Дата документу 23.04.2020 Справа № 554/3398/20
Провадження №1-кс/554/5420/2020

УХВАЛА
Іменем України

23 квітня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України,-
В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України, в якій просив визнати бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від адвоката ОСОБА_3 від 14.04.2020 року про вчинені кримінальні правопорушення; зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, внести відомості, викладені адвокатом ОСОБА_3 в заяві від 14.04.2020 року про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань з попередньою кваліфікацією за ч.3 ст.382 КК України відносно прокурора Полтавської області ОСОБА_5 .
В обґрунтування скарги заявник вказав, що ним 15.04.2020 року до слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, було подано заяву від 14.04.2020 року про внесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Згідно заяви, у провадженні СУ ГУНП в Полтавській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000084 від 03.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, та прокурором Полтавської області ОСОБА_5 вчинено кримінальні правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_4 , передбачені ч.3 ст.382 КК України.
Порушуючи вимоги ст.214 КПК України, які зобов`язують уповноважену особу прийняти рішення протягом 24 годин, станом на день подання даної скарги викладені заявником відомості про кримінальні правопорушення не внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав. Вказав, що прокурор не виконує ухвали суду, заява про вчинені злочини до ТУ ДБР поступила 15.04.2020 року, проте відомості не внесені до ЄРДР.
Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши заявника, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги, з наступних підстав.
Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Як вбачається з матеріалів скарги, та встановлено в судовому засіданні, адвокат ОСОБА_3 звернувся в порядку ст.214 КПК України до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, із заявою від 14.04.2020 року про вчинення прокурором Полтавської області ОСОБА_5 кримінальних правопорушень відносно потерпілої ОСОБА_4 , передбачених ч.3 ст.382 КК України.
За змістом вказаної заяви адвоката ОСОБА_3 , зазначеною посадовою особою, на думку заявника, умисно не виконано ухвали слідчих суддів від 24.03.2020 року, 07.04.2020 року, чим завдано істотну шкоду охоронюваним законом правам потерпілої ОСОБА_4 . У зв`язку з викладеними обставинами, заявник просив внести відомості до ЄРДР (а.с.14-23 заява).

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, отримано заяву адвоката ОСОБА_3 15.04.2020року, проте відомості, викладені у заяві, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).

Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявник вказував на те, що зазначена в заяві діяльність та бездіяльність прокурора містить ознаки можливих, на його думку, неправомірних дій, та підлягають кваліфікації за ч.3.ст.382 КК України.
При цьому, заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення порушень вказаним прокурором, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами. А доводи заяви зводяться, серед іншого, до непогодження із процесуальними рішеннями та діями посадової особи органу прокуратури у кримінальному провадженні №0000084 від 03.07.2019 року.
У цій же заяві ставиться фактично питання щодо ініціювання нового кримінального провадження щодо посадової особи сторони обвинувачення, що, вочевидь, свідчить про намагання прямого чи непрямого впливу у первинному кримінальному провадженні за його участю.

Беручи до уваги пов`язанність зазначених фактів, наведені заявником обставини не можуть слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки переслідують мету ініціювання нового кримінального провадження та проведення досудового розслідування поза межами належної правової процедури, адже таке підлягає оскарженню у передбаченому КПК України порядку в кримінальному провадженні, в якому здійснювались відповідні слідчі та процесуальні дії, оскільки законність процесуальних актів і дій, вчинених під час досудового розслідування конкретного кримінального провадження не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Згідно з ч.1 ст.36 та ч.5 ст.40 КПК України та ч.2 ст.16 Закону України «Про прокуратуру» закріплено гарантії самостійності процесуальної діяльності прокурора, слідчого та заборони втручання у таку діяльність осіб, що не мають на те законних повноважень.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.45 Закону України «Про прокуратуру» рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.
Отже, кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовими особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.

Крім того, в контексті поданої заяви від 14.04.2020 року варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Таким чином, доводи заявника у заяві від 14.04.2020 року є його особистою оцінкою дій посадової особи і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Разом із цим, заявник не позбавлений можливості у зазначеному в заяві кримінальному провадженні використовувати передбачені процесуальним законом засоби та інструменти захисту своїх прав, що є формою реалізації процесуальних прав з метою забезпечення належної правової процедури.

Не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Оскільки чинним КПК України передбачена можливість оскаржити дії, бездіяльність слідчого, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого за результатами такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України, відповідно до якого до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Таким чином, виходячи з аналізу викладеного, незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 14.04.2020 року повідомленням про вчинення прокурором Полтавської області кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.382 КК України,проте остання за своїм змістом в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки в заяві викладена суб`єктивна оцінка особи щодо процесуальних дій та рішень, пов`язаних з іншим кримінальним провадженням. Крім того, заявником не підтверджено достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами неправомірності дій посадової особи, а це в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви адвоката від 14.04.2020 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтавіщодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-307, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1