Номер провадження: 11-кп/813/901/19
Номер справи місцевого суду: 501/708/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуюча суддя ОСОБА_2 ,
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 04.03.2019 в кримінальному провадженні №000036, внесеному до ЄРДР 13.01.2017, та кримінальному провадженні №0000443, внесеному до ЄРДР 14.04.2017, яким:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в селі Котловина Ренійського району Одеської області, громадянина України, який не навчається, з середньою освітою, не працює, не одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 75, п. п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 76 КК України, з урахуванням положень, передбачених ст. 104 КК України, обвинуваченого ОСОБА_9 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в селі Черняхівське Іванівського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не працює, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, а в останнє:
- 21.06.2018 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України (із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України щодо покарання, призначеного вироком Іванівського районного суду Одеської області від 26 січня 2017 року) до 4 (чотирьох) років позбавлення волі,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, обвинуваченому ОСОБА_8 , за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2018, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено покарання, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, зарахувавши повністю покарання, відбуте за попереднім вироком.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в селі Черняхівське Іванівського району Одеської області, громадянина України, який має середню освіту, є студентом 2 курсу Одеського будівельного ліцею, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 21 червня 2018 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням на 1 рік,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_10 призначено покарання, у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 75, п. п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 76 КК України, з урахуванням положень, передбачених ст. 104 КК України, обвинуваченого ОСОБА_10 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 2 (два) роки,-
встановив:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлених судами обставин.
Зазначеним вироком суду встановлено, що 12 січня 2017 року ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , попередньо домовились про вчинення корисливих злочинів на території м. Чорноморська Одеської області, шляхом випадкового відшукування осіб у громадських місцях, при цьому за їх домовленістю дехто з них буде утримувати особу, а інші - забирати чуже майно.
Того ж дня на маршрутному таксі №20, що прямує з с. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області до м. Чорноморська Одеської області, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , прибули до кінцевої зупинки м. Чорноморськ, звідки попрямували на каток в центрі міста.
Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою між собою, умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_11 та застосував до нього фізичну силу, штовхнувши його руками, в результаті чого останній впав на землю, а ОСОБА_8 , помітивши, що з кишені куртки ОСОБА_11 випав мобільний телефон, підібрав його. Таким чином ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_11 з яким з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1655,00 грн.
12 січня 2017 року, приблизно о 20 годині 35 хвилин, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , за попередньою змовою між собою, умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, біля під`їзду №3 будинку АДРЕСА_4 , наздогнали раніше поміченого ними потерпілого ОСОБА_13 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відштовхали його ближче до зазначеного будинку, а ОСОБА_10 , знаходячись поряд із ними перед під`їздом, спостерігав за тим, щоб їх дії не були помічені іншими особами. При цьому ОСОБА_8 пред`явив ОСОБА_13 вимогу передати їм мобільний телефон та інше цінне майно, на що останній відмовився, але в подальшому дістав з кишені свого верхнього одягу свій мобільний телефон «Samsung Galaxy Core Prime», сірого кольору, яким заволоділи, з місця вчинення злочину пішли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 3049,00 гривень.
12 січня 2017 року, приблизно о 21 годині 45 хвилин, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , за попередньою змовою між собою, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_5 , умисно, з метою відкритого викрадення чужого майна, з корисливих мотивів наздогнали потерпілого ОСОБА_15 , після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_9 штовхнули ОСОБА_15 , від чого той впав та вперся руками об землю, однак швидко піднявся на ноги та в подальшому на вимогу останніх дістав зі своєї кишені свій мобільний телефон «MeizuM3», чорного кольору. Одразу після цього ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з викраденим майном з місця вчинення злочину пішли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 3420 гривень.
12 січня 2017 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку №2, на вул. Віталія Шума в м. Чорноморську Одеської області, маючи злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, умисно, з корисливих мотивів, підійшов до потерпілого ОСОБА_16 , який в цей час тримав в руках мобільний телефон, та шляхом ривку вихопив його з рук потерпілого, чим відкрито заволодів майном останнього, з яким з місця вчинення правопорушення пішов, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_16 на загальну суму 3248,00 гривень.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Вирок відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не оскаржується.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оскаржуючи фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених у вироку суду, та кваліфікацію дій, просить вирок суду змінити, зарахувавши йому в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 26.01.2017 до 04.03.2019.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та в апеляційному порядку не оскаржується. Також сторонами судового провадження не оскаржується вид та розмір призначеного ОСОБА_8 покарання.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_8 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №000036, внесеного до ЄРДР 13.01.2017, запобіжний захід не обирався (т. 1 а. с. 22).
Крім цього, ОСОБА_8 перебував під вартою за вироком Іванівського районного суду Одеської області від 26.01.2017, у зв`язку із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто був попередньо ув`язненим, у період з 26 січня 2017 року до 01 червня 2017 року, коли вирок Іванівського районного суду щодо ОСОБА_8 вступив у законну силу (т. 3 а. с. 45-46, 47-48).
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01.06.2017 ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 26.01.2017 до 01.06.2017 (т. 3 а. с. 47-48).
Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2018 ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, вирок вступив в законну силу 21.07.2018 (т. 3 а. с. 53-56).
Оскарженим вироком, ухваленим Іллічівським міським судом Одеської області від 04.03.2019, ОСОБА_8 визнаний винуватим та йому призначено покарання за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахується з 26.01.2017 (т. 3 а. с. 84-92).
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_8 про необхідность зарахування строку попереднього ув`язнення у строк тримання під вартою не підлягають задоволенню, оскільки в рамках даного кримінального провадження до ОСОБА_8 запобіжні заходи не застосовувались, натомість під час судового розгляду справи ОСОБА_8 відбував покарання за іншим вироком.
Інших доказів апеляційному суду обвинуваченим не надано і в матеріалах кримінального провадження відповідні відомості відсутні.
Разом з цим, засуджений має право звернутись з відповідним клопотанням про перерахунок строку попереднього ув`язнення до місцевого суду за місцем відбування покарання в порядку, передбаченому ст. 537 КПК України, якою встановлений порядок вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку.
Таким чином, оскільки в рамках даного кримінального провадження попереднє ув`язнення до ОСОБА_8 не застосовувалось, то і підстави для зарахування строку тримання під вартою у строк відбуття покарання відсутні.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, в зв`язку з чим вважає оскаржений вирок законним, обґрунтованим та мотивованим і вважає за необхідне залишити його без змін.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, Одеський апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 04.03.2019, яким ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4