гСправа № 358/569/18 Провадження № 1-кп/358/11/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі кримінальне провадження №1-кп/358/11/20 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Саратов Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовозобов`язаного, раніше судимого: 29.08.1990 року Суворівським районним судом м. Одеси за ст. 140 ч. 2 КК України в редакції 1960 року до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з конфіскацією майна; 21.07.1997 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 140 ч. 2 КК України в редакції 1960 року до позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна; 10.06.2002 Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 140 ч. 2 (в редакції 1960 року), ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки; 04.12.2007 року Деснянським районним судом м. Києва ст. 309 ч. 1, ст. 263 ч. 1, ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 2, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 6 років; 24.06.2015 року Оболонським районним судом м. Києва за ст. 190 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 будучи раніше судимим, а саме: 29.08.1990 року Суворівським районним судом м. Одеси за ст. 140 ч. 2 КК України в редакції 1960 року до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з конфіскацією майна; 21.07.1997 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 140 ч. 2 КК України в редакції 1960 року до позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна; 10.06.2002 року Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 140 ч. 2 (в редакції 1960 року), ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки; 04.12.2007 року Деснянським районним судом м. Києва ст. 309 ч. 1, ст. 263 ч. 1, ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 2, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 6 років; 24.06.2015 року Оболонським районним судом м. Києва за ст. 190 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

03 квітня 2018 року приблизно о 05 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебував у приміщенні лікарняної палати №402 хірургічного відділення Богуславської центральної районної лікарні, що розташована за адресою: вул. Франка, 27, м. Богуслав Київської області, де знаходився на стаціонарному лікуванні. У цей час ОСОБА_4 підійшов до вішалки з одягом, на якій помітив гаманець із грошима, який зберігався у внутрішній кишені куртки, що належить ОСОБА_5 . Цього ж дня близько 05 год. 00 хв. ОСОБА_4 вирішив вчинити таємне викрадення зазначеного майна ОСОБА_5 та відразу після цього, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та тим, що ОСОБА_5 спить, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу повторно, таємно викрав з кишені куртки ОСОБА_5 належний останньому гаманець вартістю 100 гривень із грошима у сумі 400 гривень, поклавши вказане майно до правої кишені своєї куртки.

Після цього ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, а майном, здобутим злочинним шляхом, розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 500 гривень.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, визнав повністю і пояснив, що на початку квітня 2018 року він перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Богуславської центральної районної лікарні, що розташована за адресою: вул. Франка, 27, м. Богуслав Київської області, а саме в лікарняній палаті №402. Разом з ним в лікарняній палаті №402 знаходився ОСОБА_5 , який також проходив курс стаціонарного лікування в хірургічному відділенні. 03 квітня 2018 року приблизно в 05.00 годин ранку він проснувся і підійшов до вішалки з одягом, на якій помітив гаманець із грошима, який зберігався у внутрішній кишені куртки, що належить ОСОБА_5 . В цей час він вирішив вчинити таємне викрадення зазначеного майна ОСОБА_5 та відразу після цього, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та тим, що ОСОБА_5 спить, таємно викрав з кишені куртки ОСОБА_5 належний останньому гаманець із грошима у сумі 400 гривень, поклавши вказане майно до правої кишені своєї куртки. Після цього він залишив лікарняну палату і витратив гроші на власні потреби. У вчиненому він щиро кається і просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано що вони усвідомлюють неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи.

Суд приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_4 про обставини вчинення ним злочину та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він 03.04.2018 повторно таємно викрав чуже майно (крадіжка), а саме майно потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 500 гривень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що пом`якшують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 66 ч. 1 п. 1 КК України відносить його щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Згідно досудової доповіді Богуславського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві і Київській області від 16.05.2018 (а.с. 22-26), уповноважений орган з питань пробації прийшов до висновку, що ризик вчинення потворного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 оцінюється як дуже високий, ризик небезпеки для суспільства як високий. Тому на думку органу пробації виправлення ОСОБА_4 можливе за умови постійного нагляду та контролю, де є можливість застосування до нього різноманітних програм диференційованого виховного впливу з метою формування прагнення до заняття суспільно корисною діяльністю, сумлінного ставлення до праці, дотриманням вимог законів та інших прийнятих у суспільстві правил поведінки, підвищення їх загальноосвітнього і культурного рівня.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується посередньо, що підтверджується відповідною характеристикою (а.с. 45).

Суд з урахуванням досліджених доказів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , не знаходить підстав для застосування щодо нього положень ст. ст. 69, 75 КК України і вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише при ізоляції від суспільства, оскільки він раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності. Його поведінка під час судового розгляду справи свідчить, що він не став на шлях виправлення, а навпаки вчинив дії по ухиленню від суду та перебував у розшуку. Крім того, із досудової доповіді Богуславського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінено, як дуже високий.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в виді арешту в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи наведене суд приходить до переконання, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу необхідно залишити попередній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, оскільки він має негативну репутацію, ніде не працює, не має тісних соціальних зав`язків, раніше судимий та ухилявся від суду, а тому існує обґрунтований ризик спроб ОСОБА_4 уникнення від реального відбуття покарання у виді арешту та продовження вчинення злочинів.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 заподіяно майнову шкоду на суму 500 гривень, яка не відшкодована потерпілому, та має бути стягнута із обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_5 згідно положень ст. 1166 ЦК України.

Вимоги потерпілого ОСОБА_5 про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 3000 гривень, підлягають задоволенню.

Потерпілим доведено в судовому засіданні, що йому заподіяна моральна шкода, оскільки він без сумніву переніс моральні страждання внаслідок порушення його права власності. Розмір моральної шкоди визначений позивачем згідно п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України в сумі 3000 гривень відповідає ступеню та характеру моральних страждань, перенесених ним, а тому на користь потерпілого ОСОБА_5 підлягає стягненню із обвинуваченого 3000 гривень.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 349 ч.3, 368, 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді арешту строком на шість місяців.

Міру запобіжного заходу щодо засудженого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередню у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 11 листопада 2019 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 500 гривень за заподіяну злочином матеріальну шкоду, 3000 гривень за моральну шкоду та 704 гривні 80 коп. судових витрат понесених на сплату судового збору, всього 4204 (чотири тисячі двісті чотири) гривні 80 коп.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, через Богуславський районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1