив підвести їх до магазина «Сільпо», однак на виїзді з садового товариства, його транспортний засіб був зупинений працівниками поліції, які попросили ввічливо, спокійно всіх вийти з транспортного засобу, після чого на руки ОСОБА_3 одягли кайданки та відпустили свідка по своїм справам.

Під час затримання до обвинуваченого ОСОБА_3 фізичне насильство не застосовували, все було спокійно, на обличчі у останнього ніяких тілесних ушкоджень не було.

Загалом, обставин регламентованих ст. 87 КПК України в ході судового розгляду встановлено не було.

Досліджуючи та аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілого та вищевказаних свідків, суд вважає за необхідне надати оцінку їх показанням після аналізу доказів у провадженні в сукупності.

З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, які суд дослідив у порядку параграфу 3 Глави 28 Розділу ІV КПК України, та показаннями свідків, які суд сприймав безпосередньо, в їх системному зв`язку, судовим розглядом встановлено наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочин, передбачений за ч. 3 ст. 185 КК України внесені 27.10.2018 о 02.53 год. за № 0004173.

Згідно з заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.10.2018 ОСОБА_5 , попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину вказав, що у період часу з 18.00 год 21.10.2018 по 10.00 год. 26.10.2018 з домоволодіння за адресою: Садове Товариство «Авангард» в с. Фкурси, Білоцерківського району, Київської області, вчинена крадіжка на загальну суму 25000,00 гривень.

Відповідно до протоколу огляду місця події з фототаблицею до нього, складеного 26.10.2018 з 11.10 год. до 12.50 год. вбачається, що огляд проведений слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_14 в присутності понятих, території та домоволодіння будинку АДРЕСА_1 , яким зафіксовано місце проникання до будинку, літній кухні, сараю, а також виявлений в зазначених приміщеннях порушений порядок. Крім цього під час огляду домоволодіння АДРЕСА_1 , перебуваючи на зазначеній території домоволодіння за парканом на території домоволодіння будинку АДРЕСА_1 , виявлено відбитки слідів низу підошви взуття, які ведуть до будинку АДРЕСА_5 . Також біля паркану на території вказаного домоволодіння АДРЕСА_5 на землі знаходиться монтіровка.

Сам огляд проведено на підставі заяви - згоди ОСОБА_5 від 26.10.2018.

Тобто зазначений доказ підтверджує, що в домоволодінні АДРЕСА_1 , дійсно була вчинена крадіжка, при цьому сліди від підошви взуття з вказаного домоволодіння вели на територію домоволодіння АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу огляду місця події з фото таблицею від 27.10.2018 з 09.10 год. до 09.50 год. складеного слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_14 в присутності понятих, проведений огляд території та домоволодіння будинку АДРЕСА_1 вбачається, що з лівої сторони від входу в будинок АДРЕСА_1 , розташований металевий паркан, біля якого виявлені сліди відбитків низу підошви взуття, які ведуть з території домоволодіння АДРЕСА_1 , де на відстані приблизно 1 метра від металевого паркану, на землі виявлена металева монтіровка, через 10 метрів розташована кабінка туалету дерев`яна, окрашена в зелений колір, при відкриття якої виявлено, що в середині розташовані в хаотичному порядку речі, а саме: машинку кутошліфувальну марки «Фіолент МШУ 120230», ТВ - тюнер «Gione S1016», фрезу столярну «УЕ 5003», електролобзик «Einhell BPSL 750», електричний чайник марки «Saturn ST-TK 0011», лічильник електричної енергії «Nik-2102», машину кутошліфувальну марки «Procraft PW 1100», електолобзик «Mastermax MJS 1503», шліфувальна машину марки «Інтерскол» ЛМШ 76/900», мікрохвильову піч марки «LG VC 7683D», електропилу «Титан», електричну дриль ДУ 21300, подовжувач, телевізор марки Distar та пульт від нього, бензопилу марки «Goodluck GL 4500Е». В підвалі будинку також була виявлена бензопила червоного кольору.

Сам огляд проведено на підставі заяви - згоди ОСОБА_3 від 27.10.2018, який на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.04.2017 є власником земельної ділянки площею 0,0509 га. під №82, розташованої в садовому товаристві «Авангард», с. Фурси, Білоцерківського району, Київської області.

Отже, вказаним протоколом огляду домоволодіння ОСОБА_3 , яке розташовано в садовому товаристві «Авангард» під АДРЕСА_5 виявлено викрадене майно 25.10.2018 з домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить потерпілому ОСОБА_5 .

Враховуючи норму ст. 223 КПК України, вбачається, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Так, дослідивши в судовому засіданні вказані протоколи огляду судом встановлено, що відсутні підстави для висновків про недотримання вимог статей 233, 234, 237 КПК України, оскільки відповідно до протоколів огляду місця події здійснювалися огляди домоволодінь, з якого була вчинена крадіжка та в якому зберігали викрадене майно. Відповідно ж до ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд.

Огляди проведені з дотриманням вимог ст. 237 КПК України. При цьому слід урахувати, висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображений у постанові від 07.06.2018 в справі № 727/4350/16-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду указав, що виходячи із аналізу кримінальних процесуальних норм, які містяться у ст. 233 ч. 1, ст. 234 ч.2 та ст. 237 ч. 2 КПК України, огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє, за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди. Надання власником добровільної згоди на проникнення до його житла чи іншого володіння є гарантією захисту прав особи від зловживань слідчого, прокурора, рівноцінною гарантії у вигляді отримання на це судового рішення, а тому не потребує після здійснення таких дій (постфактум) звернення з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Доводи захисника про визнання неналежним доказом протоколу огляду від 27.10.2018 домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належало обвинуваченому ОСОБА_3 з тих підстав, що працівники поліції до проведення зазначеної слідчої дії, без дозволу власника та без дозволу суду, незаконно проникли на територію вказаного домоволодіння, суд не бере до уваги оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Отже, підстав для визнання зазначеного протоколу недопустимим доказом у порядку п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України відсутні.

З протоколу проведення слідчого експерименту здійсненого з 11.59 год. по 12.25 год. 27.10.2018 з долученим відеозаписом, який був проведений слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_14 , за участю підозрюваного ОСОБА_3 у присутності потерпілого ОСОБА_5 , понятих й інших учасників, та даних, які зафіксовано на відео, які було переглянуто в судовому засіданні судом установлено, що у ході проведення такої слідчої дії, яка була здійснена, у порядку ст. 240 КПК України, було установлено, що під час досудового слідства на місці ОСОБА_3 відтворив обставини вчинення ним 25.10.2018 приблизно о 23.00 год. крадіжки за адресою: домоволодіння АДРЕСА_1 . Так, ОСОБА_3 на місці відтворив, як через спільний металевий паркан між домоволодіннями останніх, перестрибнув та потрапив на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 . Після чого шляхом віджиму вікна, проник до будинку АДРЕСА_1 , де в коридорі він виявив електричні інструменти, які виніс через вхідні двері. В кімнаті № 2 виявив телевізор та ТВ-тюнер, які також викрав. Потім проник до літньої кухні, шляхом пошкодження вікна, з якої виніс мікрохвильову піч та електричний чайник, попрямувавши до сарайного приміщення, з якого виніс та заволодів бензопилою. Після чого під час слідчого експерименту ОСОБА_3 переліз з території домоволодіння АДРЕСА_4 , де викрадене майно, сховав до літнього туалету, а бензопилу сховав в підвальному приміщені свого будинку.

Зазначені слідчі дії зафіксовані на носії інформації.

Слідчі експерименти були проведені на підставі заяв (згоди) власників домоволодінь, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

З цього протоколу слідує, що ОСОБА_3 були роз`яснені його права регламентовані ст. 42 КПК України, про що свідчить власне його підпис.

Даний протокол було підписано обвинуваченим без будь-яких зауважень та доповнень, у тому числі в частині його пояснень про таємне викрадання майна ОСОБА_5 з території домоволодіння АДРЕСА_1 , хоча про такі права він знав, адже йому було роз`яснено останні, зокрема передбачене ст. 42 КПК України - давати пояснення та в будь-який момент відмовитися давати їх.

Як наслідок п. 4 ч. 2 ст. 87 цього Кодексу для визнання доказу недопустимим відсутній, бо особа була поінформована про право давати пояснення та в будь-який момент відмовитися давати їх.

Згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до Конституції України, кожна особа має право висловлювати свою думку з того чи іншого питання.

А тому, вважати порушенням факт того, що обвинувачений скористався своїм правом та висловив думку з певного питання знаючи свої права, зокрема право давати пояснення та в будь-який момент відмовитися давати їх, порушенням передумов немає.

В силу п. 2 ч. 3 ст. 104 КПК України, протокол складається з описової частини, яка повинна містити відомості про послідовність дій; отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи, як наслідок суд сприймає усі без виключення дані відображені у цьому протоколі не як свідчення приватних осіб, а як отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, які були предметом безпосереднього дослідження суду.

Як наслідок, про порушенням норм ст. 23 вказаного Кодексу не може іти мова, так як ця стаття передбачає, як раз те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а у цій ситуації, відомості протоколу були предметом дослідження в ході судового розглядута суд сприйняв дані відображені у протоколі, через призму положень п. 2 ч. 3 ст. 104 того ж Кодексу, як отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, і ні як інакше, тобто саме так, як вказує стаття 23, а саме у випадках, передбачених цим Кодексом.

Сам протокол складено із дотриманням вимог ст.ст. 104, 105 КПК України.

У свою чергу, з досліджених судом, у порядку ст. 357 КПК України, у судовому засіданні, речового доказу, а саме компакт - диску з відеозаписом слідчого експерименту, яким він є у світлі ст. 98 вказаного Кодексу, судом встановлено, факт дотримання положень КПК України при його проведенні, з огляду на що можливо дійти висновку про підтвердження ним в своїй сукупності інших обставин з числа регламентованих ст. 91 КПК України, на підставі яких, у світлі норм ст. 84 того ж Кодексу, є можливим встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Так, ОСОБА_3 під час проведення цієї дії поводив себе спокійно, детально розповідав про відомі тільки йому обставини вчинення злочину, деталізація подій здійснена обвинуваченим була чіткою та послідовною, із вказівкою з його сторони на всі подробиці вчинення цього кримінального правопорушення, про які він розповідав самостійно, деталізовано та послідовно.

Відповіді на запитання надавав швидко, послідовно й по суті, із застосуванням логічних суджень, із використанням складних речень, демонструючи достатньо-вольовий контроль поведінки. Хоча й демонстрував наявне хвилювання, що є обґрунтованим на переконання суду у цій ситуації.

Після перегляду та дослідження судом у судовому засіданні диску, де зафіксована зазначена слідча дія, а саме слідчий експеримент, обвинувачений ОСОБА_3 під час допиту в судовому засіданні відмовився від показань, наданих під час зазначеного слідчого експерименту від 27.10.2018, зазначивши, що на нього з боку слідчого застосовувались заборонені заходи ведення слідства, які виражались у застосуванні до ОСОБА_3 з боку слідчого фізичного та морального впливу.

Отже, суд ставиться критично до вказаної відмови обвинуваченого ОСОБА_3 від показань, які останній надав під час проведення слідчого експерименту від 27.10.2018, оскільки інформація, яка міститься в протоколі слідчого експерименту від 27.10.2018 та була досліджена безпосередньо в суді повністю збігається з іншими доказами дослідженими в суді, та надає суду підстави віднестися критично до вказаної відмови обвинуваченого ОСОБА_3 від показань, наданих під час проведення зазначеного експерименту, оскільки зазначена відмова свідчать про систематичну зміну показань обвинуваченого ОСОБА_3 , яке в свою чергу направлено на уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення ним злочину.

Крім цього доводи обвинуваченого про те, що до нього під час слідства застосовувалися незаконні дії з боку працівників поліції, а саме методи фізичного та психологічного впливу, то суд вважає їх такими, що не віднайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, виходячи з того що для їх обґрунтування обвинуваченим не було надано будь-яких доказів у розумінні ст. 84 КПК України.

Не дивлячись на той факт щодо відсутності доказів про застосування з боку працівників поліції під час досудового розслідування недозволених заходів ведення слідства відносно ОСОБА_3 , прокурором на виконання вимог, передбачених ст. 214 КПК України на підставі зробленої заяви обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000309 від 27.11.2019.

Також суд ухвалює вирок на підставі досліджених доказів по справі, які у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок щодо вини обвинуваченого ОСОБА_3 незалежно від прийнятого рішення під час досудового розслідування за заявою останнього щодо застосування відносно нього заборонених заходів ведення досудового слідства, що надає можливість суду ухвалити вказаний вирок не очікуючи результатів по зазначеним відомостям про вчинення злочину.

Доводи сторони захисту щодо визнання протоколу слідчого експерименту від 27.10.2018 за участю підозрюваного ОСОБА_3 , неналежним доказому зв`язку з тим, що під час проведення вказаної слідчої дії також був присутній потерпілий ОСОБА_5 , що на думку сторони захисту вважається тиском, суд не приймає до уваги з огляду на вищевикладену у вироці правову позицію у постанові від 07.06.2018 в справі № 727/4350/16-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, оскільки зазначена слідча дія проводилась на території та в будинку АДРЕСА_1 , тобто в домоволодіння потерпілого ОСОБА_5 , який надав свою заяву згоду на проведення слідчого експерименту від 27.10.2018.

Таким чином присутність потерпілого ОСОБА_5 під час слідчого експерименту від 27.10.2018 та надання ним заяви згоди на проведення зазначеної слідчої дії дає суду підстави визнати зазначений доказ допустимим.

Посилання сторони захисту щодо поставлення навідних питань слідчим під час проведення слідчого експерименту підозрюваному ОСОБА_3 , суд вважає що зазначені доводи не знайшли свого підтвердження при дослідженні судом, у порядку ст. 357 КПК України, у судовому засіданні, речового доказу, а саме компакт диску з відеозаписом слідчого експерименту, яким він є у світлі ст. 98 вказаного Кодексу, були зафіксовані питання слідчого, який проводив слідчій експеримент від 27.10.2018 та відповіді підозрюваного ОСОБА_3 , відсутність зауважень в протоколі слідчого експерименту від підозрюваного ОСОБА_3 надає підстави суду не приймати зазначені доводи сторони захисту до уваги.

Крім цього доводи захисника про порушення права на захист підозрюваного ОСОБА_3 під час проведення слідчого експерименту від 27.10.2018, не заслуговують на увагу, оскільки судом під час судового розгляду було встановлено, що правових підстав для участі захисника під час зазначеної слідчої дії не встановлено, а тому порушення прав на захист ОСОБА_3 з боку слідчого не виявлено, оскільки при проведенні досудового розслідуванні з боку ОСОБА_3 не виявлена вимога на залучення йому захисника для участі у справі, а також враховуючи, що участь захисника в зазначеному кримінальному провадженні не є обов`язковою, відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 КПК України.

Отже, порушень вимог статей 104-106, 223, 240 КПК України не встановлено та сторонами не доведено, тобто останнім підтверджуються обставини вчинення злочину.

Враховуючи норму ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом витребування та одержання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до заяви ОСОБА_3 від 27.10.2018 до кримінального провадження долучені викрадені ним 25.10.2018 майно за адресою: АДРЕСА_1 .

З протоколу отримання предметів від 27.10.2018 в період часу з 10.05 год. по 10.40 год. слідчий Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_14 отримав від ОСОБА_3 майно, а саме бензопилу марки «Goodluck» GL 4500E, червоного кольору; телевізор марки «Дістар» та пульту дистанційного керування до нього; електродриль марки «Електромаш» ДУ 21300 сірого кольору; електропилу марки «Титан» ПЕЦП 2200, чорного кольору; машину кутошліфувальної марки «Procraft» PW 1100, зеленого кольору; машину кутошліфувальної марки «Фіолент» МШУ 120-230, темно-синього кольору; шліфувальну машину марки «Інтерскол» ЛМШ 76/900 сірого кольору; ТБ тюнер марки Gione S1016 до супутникової тарілки, чорного кольору; фрезу столярну УЕ 5003, чорного кольору; електролобзик марки «Einhel» BPSL 750, жовтого кольору; мікрохвильову печ марки LG МС 7683D, білого кольору, електролобзик марки «MasterMax» MJS 1503, сірого кольору; електричний чайник марки «Saturn» ST-EK 0011; електричний лічильник, марки «Nik -2102», електричний перфоратор марки «Einhel» BBH 1500, BBH 1500.

Наявна ж у справі постанова від 27.10.2018 про визнання вищевказаного майна речовими доказами підтверджує факт набуття ними відповідного статусу у відповідності до норм КПК України.

Крім цього відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_5 від 08.11.2018, останній надав слідчому для приєднання до кримінального провадження коробку на машину кутошліфувальну марки «Procraft PW 1100» та гарантійний талон до неї, коробку від електричної дрилі ДУ 21300, технічний паспорт на мікрохвильову піч марки «LG VC 7683D» та гарантійний талон до неї, технічний паспорт на бензопилу марки «Goodluck GL 4500Е» та квитанцію про її придбання, технічний паспорт на електричний перфоратор марки «Einhell ВВН 1500», зазначено майно відповідно до протоколу отримання предметів від 08.11.2018 слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_14 отримано, а згідно з протоколом огляду предметів від 08.11.2018 було оглянуто.

Наявна ж у справі постанова від 08.11.2018 про визнання вищевказаного майна речовими доказами підтверджує факт набуття ними відповідного статусу у відповідності до норм КПК України.

При цьому, з досліджених судом, у порядку Параграфу 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновку експерту, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.
Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 4335 від 21.11.2018 встановлено, що ринкова вартість наступних речей у справному стіні, станом на 25.10.2018:

- бензопили марки «Goodluck» GL 4500E, червоного кольору, бувшої у використанні з 13.12.2014 року з урахуванням зносу складає 1105,84 грн.

- електропили марки «Титан» ПЕЦП 2200, чорного кольору, бувшої у використанні з 2014 року з урахуванням зносу складає 1717,60 грн.

- машини кутошліфувальної марки «Procraft» PW 1100, зеленого кольору, бувшої у використанні з 24.04.2018 року з урахуванням зносу складає 540,29 грн.

- машини кутошліфувальної марки «Фіолент» МШУ 120-230, темно-синього кольору, бувшої у використанні з 2012 року з урахуванням зносу складає 1294,29 грн.

- шліфувальної машини марки «Інтерскол» ЛМШ 76/900 сірого кольору, бувшої у використанні з 2014 році з урахуванням зносу складає 1216 грн.

- телевізору марки «Дістар» та пульту дистанційного керування до нього, бувшого у використанні з 2008 року, вартість майна не визначилась, оскільки відсутні дані щодо товарної характеристики виробу.

- ТБ тюнеру марки Gione S1016 до супутникової тарілки, чорного кольору, бувшого у використанні з 2016 року з урахуванням зносу складає 300 грн.

- фрези столярної УЕ 5003, чорного кольору, бувшої у використанні з 2012 року з урахуванням зносу складає 950 грн.

- електролобзику марки «Einhel» BPSL 750, жовтого кольору, бувшого у використанні з 2013 року з урахуванням зносу складає 642,83грн.

- мікрохвильової печі марки LG МС 7683D, білого кольору, бувшої у використанні з 15.04.2006 року з урахуванням зносу складає 1866,67 грн.

- електролобзику марки «MasterMax» MJS 1503, сірого кольору, бувшого у використанні 2012 року з урахуванням зносу складає 556,67 грн.

- електродриля марки «Електромаш» ДУ 21300 сірого кольору, бувшого у використанні з 13.12.2014 року з урахуванням зносу складає 488,18 грн.

- електричного чайнику марки «Saturn» ST-EK 0011, бувшого у використанні з 2012 року з урахуванням зносу складає 173,33 грн.

- електричного лічильника, марки «Nik -2102», який придбавався в 2018 році з урахуванням зносу складає 395,51 грн.

- електричного перфоратору марки «Einhel» BBH 1500, BBH 1500, бувшого у використанні з 2013 року з урахуванням зносу складає 1206,67 грн.

Зазначений висновок відповідає вимогам статей 101-102 КПК України.
Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.
Тож, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.
В свою чергу, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, у судовому засіданні захисником в порядку ч. 1 ст. 363 КПК України заявлено клопотання про доповнення судового розгляду, а саме заявлено клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_8 , при цьому до початку судового засідання відкривши всім учасникам кримінального провадження відомості, які останній погодився засвідчити в суді, тобто надав пояснення ОСОБА_8 , який під час досудового розслідування не заявлявся стороною захисту, як свідок, оскільки ОСОБА_3 необізнаний в юриспруденції та не заявляв слідчому відповідні клопотання про допит вказаного свідка.

