Справа № 303/5807/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

13.01.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
та представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп /4806/471/20, відомості про кримінальне правопорушення в якому 13.10.2018 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_5 (далі прокурор),

В С Т А Н О В И В :
ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2019 року задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 і обвинувальний акт, складений та затверджений за ч. 1 ст. 286 КК України щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам, Німеччина, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, інженера 1-ої категорії 3-го сектору (з дислокацією в м. Мукачеві) УСБУ в Закарпатській області, не судимого,

повернуто прокурору для виконання вимог передбачених ст. 55, п. п. 3, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
В ухвалі суду вказується на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України. Зазначається, що з наданих суду виписок із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_10 вбачається, що остання була доставлена до приймального відділення Мукачівської ЦРЛ каретою швидкої допомоги за результатами ДТП, а в подальшому в неї діагностовано травматичний подвійний перелом нижньої щелепи гілки справа та кута. При цьому, вказується на те, що під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 23.10.2018 призначено судово-медичну експертизу й відповідно до висновку експерта № 376/2018 Мукачівським районним відділенням СМЕ зафіксовані тілесні ушкодження, проте встановити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень та їх механізм виникнення не представилось можливим у зв`язку з відсутністю медичної документації. Також зазначається, що ОСОБА_10 06.11.2019 звернулася з відповідною заявою про визнання її потерпілою, мотивуючи тим, що під час досудового розслідування наголошувала, що є потерпілою відповідно до ст. 55 КПК України, а ч. 7 цієї статті зобов`язує сторону обвинувачення роз`яснити особі її право на подання відповідної заяви, а у разі неподання такої заяви отримати відповідну згоду на визнання її потерпілою, і тільки після відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена в кримінальному провадженні як свідок. При цьому, вказується і на те, що суд позбавлений можливості під час підготовчого судового засідання розглянути клопотання про визнання ОСОБА_10 потерпілою, оскільки формулювання обвинувачення не містить обставин вчинення кримінального правопорушення щодо неї, а статтею 337 КПК України чітко визначені межі судового розгляду. Крім того, зазначається, що відповідно до ст. 332 КПК України суд виключно під час судового розгляду має право доручити проведення експертизи експертній установі. Тому, суд прийшов до висновку про те, що обвинувальний акт у частині пред`явленого обвинувачення складений з порушенням вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України. Разом із тим, суд погодився й із доводами сторони захисту про те, що в обвинувальному акті в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України відсутні відомості щодо обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання. Наведені вище порушення, на переконання суду першої інстанції, перешкоджають призначенню обвинувального акту до судового розгляду з можливістю у подальшому ухвалення законного вироку.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала суду є незаконною у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Стверджує, що ОСОБА_10 не є потерпілою в кримінальному провадженні, під час довготривалого досудового розслідування заяви чи будь-якої згоди про залучення її в якості потерпілої не подавала, а тому, відповідно до ч. 7 ст. 55 КПК України залучена до кримінального провадження в якості свідка, а визнання її потерпілою без відповідної на те згоди було б грубим порушенням вимог ст. 55 КПК України. Крім того, зазначає, що особа, якій завдано злочином шкода, може бути визнана за заявою такої особи потерпілою на будь-якій стадії кримінального провадження, зокрема, й під час підготовчого судового засідання чи судового розгляду. Також, посилається на те, що твердження суду з посиланням на відповідну заяву ОСОБА_10 про те, що остання висловлювала бажання під час досудового розслідування бути потерпілою, є необґрунтованим, безпідставним і не підтвердженим будь-якими доказами, і при цьому, у ході підготовчого судового засідання такий факт навіть не перевірявся. При цьому, стверджує, що судом не взято до уваги вимоги ч. ч. 1, 2 ст. 337 КПК України, в яких чітко зазначено, що під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, якщо для цього є відповідні підстави, що в свою чергу свідчить і про безпідставність та необґрунтованість твердження суду про неможливість зміни обвинувачення в суді. Разом із тим, вказує на те, що не відповідає дійсності й твердження суду про відсутність в обвинувальному акті відомостей щодо пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання обставин, оскільки такі відомості в обвинувальному акті зазначені й стосуються саме обвинуваченого ОСОБА_6 , а зазначення в цьому розділі обвинувального акту прізвища ОСОБА_11 є виключно механічної помилкою. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу й просили її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які судове рішення вважають законним та обґрунтованим і заперечували щодо задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності потерпілої ОСОБА_8 , неявка якої із урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується, що про час та місце розгляду апеляційної скарги потерпіла повідомлена відповідно до вимог закону; що від неї не надходило заяв (клопотань) про відкладення розгляду справи на інший термін та про поважність причин її неявки на розгляд справи; що в апеляційному розгляді приймав участь представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 ..

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , а висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України з наведених в ухвалі підстав, колегія суддів визнає такими, що не є підставою для його повернення прокурору з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Як убачається зі змісту обвинувального акту, такий складений та підписаний слідчим і затверджений прокурором, містить дату та місце його складання та затвердження, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості обвинуваченого та потерпілого, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, твердження про відсутність матеріальної шкоди, дані про витрати на проведення експертиз та твердження про відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність (а. к. п. 2 5).

Із матеріалів судового провадження також вбачається, що до обвинувального акту додано передбачені ч. 4 ст. 291 КПК України додатки реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка обвинуваченого та захисника про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а. к. п. 6 - 9).

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, - колегія суддів визнає такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, у зв`язку з чим, висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, - визнаються такими, що спростовуються наведеним вище.

Проаналізувавши зміст наявного в матеріалах справи обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, а також твердження та висновки суду першої інстанції, колегія суддів визнає такими, що заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що, ОСОБА_10 не є потерпілою в даному кримінальному провадженні, під час довготривалого досудового розслідування заяви чи будь-якої згоди про залучення її в якості потерпілої не подавала, а тому, відповідно до ч. 7 ст. 55 КПК України залучена до кримінального провадження в якості свідка, а визнання її потерпілою без відповідної на те згоди було б грубим порушенням вимог ст. 55 КПК України.

Слушними колегія суддів вважає і доводи апеляційної скарги про те, що особа, якій завдано злочином шкоду, може бути визнана за заявою такої особи потерпілою на будь-якій стадії кримінального провадження, зокрема, й під час підготовчого судового засідання чи судового розгляду.

Такими, що знайшли своє підтвердження у ході апеляційного розгляду є і доводи апеляційної скарги про те, що твердження суду з посиланням на відповідну заяву ОСОБА_10 про те, що остання висловлювала бажання під час досудового розслідування бути потерпілою, є необґрунтованим, безпідставним і не підтвердженим будь-якими доказами, і при цьому, у ході підготовчого судового засідання такий факт навіть не перевірявся.

Тому, висновки суду про те, що: з наданих суду виписок із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_10 вбачається, що остання була доставлена до приймального відділення Мукачівської ЦРЛ каретою швидкої допомоги за результатами ДТП, а в подальшому в неї діагностовано травматичний подвійний перелом нижньої щелепи гілки справа та кута; під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 23.10.2018 призначено судово-медичну експертизу й відповідно до висновку експерта № 376/2018 Мукачівським районним відділенням СМЕ зафіксовані тілесні ушкодження, проте встановити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень та їх механізм виникнення не представилось можливим у зв`язку з відсутністю медичної документації; ОСОБА_10 06.11.2019 звернулася з відповідною заявою про визнання її потерпілою, мотивуючи тим, що під час досудового розслідування наголошувала, що є потерпілою відповідно до ст. 55 КПК України, а ч. 7 цієї статті зобов`язує сторону обвинувачення роз`яснити особі її право на подання відповідної заяви, а у разі неподання такої заяви отримати відповідну згоду на визнання її потерпілою, і тільки після відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена в кримінальному провадженні як свідок; суд позбавлений можливості під час підготовчого судового засідання розглянути клопотання про визнання ОСОБА_10 потерпілою, оскільки формулювання обвинувачення не містить обставин вчинення кримінального правопорушення щодо неї; відповідно до ст. 332 КПК України суд виключно під час судового розгляду має право доручити проведення експертизи експертній установі, - апеляційний суд вважає такими, що не свідчать про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам ст. 291 КПК України та, відповідно, не являються підставами для його повернення прокурору. При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що під час досудового розслідування його дружина ОСОБА_10 не зверталась до слідчого чи прокурора із заявами про визнання її потерпілою, про заподіяння їй злочином будь-якої шкоди. Окрім того, колегія суддів враховує і те, що ОСОБА_10 як до Мукачівського міськрайонного суду, так і до апеляційного суду не з`явилась і особисто не підтвердила доводи про заподіяння злочином їй шкоди. Колегія суддів також вважає, що ОСОБА_10 не позбавлена можливості подати письмову заяву про заподіяння їй злочином шкоди і про необхідність розслідування цих обставин в окремому провадженні.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з доводами апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги вимоги ч. ч. 1, 2 ст. 337 КПК України, в яких чітко зазначено, що під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, якщо для цього є відповідні підстави, що в свою чергу свідчить і про безпідставність та необґрунтованість твердження суду про неможливість зміни обвинувачення в суді.

За таких обставин, безпідставним апеляційний суд вважає і висновок суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт у частині пред`явленого обвинувачення складений із порушенням вимог передбачених п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України.

У ході апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження і доводи апеляційної скарги про те, що не відповідає дійсності й твердження суду про відсутність в обвинувальному акті відомостей щодо пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання обставин, оскільки такі відомості в обвинувальному акті зазначені й стосуються саме обвинуваченого ОСОБА_6 , а зазначення в цьому розділі обвинувального акту прізвища ОСОБА_11 є виключно механічної помилкою, у зв`язку з чим, висновок суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України відсутні відомості щодо обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, - апеляційний суд визнає таким, що також не дає підстав для повернення обвинувального акту прокурору.

При оцінці висновків суду першої інстанції та доводів апеляційної скарги апеляційний суд враховує і те, що сторона захисту не надала й не посилалась на докази у підтвердження того, що ОСОБА_10 зверталась до слідчого чи прокурора із заявами про заподіяння їй злочином, який інкримінується ОСОБА_6 , будь-якої шкоди.

Тому, наведені в оскаржуваній ухвалі обставини, на які суд першої інстанції посилається як на підстави для повернення обвинувального акту, на переконання колегії суддів, не свідчать про необхідність повернення обвинувального акту прокурору та не перешкоджають суду першої інстанції призначити судовий розгляд кримінального провадження.

На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення обвинувального акту в ухвалі не вказується й таких апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в оскаржуваній ухвалі підстав, призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.

Водночас, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).

Отже, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта прокурору, в зв`язку із чим, оскаржувана ухвала як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав прокурор військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_5 , задовольнити.
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту, складеного та затвердженого щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України, скасувати, призначивши новий розгляд обвинувального акту в Мукачівському міськрайонному суді зі стадії підготовчого засідання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: