Провадження № 274/1753/19
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/276/20

І м е н е м У к р а ї н и
27.05.2020 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання . . . ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/1753/19 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Миропіль Дзержинського району Житомирської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, зі слів маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час працює неофіційно, на час подій старшого лінійного наглядача лінійно-кабельного відділення зв`язку центру зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , старшого прапорщика, зі слів учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 4 ст. 407 КК України,

за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб сержантського складу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з особистих мотивів, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення вимог статей 4, 65, 68 Конституції України, статей 1, 17 Закону України «Про оборону України», статей 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статей 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 07 грудня 2018 року без дозволу командування військової частини та поважних причин не з`явився вчасно на службу у військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби, до 27 грудня 2018 року.

За час своєї відсутності обов`язки за посадою старший прапорщик ОСОБА_3 не виконував, командуванню частини про своє місцезнаходження та причини відсутності не доповідав, відповідні документи, що підтверджують законність та поважність причин його відсутності не надав.

28 грудня 2018 року старший прапорщик ОСОБА_3 , усвідомивши протиправність своїх дій, щодо незаконної відсутності на військовій службі, добровільно повернувся до військової частини після самовільного її залишення та доповів про прибуття.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнається винуватим, передбачена ч. 4 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що він є учасником бойових дій, проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , обіймав посаду командира відділення. до кінця контракту було ще два роки. 07 грудня 2018 року, в п`ятницю, після служби самовільно, без повідомлення і дозволу командування, залишив військову частину для вирішення сімейних обставин. На зв`язок не виходив, про свої дії нікому не доповідав, перебував у Мирополі, документів про причини неявки не має. 27 грудня самостійно з`явився до військової частини, 29 грудня вже був звільнений. Розуміє, що вчинив неправильно, у скоєному кається, вину визнає, просить не позбавляти волі.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість повністю підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів:

*даними копії витягу із наказу командира 26 артилерійської бригади оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_3 " № 76-РС від 23.05.18, згідно з яким старшого прапорщика ОСОБА_3 , командира телефонного відділення центру зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку призначено старшим лінійним наглядачем лінійно-кабельного відділення зв`язку центру зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку;

*даними копії контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу від 18.01.18, укладеного між ОСОБА_3 та ТВО командира військової частини НОМЕР_1 на строк 3 роки;

*даними копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 299 від 08.12.18, згідно з яким старшого прапорщика ОСОБА_3 вважати таким, що самовільно залишив місце розташування частини з 07.12.18;

*даними копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 318 від 28.12.18, згідно з яким старшого прапорщика ОСОБА_3 , старшого лінійного наглядача лінійно-кабельного відділення зв`язку центру зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку, вважати таким, що повернувся після самовільного залишення розташування частини 28.12.18.

За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття,активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, суд не встановив.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до статті 12 частин 3, 4 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, працює неофіційно, за місцем проживання характеризується, як особа, що порушень громадського порядку не допускає, не притягувався до адміністративної відповідальності, за місцем служби на час звільнення характеризувався негативно, зі слів є учасником бойових дій, що підтверджується укладення з ним контракту.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги ступінь суспільної небезпеки та санкцію кримінального закону, суд призначає покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи, що обвинувачений після скоєння злочинних дій через незначний проміжок часу самостійно добровільно з`явився до військової частини, сприяв у подальшому розкриттю злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який не є суспільно небезпечним, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину визнав повністю, зі слів безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, суд не вважає, що призначення покарання з реальним його відбуванням сприятиме досягненню мети покарання і тому відповідно до ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. На думку суду саме призначене покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов у провадженні не подано, дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, клопотань про обрання такого заходу не надійшло, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням протягом 2 (двох) років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 - не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1