Справа № 298/1420/13-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

30.04.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/673/20 за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :
ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 березня 2020 року обвинувальний акт за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гребля Іршавського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 191 КК України, повернуто до прокуратури Закарпатської області як такий, що не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України.

В ухвалі суду вказується на те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 взагалі не містить формулювання обвинувачення, в такому відображено лише виклад встановлених прокурором обставин кримінального правопорушення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Подібне в розумінні ч. 1 ст. 337 КПК України позбавляє можливості суд продовжувати подальший судовий розгляд кримінального провадження. Тому, з урахуванням вищевикладеного та того, що діючим Кримінальним процесуальним кодексом України взагалі не передбачено можливості виправлення будь-яких помилок або внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту після його надходження до суду, зокрема, у судовому засіданні, а також того, що подальший судовий розгляд справи в розумінні ч. 1 ст. 337 КПК України є неможливим, а тому суд прийшов до висновку, що єдиним процесуальним шляхом виправлення будь-яких недоліків обвинувального акту є повернення його прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною. Стверджує, що суд першої інстанції вийшов за межі обсягу питань, які підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання та почав перевіряти кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення і встановлювати фактичні обставини справи, а також вдався до аналізу та оцінки доказів, які суду не були відомі, так як матеріали кримінального провадження до обвинувального акта не долучались та в суд не направлялись. Вказує на те, що висновок суду про те, що в обвинувальному акті вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України виконані формально, не відповідає дійсності та спростовується матеріалами провадження, оскільки в обвинувальному акті зазначено усі обставини правопорушення, скоєння якого інкримінується ОСОБА_7 , розкрита суб`єктивна сторона злочину, яка зазначена у викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. А отже, для уточнення зазначених в ухвалі суду обставин під час судового розгляду кримінального провадження прокурор має право змінити обвинувачення та виправити виявлені недоліки. Окрім того, обвинувачений та його захисник у підготовчому засіданні висловили думку про призначення справи до судового розгляду. Просить ухвалу суду скасувати, призначити новий судовий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду прокурорки ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 , правонаступника ОСОБА_9 , неявка яких з урахуванням положень ст. 405 КПК України не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги й будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день, а також даних про поважність причин їх неявки, від них надходило.
Апеляційний суд вважає, що, приймаючи рішення про повернення прокурору обвинувального акта, суд діяв відповідно до положень ст. ст. 291, 314 КПК України та передбачених п. п. 1, 2, 13 ч. 1 ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження, зміст яких розкрито в ст. ст. 8, 9, 20 КПК України.
Так, згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
У формулюванні обвинувачення повинні бути відображені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме про подію кримінального правопорушення (час, місце спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інші.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі й об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Вищенаведене свідчить про те, що в обвинувальному акті повинен мати місце як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так і формулювання обвинувачення.
Частиною 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Дослідивши та проаналізувавши зміст обвинувального акту (т. 5, а. к. п. 93-95 та т. 6, а. к. п. 1-3), колегія суддів прийшла до переконання, що висновок суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, а міститься лише виклад встановлених прокурором обставин кримінального правопорушення та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, - є обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи.
Тому, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам КПК України, а саме п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України, оскільки прокурором не висунуто ОСОБА_7 конкретного обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.
Указані порушення, які допущені слідчим при складанні обвинувального акта, прокурором - при його затвердженні, на думку апеляційного суду є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів ОСОБА_7 , зокрема, порушують його право знати у чому його обвинувачують, і у свою чергу перешкоджають суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження та можуть суттєво вплинути на постановлення законного та обґрунтованого судового рішення.
Тому, ухвалу суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акту колегія суддів вважає законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вийшов за межі обсягу питань, які підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання та почав перевіряти кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення і встановлювати фактичні обставини кримінального правопорушення, вдався до аналізу та оцінки доказів, які суду не були відомі, так як матеріали кримінального провадження до обвинувального акта не долучались та в суд не направлялись, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, оскільки як убачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції при підготовчому судовому засіданні встановлено невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, так як у ньому відсутнє формулювання обвинувачення, що знайшло своє підтвердження і в ході розгляду апеляційної скарги, а будь-яких фактів перевірки судом першої інстанції кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, встановлення фактичних обставин кримінального провадження, аналізу та оцінки доказів, - апеляційним судом не встановлено.
Як такі, що не знайшли своє підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище, відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду про те, що в обвинувальному акті вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України виконані формально, не відповідає дійсності та спростовується матеріалами провадження.
При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що в обвинувальному акті зазначено усі обставини правопорушення, скоєння якого інкримінується ОСОБА_7 , розкрита суб`єктивна сторона злочину, яка зазначена у викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, - апеляційний суд визнає такими, що не спростовують висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_7 вимогам п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що для уточнення зазначених в ухвалі суду обставин під час судового розгляду кримінального провадження прокурор має право змінити обвинувачення та виправити виявлені недоліки, - апеляційний суд не приймає до уваги, при цьому, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що діючим Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено можливості виправлення будь-яких помилок або внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту після його надходження до суду, зокрема, у судовому засіданні.
Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений та його захисник у підготовчому засіданні також висловили думку про призначення справи до судового розгляду, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не знайшли свого підтвердження та спростовані журналом судового засідання, з якого убачається, що обвинувачений та захисник підтримали клопотання про повернення прокурору обвинувального акту та просили його задовольнити. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що позиція сторін кримінального провадження щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду чи повернення обвинувального акту прокурору не є обов`язковою для суду при прийнятті рішення за наслідками проведення підготовчого судового засідання.
Разом із тим, апеляційний суд також вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.
Указані порушення слідчим та прокурором вимог КПК України при встановленні фактичних обставин справи, складанні та затвердженні обвинувального акта, апеляційний суд вважає такими, що призводять до порушення права особи на захист, яке унеможливлює призначення обвинувального акта до судового розгляду, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що подальший судовий розгляд кримінального провадження у розумінні ч. 1 ст. 337 КПК України є неможливим.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується, і на такі прокурор не посилався й під час розгляду апеляційної скарги апеляційним судом.
За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів, окрім вищенаведеного, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують висновків суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_7 вимогам п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України.
Керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав прокурор Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 березня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 191 КК України залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: