УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2019 року м. Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні№ 120 191 001 000 098 89 від 17.10.2019, у якому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Хабаровського краю Російської Федерації, громадянин України, українець, з середньою освітою, перебуває у зареєстрованому шлюбі, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у силу ст. 89 КК України не судимий,
підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 120 191 001 000 098 89 від 17.10.2019.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 18.10.2019 ОСОБА_4 повідомлений про підозру за ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до якої останній 16.10.2019, приблизно о 13 год. 50 хв., перебуваючи у приміщенні ресторану «Макдональдс» за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 40/25, підійшов до раніше невідомого йому гр. ОСОБА_8 та таємно викрав мобільний телефон «Ксіомі», який лежав на столі поруч з останнім, після чого з місця вчинення злочину зник, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди у розмірі 2 999 грн.

Слідчий вважав, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що у разі застосування до нього особистого зобов`язання він виконуватиме покладені на нього обов`язки.

Захисник також заперечував проти задоволення ініційованого слідчим клопотання, посилаючись на відсутність ризиків у даному кримінальному провадженні. Крім того, захисник звернувся до суду зі скаргою у порядку ст. 206 КПК України щодо незаконного затримання його підзахисного.
Слідчий суддя, заслухавши сторін кримінального провадження, вивчивши надані суду матеріали, дійшов висновку про таке.

Так, статтею 8 КПК наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Отже, згідно з ч. 3 ст. 206 КПК слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

На думку захисника 17.08.2019 не було підстав для затримання ОСОБА_4 у порядку ст. 208 КПК, а тому затримання є незаконним.

Прокурор наполягав, що затримання підозрюваного ОСОБА_4 відбулось на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК, а саме сукупність очевидних ознак свідчили, що саме ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

З протоколу огляду відеозапису від 17.10.2019, вбачається, що особа, схожа на підозрюваного ОСОБА_4 , увійшла до приміщення ресторану, підійшла до столика де лежав мобільний телефон «Ксіомі», після чого взяла зазначений телефон та, поклавши до лівої кишені свого плаща, покинула приміщення.

Отже, враховуючи зазначене вище з іншими наявними документами, долученими до клопотання, надаючи оцінку у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що орган досудового розслідування мав обґрунтовані підстави вважати, що саме гр. ОСОБА_4 вчинив крадіжку, тому затримання у порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК проведено з додержанням вимог процесуального законодавства.

Вирішуючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

Так, у силу ч. 2 ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.
Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити, чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри; чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, на які вказує слідчий; чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.
Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ОСОБА_4 ознак інкримінованого злочину.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя вважає такі дії цілком ймовірними з огляду на покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у скоєнні інкримінованих злочинів.

Водночас, Європейський Суд з прав людини у рішенні «В. проти Швейцарії» зазначив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Керуючись наведеним, слідчий суддя враховує дані про особу ОСОБА_4 , який перебуває у зареєстрованому шлюбі, а також відсутність у останнього судимостей.

Зазначені обставини хоч і не свідчать про відсутність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, однак суттєво мінімізують його.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведена наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Санкція ч. 2 ст. 185 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_4 , передбачає позбавлення волі строком до п`яти років.

Однак, прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , що свідчить про необхідність вирішення питання про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, який зможе забезпечити достатні гарантії виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Приймаючи до уваги вік підозрюваного, наявність у останнього сім`ї, відсутність у нього судимостей, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання старшого слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язок прибувати до слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві, яким здійснюється досудове розслідування у вказаному провадженні, за першою вимогою.

Крім того, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання прокурору свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків встановити по 18 грудня 2019 року включно.

Підозрюваного письмово під розпис повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що у разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних громадян.
Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 на затримання підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.

На ухвалу прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1