Справа № 509/6922/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 рокуОвідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт.Овідіополь клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №80001384 від 22 серпня 2019 за фактом вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , злочину, передбаченого ст.310 ч.1 КК України

ВСТАНОВИВ:

Приблизно з 2018 року більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не надалось за можливе, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись на земельній ділянці розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно розпочав вирощувати на городі рослини роду коноплі не маючи на це передбаченого законом дозволу.
У період часу з 2018 року по 22.08.2019 року ОСОБА_5 , рихлював землю під рослинами роду коноплі, поливав та проріджував рослини роду коноплі.
Вказані рослини роду коноплі ОСОБА_5 незаконно вирощував на земельній ділянці розташованій за адресую: АДРЕСА_1 , до 22.08.2019 року, доки не був викритий співробітниками ДОП Овідіопольського ВП під час виїзду на повідомлення про домашнє насильство, матеріали ЖЄО №14298 від 22.08.2019.
Так, 22.08.2019 року, о 10 год. 16 хв., у ході огляду земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в ґрунті було виявлено та вилучено зростаючими 27 рослин з корінням роду конопель, які згідно висновку експерта є рослинами роду коноплі. Рослини роду коноплі віднесені до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей, які ОСОБА_5 незаконно посіяв та вирощував без передбаченого законом дозволу.
ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у незаконному вирощуванні рослин роду конопель, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.310 КК України.
У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання.

Захисник не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання, а тому воно підлягає задоволенню.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №503 від 20.11.2019 року, ОСОБА_5 , під час скоєння інкримінованих дій страждав та страждає в даний час хронічне психічне захворювання у вигляді «Органічного маячного (шизофреноподібного) розладу, який потребує догляду та лікування». Під час скоєння інкримінованих йому дій ОСОБА_5 був не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, та за тяжкістю інкримінованого йому злочину, він потребує застосування, відносно нього, примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом відповідно до ч.1 ст.93 та ч.3 ст.94 КК України.
Оцінюючи зібрані у даному кримінальному провадженні докази в їх сукупності, шляхом повного і всебічного дослідження в судовому засіданні, суд дійшов до висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечних діянь, які підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.310 КК України, у стані неосудності, оскільки, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи він не міг усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними під час вчинення суспільно небезпечних діянь.

Необхідність застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру підтверджується висновком судово-психіатричних експертів №503 від 20.11.2019 року, дослідженого судом.

Згідно ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Як передбачено ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з ч.1 ст.94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

У судовому засіданні було встановлено наявність підстав, передбачених п.1, п.2, п.3, п.5 ч.1 ст.513 КПК України та за таких обставин, відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати у відношенні ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом (ч.1 ст.94 КК України).

При цьому, застосовуючи до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом суд враховує положення ч.3 ст.94 КК України, відповідно до якого госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст.94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1 ст.94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

На підставі викладеного, суд вважає клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечні діяння у стані неосудності, що виключає можливість застосування до нього кримінального покарання, через те, що він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому суд вважає необхідним застосувати у відношенні ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Застосування інших видів примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України, відносно ОСОБА_6 суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.292,513 КПК України

УХВАЛИВ:

Застосувати у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.310 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1