Справа № 134/2059/19
Провадження №11-кп/801/257/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд

у складі :

головуючого :судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці в залі судових засідань апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 24.12.2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання

в с т а н о в и в:

До Крижопільського районного суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання.

Клопотання мотивоване тим, що він відбув необхідний термін покарання для умовно-дострокового звільнення, під час якого довів своє виправлення.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 24.12.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання з тих підстав, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів виправлення.

Не погодившись із рішенням суду, захисник - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_7 умовно достроково від подальшого відбування покарання.

Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що у ОСОБА_7 було стягнення, проте його він погасив, має 5 заохочень та з моменту прибуття до установи мав двічі короткострокову відпустку, з якої повертався без зауважень і порушень режиму, працює на водонапірній башті.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засудженого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити; міркування прокурора, який вважає ухвалу суду законною і обґрунтованою, і просив залишити її без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає до часткового задоволення, а ухвала суду першої інстанції- скасуванню.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України, рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому висновки суду, зазначені у рішенні, мають прямо випливати з аргументації, а також бути чіткими, тобто такими, що не допускають неоднозначного трактування. Крім того, суду необхідно послідовно поєднувати закон і наводити чіткі аргументи. Не дотримання зазначених вимог під час розгляду справи кримінального провадження є порушенням права на справедливий суд, гарантований ст.6 Європейської конвенції з прав людини.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

На підставі вимог ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення при умовах, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Суд першої інстанції, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинен враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання, з`ясувати, чи дотримується засуджений правил внутрішнього розпорядку, чи не вчиняв він останнім часом порушень режиму відбування покарання чи інших правопорушень, який вплив він справляє на засуджених, у чому саме проявляється його належне ставлення до праці, однак суд не обґрунтував у мотивувальній частині ухвали свою відмову в задоволенні.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 засуджений вироком Кам`янець-Подільського міськрайонним судом Хмельницької області від 19.01.2016 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницької області від 06.06.2016 року вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.01.2016 року залишено без змін. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано час попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в період з 14 по 17 липня 2015 року включно і з 19.01.2016 по 06.06.2016 року включно.

Згідно ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 20.03.2019 року невідбута частина покарання замінена на більш м`яке обмеження волі.

Зараховано в строк відбування покарання час слідування під вартою до виправного центру, а саме 4 місяці3 дні.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 19.01.2016 року.

Станом на 24 грудня 2019 року ОСОБА_7 відбув 4 роки 8 місяців 3 дні призначеного судом покарання, що становить 2/3 частини призначеного строку покарання.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.372 КК України у мотивувальній частині ухвали зазначаються встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів.

Разом з цим, в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції не зазначено докази, які було безпосередньо досліджені для встановлення обставин для розгляду клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення.

В оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції зазначено, що була досліджена особова справа засудженого ОСОБА_7 , проте, згідно технічного носія інформації вбачається, що суд першої інстанції не оглядав та не досліджував дану особову справу, також в матеріалах судового провадження взагалі відсутня копія судового рішення, за яким був засуджений та відбуває покарання ОСОБА_7 .

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» встановлено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції представник органу, який відає виконанням покарання в судовому засіданні участі не приймав, пояснень не надавав, що є порушенням п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

З урахуванням вищенаведених підстав колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції (ст.415 КПК України), оскільки встановлено, що судом першої інстанції при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_7 допущено неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (п.п.1,3 ч.1 ст.409,410,412 КПК України), що завадило суду першої інстанції ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на що в решті вимоги апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Крім того, при новому судовому розгляді слід перевірити доводи ОСОБА_7 про те, що він особисто не ставив дату складання (написання) заяви про умовно-дострокове звільнення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 24.12.2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: