№ 207/529/20
№ 1-кс/207/259/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське клопотання слідчого Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи особою відносно якої 31.01.2020 року було направлено обвинувальний акт за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 25.02.2020 р., близько о 13 год. 00 хв. ОСОБА_5 , вживав алкогольні напої разом зі своїм знайомим, близько 15 год. 00 хв. (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), знаходячись біля занедбаної багатоповерхівки, що по вул. І.Сірка 39, побачив, що біля вказаної будівлі проходять раніше йому невідомі діти: хлопець та дівчина, в той час в нього виник протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, що належить вказаним особам.

З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_5 25.02.2020 р., близько 15 год. 00 хв. (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено) схопив неповнолітню потерпілу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за одяг в області шиї лівою рукою, а малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 правою рукою за шию та почав тягнути до вищевказаної багатоповерхівки. ОСОБА_5 завів неповнолітню потерпілу та малолітнього потерпілого до першого поверху будівлі, про те потерпілі вирвались та побігли на третій поверх та почали ховатись в одному з приміщень. ОСОБА_5 пішов за ними та, знайшовши неповнолітніх потерпілих, він знову схопив їх за шию, неповнолітню потерпілу ОСОБА_8 правою рукою, малолітнього потерпілого ОСОБА_9 лівою рукою та потягнув в кімнату між поверхами, ОСОБА_9 притулив до стіни, а ОСОБА_8 тримав біля себе. В цей же час ОСОБА_5 почав випитувати у потерпілих інформацію: їхні ім`я, адреси проживання та причини чому вони тут ходять. Також ОСОБА_5 почав погрожувати та вимагав віддати мобільні телефони. Після чого ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел на викрадений чужого майна заліз до лівої кишені ОСОБА_9 та забрав його мобільний телефон «Dodge», в той момент злякавшись через погрози застосування насилля стосовно неї, ОСОБА_8 віддала мобільний телефон «Lenovo» ОСОБА_5 .

Отримавши реальну можливість вільно розпоряджатися викраденим майном, ОСОБА_5 віддав телефон ОСОБА_9 , так як телефон був заблокований, а з телефоном ОСОБА_8 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши своїми діями потерпілим майнової шкоди.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

26.02.2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримав у повному обсязі та просив клопотання задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання, докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , суд вважає що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки стороною обвинувачення у своєму клопотанні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що цілком підтверджується доданими до клопотання доказами, а саме показаннями потерпілих, а саме малолітнього ОСОБА_9 та неповнолітньої ОСОБА_8 , законних представників потерпілих, свідків, а також при розгляді клопотання підтверджено самим підозрюваним ОСОБА_5 . В судовому засіданні також доведено існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків. Зазначений факт на думку суду, підтверджений матеріалами справи, оскільки ОСОБА_5 ніде не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, проживає без реєстрації, вчинив тяжкий злочин, відносно малолітньої та неповнолітньої особи, раніше неодноразово судимий, зокрема останній раз: 04.06.2013 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, звільнився з місць позбавлення волі 20.01.2016 року умовно-достроково, невідбутий термін 8 місяців 1 день. Окрім цього, 31.01.2020 року відносно ОСОБА_5 до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська був направлений обвинувальний акт за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, по даному кримінальному провадженню відносно нього було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням на нього строком до 30 березня 2020 року.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Ч. 2 ст. 183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Під час досудового слідства встановлено, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме останній не працює, не має постійного джерела прибутку, проживає без реєстрації, не має стійких соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого відносно малолітньої та неповнолітньої особи, за який кримінальним кодексом України встановлено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, раніше неодноразово судимий, продовжує вчиняти інші кримінальні правопорушення, може незаконно впливати на свідків та потерпілих, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не з`являтись за викликом слідчого, що може призвести до затягування досудового слідства та неможливості його проведення в розумні строки та своєчасного розгляду справи у суді.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість вчиненого кримінального правопорушення як самостійну підставу утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності із іншими підставами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту (справа «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001).

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, підозрюваного необхідно звільнити з-під варти, якщо він зможе забезпечити достатні гарантії явки до суду (органу досудового розслідування), в тому числі, через внесення застави.

Враховуючи дані про особу підозрюваного, тяжкість скоєного злочину та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом; вважаю за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч.3 або 4 ст.183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.183 та ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з свідками.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Відповідно до ст.209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через покорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст.29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Красногорка, Ленінського району, Республіки Крим, громадянина України, підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , встановити 60 днів, по 24 квітня 2020 року включно.

Розмір застави визначити в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрювану наступні обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з свідками.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчої судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 під розпис.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1