Справа № 199/4010/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2020 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю -

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_4 про відвід головуючому у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000808, судді ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська під головуванням судді ОСОБА_7 розглядається кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000808, за обвинуваченням ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Захисником ОСОБА_4 під час судового засідання заявлено відвід головуючій - судді ОСОБА_7 , обґрунтування якого він виклав у своєї письмової заяві, що зводиться до того, що головуюча допомагала потерпілому ОСОБА_8 під час допиту відповідати на питання до нього з боку сторони захисту, самостійно формулювала відповідь за потерпілого, або нагадувала право не свідчити відповідно до ст.63 Конституції України, тому вважає, що суд не хоче з`ясувати істину по справі, а у головуючій вже наперед сформоване внутрішнє переконання винуватості обвинувачених і інкримінованому їм злочині, оскільки фактично зайняла позицію сторони обвинувачення по справі.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 , обвинувачені, підтримали заявлений відвід та фактичні обставини, на яких він ґрунтується.

Прокурор просив відмовити в задоволенні заяви про відвід, оскільки підстави для такого відводу відсутні.

Суддя ОСОБА_7 вважала розгляд заяви про відвід проводити без її участі, доводи, викладені у заяві захисника надуманими та безпідставними, та є такою що задоволенню не підлягає.

Потерпілий ОСОБА_8 в заяві до суду просив здійснити розгляд відводу головуючій без його участі.

Згідно з ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до положень п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляду справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів і присяжних, який являє собою сукупність процесуальних норм, що передбачають ініціювання та вирішення питання про недопущення судді до участі або усунення його від участі в кримінальному провадженні за наявності обставин, що виключають таку участь.
Як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38
Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати учать у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
У відповідності зі ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, слідчому судді, судді, присяжному може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Незалежність і об`єктивність судді в кожному кримінальному провадженні забезпечується, серед іншого, закріпленням чіткого і загального переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя підлягає відводу, визначений ст.75, 76 КПК України.

Вирішуючи заяву суд виходить з того, що підстави для відводу судді визначені ст.75 КПК України, згідно якої слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Обґрунтування захисником ОСОБА_4 відводу ґрунтується на власному довільному тлумаченні приписів процесуального законодавства, базуються на власних оціночних категоріях та оцінці процесуальних рішень судді, які не є релевантними підставами для відводу та окремому оскарженню не підлягають, і заперечення проти яких можуть бути викладені стороною захисту, зокрема ОСОБА_4 , в апеляційній скарзі на вирок суду.

Ключовим моментом відводу як цілісного інституту кримінального провадження є упередженість судді при розгляді кримінального провадження, що ним розглядається. Така упередженість, як вбачається із формулювань ст.ст.75, 76 КПК України, може виникнути у зв`язку з наявністю у нього родинних, професійних зв`язків, іншого процесуального статусу, порушенням правил визначення слідчого судді, попередньою участю у цьому провадженні тощо. Обставини, які викликають сумнів в неупередженості судді, мають бути обумовлені фактами відповідного питання, що розглядається, або пов`язаними з ними.

Доводи захисника не дають об`єктивних підстав для того, щоб поставити неупередженість судді ОСОБА_7 під сумнів.

Також, слід зазначити, що при узагальненні судової практики з метою однакового застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, було встановлено, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Інші обставини, які б викликали сумніви в неупередженості судді ОСОБА_7 в судовому засіданні не встановлені, а доводи, на які посилається ОСОБА_4 є тільки його власними припущеннями та такими, що не можуть бути підставою для відводу судді.

Окремо, суд бере до уваги, що відповідно до норм КПК України, слідчий суддя або суд, розглядаючи заяви про відвід іншого слідчого судді, судді, присяжного, має відповідно до ст.ст.75, 76 КПК України, з`ясувати щодо наявності обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, і не має права втручатися в хід судового розгляду певного кримінального провадження, яке здійснюється іншим складом суду, досліджуючи докази цього кримінального провадження, надавати оцінку цим доказам або оцінку ходу та процедурі здійснення судового розгляду суддею.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).
За наведених обставин, у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст.ст.75, 76, 81 КПК України, суд,

П о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 про відвід головуючій у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000808, судді ОСОБА_7 , - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: