Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

19 березня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 лютого 2020 року у кримінальному провадженні № 0000141, внесеному до ЄРДР 23 лютого 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ?

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 лютого 2020 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого, уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення суми застави.
Строк дії ухвали визначено рахувати до 20 год. 00 хв. 23 квітня 2020 року.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме те, що він 23 лютого 2020 року о 19 год. 00 хв., перебуваючи на проїзній частині дороги, що розташована навпроти території кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", яке знаходиться за адресою: м. Здолбунів, вул. Миру,1, під час суперечки з потерпілим ОСОБА_9 , яка раптово виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс правою ногою потерпілому ОСОБА_9 один удар в ліву ділянку голови, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження, які належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння.
В поданій апеляційній скарзі:
- захисник ОСОБА_5 покликається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. Вказує, що ризики, які були наведені прокурором носять формальний характер. Зазначає, що слідчим суддею безпідставно застосовано до ОСОБА_7 найсуворіший запобіжний захід. Наголошує, що ні прокурор в судовому засіданні, ні слідчий у своєму клопотанні, погодженому з прокурором, не навели наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_7 може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, вплинути на свідків чи іншим чином перешкодити кримінальному провадженню. Зазначає на тому, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, одружений, дружина є на четвертому місяці вагітності. Просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запоюіного заходу у виді тримання під вартою.
- підозрюваний ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді про обрання йому запобіжного заходу скасувати. Наголошує на тому, що не мав умислу на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень. Зазначає, що слідство проводиться не об`єктивно. Вказує, що він раніше не судимий, на утриманні у нього перебуває вагітна дружина.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_5 та представника потерпілого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги та просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційний скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу.
З матеріалів провадження вбачається, що 24 лютого 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
Під час розгляду клопотання слідчого у відповідності до вимог ст. 194 КПК України слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 вказаного злочину.

Прокурор під час розгляду справи в апеляційній інстанції вказав, що підозрюваний ОСОБА_7 являється уродженцем м. Кривий Ріг, зареєстрований в АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та маючи змогу вільно пересуватись територією України, ОСОБА_7 задля уникнення відповідальності за вчинені ним діяння, може переховуватися від правоохоронних органів, суду, що у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є ризиком.

Крім того, підозрюваний має змогу незаконно впливати та здійснювати тиск на потерпілого та свідків, щоб останні змінили, перекручували або взагалі відмовились від своїх показань. На даній стадії досудового розслідування не допитані всі свідки, не проведені всі необхідні експертизи та слідчі (розшукові дії) для отримання доказів, а тому ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що у відповідності до п. 3. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, також є ризиками.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому існують об`єктивні ризики можливості підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду або незаконно впливати на потерпілого та свідків, чи перешкоджати іншим чином у даному кримінальному провадженні, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів (домашній арешт, особисте зобов`язання, особиста порука чи застава) не пов`язаних із триманням під вартою, не здатен забезпечити своєчасне з`явлення ОСОБА_7 на виклик для проведення слідчих та інших процесуальних дій до слідчого та суду, виключення можливості незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадження.

За наведеного слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та виключає собою можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Доказів на спростування висновків слідчого судді в апеляційних скаргах не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 лютого 2020 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3