Таким чином, враховуючи, що стороною захисту були виконані вимоги ч. 11 ст. 290 КПК України, а саме сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, а також враховуючи той факт, що прокурор не заперечував проти допиту свідка заявленого стороною захисту, зазначену позицію підтримав потерпілий.

Отже, після з`ясування позицій учасників кримінального провадження, з урахуванням положень статей 22, 26 КПК України, суд ухвалою, постановленою у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України задовільнив клопотання сторони захисту та у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України, попередивши про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та дачу завідомо неправдивих показань допитав свідка ОСОБА_8 , який в сою чергу повідомив в судовому засіданні, що 23.10.2018 до нього у гості за адресою: АДРЕСА_6 , приїхав його знайомий ОСОБА_3 , який повідомив, що останній у себе в туалеті, який розташований у нього на подвір`ї будинку, знайшов чужі речі, з яких були електрохвильова піч та інші побутові речі. Також ОСОБА_3 запитав у ОСОБА_8 є у нього відеореєстратор, який він мав намір встановити на подвір`ї, щоб зафіксувати особу, яка повернеться за зазначеними речами, однак у ОСОБА_8 відеореєстратора не було. При зазначеній зустрічі останні алкогольні напої не вживали.

Так, суд критично ставиться до показань зазначеного свідка, оскільки його показання спростовуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 та іншими доказами по справі, які було досліджені в судовому засіданні, оскільки свідок ОСОБА_8 зазначив іншу дату зустрічі з ОСОБА_3 , а саме заздалегідь до вчинення останнім злочину, наполягав, що останній йому перед приїздом не телефонував, а зразу приїхав, також зазначив, що під час зустрічі останні не вживали спиртні напої, що не відповідає показанням самого обвинуваченого ОСОБА_3 , який надав в судовому засіданні, що надає суду підстави не брати до уваги показання ОСОБА_8 .

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Аналіз норми статті 185 КК України свідчить, що передбачена відповідальність за таємне викрадення чужого майна.

Таємним вважається викрадення, коли воно вчинюється за відсутності особи, у власності чи під охороною якої знаходилося майно, що викрадається.

Для з`ясування юридичного критерію «проникнення» слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) у приміщення (житло, інше приміщення чи сховище) або перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, яку досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) чи перебування в ньому, передбачення наслідків вчиненого діяння.

Отже обов`язковою ознакою проникнення є його незаконність, тобто відсутність у особи права перебувати у перелічених місцях, де знаходиться майно.

Таким чином, урахувавши усі встановлені обставини кримінального провадження суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_3 мав умисел саме на таємне викрадання чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло та інше приміщення, вчинене повторно, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , кваліфікувавши дії останнього за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло та інше приміщення, вчинене повторно.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, судом не встановлені обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

Факт повернення обвинуваченим ОСОБА_3 викраденого майна потерпілому ОСОБА_5 , суд не враховує, як добровільне відшкодування обвинуваченим шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, оскільки викрадене майно обвинувачений ОСОБА_3 повернув потерпілому після того, як були внесені відомості в ЄРДР, тобто після втручання правоохоронних органів, що не може бути враховане, як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого.

Обставинами які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочину та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладену правову позицію Верховного Суду у справі № 643/2047/15к, яку суд виклав у своїй постанові від 11.02.2020, в якій наголосив, що норми кримінального процесуального законодавства не передбачають, необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК України.

Таким чином, факт вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння, підтверджується показаннями останнього під час проведення слідчого експерименту від 27.10.2018 під відеозапис та показаннями свідка ОСОБА_11 , який зазначив, що під час вчинення крадіжки, ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Стаття 34 КК України визнає рецидивом злочинів вчинення нового умисного злочину особою, що має судимість за умисний злочин. Ст. 32 КК України передбачає визначення поняття повторності злочинів. Тобто в даному кримінальному провадженні повторність злочинів є кваліфікуючою ознакою інкримінованого обвинуваченому злочину, а рецидив злочинів є обставиною, що обтяжує покарання, тому врахування цієї обставини не порушує вимоги ч. 4 ст. 67 КК України.

Крім цього судом враховані дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став та знов вчинив новий корисний, тяжкий злочин під час умовно дострокового звільнення, неодружений, відсутність на утриманні членів сім`ї, які у розумінні Сімейного кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім, тобто не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, однак на життя заробляє стихійними заробітками, не має місця реєстрації, однак має постійне місце проживання, де характеризується незадовільно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних солдатів і сержантів у Білоцерківському ОМВК.

Враховуючи позицію прокурора в судових дебатах, який просив призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі, зазначену позицію підтримано було потерпілим, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_3 в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України. На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв зазначений злочин до повного відбування покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2014, згідно з яким ОСОБА_3 визнаний винним в скоєнні злочинів передбачених ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 185 КК України та останньому призначене покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, однак ухвалою Ірпінського міськсуду Київської області від 26.02.2018, обвинувачений ОСОБА_3 умовно - достроково звільнений на 1 рік 5 місяців 22 дні. Таким чином ОСОБА_3 , необхідно призначити покарання відповідно до вимог ст. 71 ч. 1 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутної частини покарання за попереднім вироком.

Отже посилання сторони захисту щодо виправдування обвинуваченого ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Відповідно до протоколу від 27.10.2018 про затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину, встановлено, що ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України фактично був затриманий 27.10.2018 о 02 год. 05 хвилин.

Згідно постанови про звільнення особи з ізолятору тимчасового тримання ОСОБА_3 29.10.2018 о 14.05 год. був звільнений з Таращанського ІТТ № 9 Головного управління Національної поліції в Київській області.

Отже запобіжний захід ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.

Однак враховуючи заявлене клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, надають підстави вважати, що ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили може переховуватися від відбування покарання, а також продовжити вчиняти інші злочині, тобто наявні ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, суд вважає необхідним застосувати стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши останнього під варту негайно в залі суду.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Під час судових дебатів потерпілий ОСОБА_5 заявив клопотання про залишення цивільного позову до ОСОБА_3 без розгляду.

Отже процесуальні дії суду при поданні цивільним позивачем під час розгляду кримінального провадження заяви про залишення позову без розгляду не врегульовані КПК України.

Згідно ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами.

Відповідно до ст. 9 ч. 6 КПК України у разі, якщо положення цього Кодексу не регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Таким чином, положення ЦПК України стосовно повноважень суду залишити позов без розгляду лише в тому випадку, коли заява про залишення позову без розгляду подана до початку розгляду справи, суперечить такій засаді кримінального судочинства, як диспозитивність. Тому суд при вирішенні заяви про залишення позову без розгляду повинен керуватися саме зазначеною засадою.

Суд приходить до висновку, виходячи з такої засади кримінального судочинства, як диспозитивність, що існують підстави для залишення цивільного позову потерпілого без розгляду.

Керуючись статями 368, 371, ч.2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, частково приєднати не відбуте ним покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2014 та остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі строком на шість років.

Обрати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України до набрання вироком законної сили, взявши останнього під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 , а саме з 15.06.2020, зарахувавши ОСОБА_3 його попереднього ув`язнення з 27.10.2018 по 29.10.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ст. 72 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди внаслідок вчиненого злочину залишити без розгляду.

Речові докази по справі, а саме: телевізор марки Distar та пульт керування від нього, електричну дриль ДУ 21300, електропилу «Титан» ПЄЦП 2200, машину кутошліфувальну марки «Procraft PW 1100», ТВ - тюнер «Gione S1016», фрезу столярну «УЕ 5003», електролобзик «Einhell BPSL 750», електолобзик «Mastermax MJS 1503», лічильник електричної енергії «Nik-2102», шліфувальну машину марки «Інтерскол» ЛМШ 76/900», мікрохвильову піч марки «LG VC 7683D», електричний чайник марки «Saturn ST-TK 0011», бензопилу марки «Goodluck GL 4500Е». Коробку на машину кутошліфувальну марки «Procraft PW 1100» та гарантійний талон до неї, технічний паспорт на мікрохвильову піч марки «LG VC 7683D» та гарантійний талон до неї, коробку від електричної дрилі ДУ 21300, технічний паспорт на бензопилу марки «Goodluck GL 4500Е» та квитанцію про її придбання, технічний паспорт на електричний перфоратор марки «Einhell ВВН 1500», які передані на зберігання ОСОБА_5 , залишити у останнього як у власника майна.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1