Номер провадження: 11-кп/813/1076/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на вирок Малиновського районного суду м.Одеси від 10 грудня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002485 від 09.08.2019 року відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новий Стародуб Петрівського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого різноробочим ОСББ «Тірас 2012», не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,

раніше судимого: 29.12.2008 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст.187, ч. 2 ст.289, 70 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 20.08.2014 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 01 день,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.357; ч.3 ст.185; ч.1 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення

Вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 10 грудня 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.357; ч.3 ст.185; ч.1 ст.15 ч.1 ст.115 КК України та призначеного покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк два роки;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

- за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до положень ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з дня затримання 09.08.2019 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишено без змін.

Вирішено питання з речовими доказами та заходами забезпечення кримінального провадження.

Оскарженим вироком встановлено, що 09.08.2019 року приблизно о 08 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в квартирі, де він проживав разом з колишньою дружиною - потерпілою ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що ОСОБА_7 спала, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу таємно викрав її особисте майно, спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 2140 грн. Крім того ОСОБА_8 викрав з сумки потерпілої ОСОБА_7 офіційні документи, зареєстровані на її ім`я: 2 банківські картки.
В той же час, виявивши крадіжку майна, ОСОБА_7 звернулася до ОСОБА_8 з вимогою повернути викрадене, однак той заперечував свою причетність до крадіжки, в результаті чого між ними виник конфлікт. Потерпіла вийшла на балкон квартири, розташований на третьому поверсі багатоквартирного будинку, а ОСОБА_8 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних стосунків, викликаних сваркою з потерпілою, з метою заподіяння смерті потерпілій, застосовуючи силу, штовхнув її в спину, від чого ОСОБА_7 впала через огорожу балкону на землю. Тим самим ОСОБА_8 створив реальну небезпеку для життя ОСОБА_7 та необхідні умови для заподіяння їй смерті. Як наслідок навмисних злочинних дій ОСОБА_8 , в результаті падіння на землю ОСОБА_7 отримала закритий компресійний перелом тіла третього хребця поперекового відділу хребта, закритий перелом п`яткової кістки зі зміщенням кісткових уламків, що сукупно кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Таким чином, ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення до кінця злочину, а саме заподіяння смерті ОСОБА_7 , однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки смерть потерпілої від отриманих тілесних ушкоджень не настала, в тому числі внаслідок своєчасно наданої медичної допомоги.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, доводи якої обґрунтував тим, що вирок суду першої інстанції є несправедливим, незаконним та необґрунтованим, оскільки ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів не вчиняв та під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції винним себе не визнавав.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що в судових засіданнях потерпіла ОСОБА_7 показувала, що ніяких претензій до обвинуваченого ОСОБА_8 не має, і взагалі все трапилося випадково.

За таких обставин, захисник просив оскаржуваний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складів злочинів.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 , підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив апеляційний суд залишити вирок без змін.

Потерпіла ОСОБА_7 не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила обвинуваченого ОСОБА_8 суворо не карати.

Мотиви апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_9 у апеляційній скарзі посилався на недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 та відсутність в його діях складів інкримінованих йому злочинів.

Разом з тим, ч.3 ст.404 КПК України передбачено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Однак, у своїй апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду кримінального провадження сторона захисту не зверталась до апеляційного суду з клопотанням про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, що відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, унеможливлює таке дослідження судом апеляційної інстанції за власної ініціативи.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_9 підтримав вимоги апеляційної скарги та в обґрунтування того, що ОСОБА_8 не вчиняв інкримінованих йому злочинів зазначив, що потерпіла була ображена на обвинуваченого, тому в суді першої інстанції надавала показання на підтвердження вини ОСОБА_8 .

Під час апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_7 апеляційному суду пояснила, що це був нещасний випадок і вона ніяких претензій до обвинуваченого не має.

Дослідивши оскаржуваний вирок суду першої інстанції апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, аналізу та належної правової оцінки наявних в матеріалах кримінального провадження доказів дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.357; ч.3 ст.185; ч.1 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Так, відповідно до оскарженого вироку суду першої інстанції вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які його визнано винуватим, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- наданими під час судового розгляду показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила суду першої інстанції про те, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 з 2013 року і розлучилась у 2017 році після того, як він вчинив крадіжку у її сестри. Після розірвання шлюбу ОСОБА_10 продовжував проживати з нею в орендованій квартирі за адресою АДРЕСА_2 , однак ключів від квартири не мав. Між ними періодично виникали сварки, пію час яких ОСОБА_10 говорив, що вб`є її, але вона не відносилась до цих погроз серйозно. Їй було відомо, що ОСОБА_10 був оголошений судом у розшук в іншому кримінальному провадженні. Вона повідомляла дільничного інспектора про місце його знаходження, але той не відреагував і ОСОБА_10 затриманий не був. 08.08.2019 ввечері вона не пустила ОСОБА_10 в квартиру, оскільки той перебував у стані алкогольного сп`яніння. Прокинувшись вранці 09.08.2019, виявила, що пропав її мобільний телефон, а також з її сумки - банківські картки, ліхтарик, газовий балончик та гроші приблизно 4800 грн., що мала сплатити за оренду житла. Мірошник, який вірогідно потрапив до квартири через відчинений балкон, як неодноразово робив раніше, сидів на кухні у п`яному вигляді і дрімав. Вона потребувала у нього повернути викрадені телефон і гроші, однак ОСОБА_10 відповідав щось нерозбірливе. Рознервувавшись, вона вийшла на балкон, де мала намір розвісити білизну. Щоб дістати до мотузки для білизни, стала на невисокий стільчик, при цьому її коліна знаходились на рівні перил огорожі балкону. В цей час вона почула, що ОСОБА_10 вийшов на балкон і штовхнув її навідліг у спину, вище поясниці. Від поштовху вона впала через перила за балкон і, опинившись на землі, стала кричати. Підбігли сусіди, викликали швидку допомогу. Вона була доставлена в лікарню, де тривалий час лікувалася з приводу отриманих тілесних ушкоджень;

- повідомленням про вчинення злочину, відповідно до якого до Малиновського ВП в м. Одесі ГУ МВС України в Одеській області, 09.08.2019 о 09:43:49 до відділу поліції надійшло телефонне повідомлення від громадян про те, що чоловік викинув з 3 поверху з балкону дружину ОСОБА_7 , забрав картки, телефон (а.к.п. 64);

- довідкою закладу охорони здоров`я підтверджується, що ОСОБА_7 була госпіталізована до травматологічного відділення КУ «Міська клінічна лікарня № 11» 09.08.2019 (а.к.п. 65);

- заявою ОСОБА_7 від 09.08.2019 року про вчинення щодо неї злочинів колишнім чоловіком ОСОБА_8 , про що свідчить відповідний протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення (а.к.п. 66).

- протоколом огляду місця події від 09.08.2019 року з фототаблицями, а саме квартири за адресою АДРЕСА_2 з яких вбачається, що квартира розташована на 3 поверсі багатоповерхового будинку. У сміттєвому відрі на кухні виявлені пусті пляшки від пива. Двері на балкон відчинені. Балкон відкритий, не має остеклення, висота огорожі складає приблизно 120 см. На мотузці з правої сторони у верхній частині балкону розвішана постільна білизна. Як вбачається з фотоілюстрації № 7, наявність білизни не перешкоджає обзору і реально дозволяє спостерігати, оглядати (бачити) обстановку, речі і предмети, що розміщуються на балконі. (а.к.п.75-82).

- протоколом огляду місця події від 09.08.2019 року з фототаблицями, а саме ділянки з тильної сторони будинку АДРЕСА_3 , яка представляє собою рівне, щільне ґрунтове покриття, а безпосередньо біля стіни будинку має монолітне покриття (а.к.п. 67-74). Вказані обставини узгоджуються з показами потерпілої, яка зазначила, що ділянка яка безпосередньо примикає до стіни будинку, має бетонне покриття шириною близько 1 м;

- висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , у якої були виявлені тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого компресійного перелому тіла третього хребця поперекового відділу хребта, закритого перелому правої п`яткової кістки зі зміщенням кісткових уламків, які могли бути спричинені 09.08.2019 року в результаті падіння з висоти (а.к.п. 85-86);

- протоколом затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України, від 09.08.2019 року, з якого вбачається, що було проведено особистий обшук ОСОБА_8 , в ході якого вилучено: гроші 3 купюри номіналом 200 грн., 1 купюра номіналом 500 грн. 2 банківські картки - «ПриватБанк» НОМЕР_1 , «А-Банк» НОМЕР_2 , ліхтарик, газовий балончик, мобільний телефон марки «Самсунг» НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , інше майно (а.к.п.87-93);

- протокол огляду предметів, відповідно до якого вилучені у ОСОБА_8 гроші 3 купюри номіналом 200 грн., 1 купюра номіналом 500 грн. 2 банківські картки - «ПриватБанк» НОМЕР_1 , «А-Банк» НОМЕР_2 , ліхтарик, газовий балончик, мобільний телефон марки «Самсунг» НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , були оглянуті слідчим і пред`явлені потерпілій ОСОБА_7 , яка визнала їх такими, що належать їй (а.к.п. 98-99);

- відомостями, отриманими за результатами товарознавчої експертизи з яких вбачається, що вартість мобільного телефону «Samsung J7» складає 2000 грн., ліхтарика 100 грн., газового «перцового» балончика 40 грн. (а.к.п. 110-134);

- свідоцтвами про укладення шлюбу та про розірвання шлюбу відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_8 і потерпіла ОСОБА_7 перебували у шлюбі з 16.07.2013 року по 27.05.2017 року (а.к.п. 143-144);

- протоколом медичного огляду ОСОБА_8 у Комунальному некомерційному підприємстві «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» від 09.08.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_11 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.к.п. 145);

- висновком судово-психіатричної експертизи, відповідно до якої ОСОБА_8 на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав і не страждає, здатен усвідомлювати свої дії і керувати ними (а.к.п. 137- 140).

Апеляційний суд враховує і те, що обвинувачений після вчинення злочину, намагався покинути місце його вчинення, тим самим намагався уникнути кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складів злочинів, передбачених ч.1 ст.357; ч.3 ст.185; ч.1 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та доведеності його вини у вчиненні цих злочинів.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку всім доказам у кримінальному провадженні, не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і вважає, що вони в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і були достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні щодо винуватості ОСОБА_8 .

При цьому, апеляційний суд критично оцінює доводи захисника в обґрунтування того, що ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів не вчиняв та під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції винним себе не визнавав, та вважає їх такими, що спростовуються фактичними обставинами кримінального провадження, встановленими судом першої інстанції.

Невизнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_8 апеляційний суд розцінює, як намагання ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, враховував характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а саме, що ОСОБА_8 за місцем роботи характеризується позитивно (а.к.п.171), не перебуває на медичному психіатричному обліку, тричі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, у тому числі із застосуванням насильства до потерпілих, що вбачається з попереднього вироку суду (а.к.п.156-163).

Обставини, які пом`якшують покарання судом першої інстанції встановлені не були.

Також, суд першої інстанції врахував вчинення ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину, та до обставин, які обтяжують покарання відніс вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 , раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та явне небажання вести законослухняний спосіб життя, а тому, на думку апеляційного суду, його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Та обставина, що у потерпілої відсутні претензії майнового та немайнового характеру, не може бути визнана пом`якшуючою обставиною, з огляду на те, що ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення до кінця злочину, а саме заподіяння смерті ОСОБА_7 , проте смерть потерпілої від отриманих тілесних ушкоджень не настала внаслідок своєчасно наданої медичної допомоги.

Апеляційний суд зазначає, що попри відсутність претензій потерпілої до обвинуваченого, злочин, який вчинений ОСОБА_8 зазіхає на суспільну складову безпечного життя, оскільки формує думку суспільства про незахищеність та уразливість до вчинення відносно них злочинних дій з боку суб`єктів, які вчиняють злочини. Разом з цим, належна правова охорона будь-яких соціальних цінностей, у тому числі й таких найбільш соціально значимих, як життя і здоров`я людини, забезпечується лише тоді, коли застосовуються ефективний кримінально-правовий засіб, яким є кримінальна відповідальність.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 , попередження вчинення ним нових злочинів, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок суду без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м.Одеси від 10 грудня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002485 від 09.08.2019 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.357; ч.3 ст.185; ч.1 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, - залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4