ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000719 від 23 травня 2020 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Запоріжжі, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, офіційно працевлаштованого в ТОВ «Нова Пошта», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06.05.2016 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк до 6 років,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 23.05.2020 знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , побачив ділянку № НОМЕР_1 де у цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно, поєднаного з проникненням у приміщення.

Так, з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно, поєднаного з проникненням у приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , 23.05.2020 приблизно о 02 годині 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, з метою усунення перешкод задля незаконного проникнення до ділянки № НОМЕР_1 та доступу до майна, яке знаходиться на території вказаної ділянки, ОСОБА_4 , шляхом застосування своєї фізичної сили переліз через паркан тим самим незаконно проник на територію ділянки АДРЕСА_5 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, перебуваючи за вищевказаною адресою ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, знаходячись на території ділянки № 29 за вище вказаною адресою побачив металевий сарай, вхідні двері якого обладнано двома навісними замками, яка потерпіла ОСОБА_5 використовує для розміщення матеріальних цінностей.

Так ОСОБА_4 з метою усунення перешкод задля незаконного проникнення у приміщення металевого сараю з використанням невстановленого предмету відчинив навісні замки у металевому сараї, після чого незаконно проник всередину де таємно, повторно, викрав майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме газоно-косарку «BlackDecker» та газоно-косарку «Werk».

В подальшому ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння злочину готувався зникнути, проте не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки не виконав усі дії,які вважав необхідним для доведення злочину до кінця,так як був зупинений співробітниками поліції. Своїми діями ОСОБА_4 міг спричинити потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 2241,60 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину, передбаченому ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним злочину, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, постанову щодо речових доказів та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують останнього, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю і він повинен нести кримінальну відповідальність за незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна повторно (крадіжка), оскільки особа не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, поєднаному з проникненням у приміщення.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст.12 КК України до тяжкого злочину, особу винного, який раніше судимий, офіційно працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується з посереднього боку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , на думку суду, можливе без ізоляції від суспільства, і покарання йому слід призначити у межах санкції ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, застосувавши при цьому ст.ст.75,76 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст.69 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 300 гривень.

Питання про долю речових доказів судом не вирішується відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, оскільки вони суду не надавалися та судом не досліджувалися.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349,370,373,374,376,394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у розмірі 300 гривень.
Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1