Справа №635/1463/20
Провадження по справі 1-в/635/213/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
представника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тростянець Сумської області, з неповною середньою освітою, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 19 лютого 1997 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ч.3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням 2 роки;
- 08 грудня 1998 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ст. 17, ч.2 ст. 215-3 КК України, ч.1 ст. 81, ст.ст. 42, 45 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з випробуванням 2 роки, штраф 300 грн.;
- 07 листопада 2000 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна;
- 16 грудня 2003 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ст.ст. 69, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;
- 27 жовтня 2004 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ч. 2 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
-18 жовтня 2007 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ч.2 ст.190 КК України до штрафу 850 грн., який постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 20 серпня 2008 року замінено на 240 годин громадських робіт;
- 06 листопада 2009 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 року 20 днів обмеження волі;
-18 березня 2010 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі;
- 18 жовтня 2010 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 390 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі;
-10 вересня 2010 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ч. 2 ст.190 КК України до 2 років 10 днів обмеження волі;
- 06 липня 2012 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ч.2 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт;
- 26 листопада 2012 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 389, ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 04 лютого 2013 року направлений до відбуття покарання у виді 1 року 1 місяця обмеження волі, звільнився 14 лютого 2014 року у зв`язку з відбуттям покарання;
- 28 березня 2017 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ч. 2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
До Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив суд звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, посилаючись на незадовільний стан здоров`я. Крім того зазначив, що за час відбуття покарання своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення, на сьогоднішній день має одне заохочення та не має стягнень. Зазначив, що на виробничих дільницях майстерні установи працевлаштований не був за станом здоров`я, проте залучався до робіт з благоустрою установи. Приймає участь у програмах диференційованого впливу на засуджених «Підготовка до звільнення» та «Відродження», а також в фізкультурно-оздоровчих заходах серед засуджених.
Прокурор ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Представник Державної установи «Хролівський випраний центр (№140)» клопотання засудженого підтримав, зазначив, що засуджений на виробничих дільницях майстерні установи не працевлаштований через скарги на стан здоров`я, виконував роботи з благоустрою установи 2-3 рази на тиждень. Засуджений приймає участь у програмах диференційованого впливу на засуджених «Підготовка до звільнення» та «Відродження».
Суд, вислухавши думку прокурора, представника адміністрації виправної колонії, пояснення засудженого, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 06 листопада 2017 року за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднано не відбуте покарання за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 28 березня 2017 року у виді 3 місяців обмеження волі, визначено остаточне покарання у виді 3 років 3 місяців обмеження волі.
Вирок набрав законної сили 08 серпня 2018 року.
Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 09 листопада 2018 року ОСОБА_3 , засудженого вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 06 листопада 2017 року за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців обмеження волі, направлено до Державної установи «Конотопський випраний центр» (№130) Сумської області у порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі. На підставі ст. 72 КК України, зараховано в строк відбування покарання час перебування ОСОБА_3 під вартою з моменту фактичного затримання по день його звільнення з-під варти у виправному центрі включно, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 - 05 січня 2019 року, кінець строку 03 серпня 2021 року.

До Державної установи «Хролівський випраний центр (№140)» засуджений ОСОБА_3 був переведений 29 жовтня 2019 року із Державної установи «Конотопський виправний центр (№130)» на підставі наряду Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби № 1/4-9703/Вш від 09 жовтня 2019 року.

Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_3 , наданої начальником відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_4 , погодженої в.о. начальника сектору соціально-виховної та психологічної служби майором внутрішньої служби ОСОБА_6 , від 30 березня 2020 року, засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання у виправному центрі характеризуєте посередньо, вимоги режиму тримання виконує під контролем з боку адміністрації установи, дисциплінарних стягнень та заохочень не має. На виробничих дільницях майстерні установи не працевлаштований, зв`язку зі скаргами на стан здоров`я. Приймає участь в проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, але ініціативи в їх організації не виказує. За власним бажанням приймає участь в програмі диференційованого впливу на засуджених «Підготовка до звільнення». До виконання робіт з благоустрою установи ставиться посередньо, ініціативу не виявляє. Виконує передбачені законом вимоги персоналу, роботи із самообслуговування виконує, має достатній рівень необхідних навичок. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний. За характером хитрий, цілеспрямований, легко підпадає під вплив інших засуджених, адекватно реагує на критику на свою адресу, але позитивних висновків для себе не робить. Підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною та батьком шляхом телефонних розмов, побачень. З матір`ю стосунки не підтримує. Адміністрація виправного вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання передчасно.
13 квітня 2020 року до суду надійшла характеристика на засудженого ОСОБА_3 , згідно якої засуджений за час відбування покарання у виправному центрі характеризується посередньо, вимоги режиму тримання виконує, під контролем з боку адміністрації установи, дисциплінарних стягнень не має. Заохочувався адміністрацією установи 1 раз за сумлінну поведінку та активну участь по благоустрою установи, корисну ініціативу, соціальну активність, встановлення здорових міжособистісних взаємовідносини, участь у вирішенні питань організації дозвілля, побуту, розвитку корисних соціальних зв`язків, позитивного впливу на інших засуджених. На виробничих дільницях у станови засуджений не працевлаштований в зв`язку зі скаргами на стан здоров`я. Бере участь в проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, згідно зі ст. 66 КВК України. Провину у скоєному злочині визнав повністю, розкаюється, а тому адміністрація виправного центру зробила висновок, що засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на підставі статті 81 КК України його можливо звільнити умовно-достроково.

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості.
Відповідно до ч.1 ст.51 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
При цьому виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.
Сумлінна поведінка засудженого означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого за весь час відбування ним покарання.

Як встановлено судом, засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 04 грудня 2018 року. За весь час відбуття покарання характеризується посередньо, вимоги режиму тримання виконує під контролем з боку адміністрації установи, на критику в свою адресу реагує адекватно, проте позитивних висновків для себе не робить. До праці на виробничих дільницях майстерні установи засуджений не залучався через скарги на стан здоров`я, виконував роботи з благоустрою установи, проте до виконання робіт ставився посередньо,ініціативу не виявляв.

Як вбачається з відповіді Міжрегіонального управління з питань дотримання прав засуджених та осіб, узятих під варту від 24лютого 2020 року, за зверненням засудженого ОСОБА_3 проведено перевірку, за наслідками якої зокрема, встановлено,що 14 лютого 2020 року засуджений звернувся до начальника установи «Хролівський виправний центр № 140» з проханням бути працевлаштованим на оплачувальних роботах. Засудженому було запропоновано роботу у виробничій майстерні. Засуджений виявив зацікавленість у працевлаштуванні у майстерні,що підтверджує власноруч написана заява та укладений трудовий договір. Проте жодного разу на оплачувальні роботи засуджений ОСОБА_3 не виходив, посилаючись на стан здоров`я. Згідно даних Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Хроли в медичній картці ОСОБА_3 відсутні будь-які дані про наявність захворювань та обмежень в працевлаштуванні.

Під час судового засідання судом також не здобуто об`єктивних даних щодо обмежень в працевлаштуванні засудженого через стан здоров`я.

Згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_3 , останній стягнень не має, має одне заохочення у виді подяки, оголошеної вже після звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, а саме 09 квітня 2020 року.

Отже, аналізуючи наведені обставини в сукупності, суд доходить висновку про відсутність позитивних змін в особистості засудженого, його ставленні до праці,сумлінності в поведінці.

Крім того, суд враховує дані про попередні судимості засудженого ОСОБА_3 та вважає, що ОСОБА_3 має стійку тенденцію на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи дані про особу засудженого, його ставлення до праці, поведінку та спосіб життя за весь час відбуття покарання, суд приходить до висновку про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, а тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1