Справа № 695/2368/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2020 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області кримінальне провадження
№ 0000466, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 травня 2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Муровані Курилівці Вінницької області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодруженого, пенсіонера, учасником та ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, депутатом будь-якого рівня не являється, раніше несудимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 у серпні 2018 року, знаходячись в лісосмузі біля

с. Коробівка Золотоніського району Черкаської області, в порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, діючи з прямим умислом, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав, знайшовши відповідно до висновку експерта від 6 червня 2019 року № 5/63 корпус бойової наступальної осколкової ручної гранати РГД-5, який споряджений конструктивно оформленим зарядом бризантної вибухової речовини нормальної потужності - тротилом масою 100-115 г з бойовим уніфікованим підривником дистанційної дії до ручних гранат модернізованим УЗРГМ-2, який є засобом підриву для ручних гранат Ф-1, РГД-5, РГ-42, сукупність (конструктивне поєднання) яких представляють собою боєприпас (вибуховий пристрій), які в подальшому незаконно переніс до місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому зберігав.

Він же, 29 травня 2019 року близько 16:15, перебуваючи в м. Золотоноша Черкаської області неподалік магазину "Берізка", розташованого за адресою:

вул. Черкаська, 118, в порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, діючи з прямим умислом, без передбаченого законом дозволу, незаконно збув особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_6 за грошові кошти в сумі 500,00 гривень відповідно до висновку експерта від

6 червня 2019 року № 5/63 корпус бойової наступальної осколкової ручної гранати РГД-5, який споряджений конструктивно оформленим зарядом бризантної вибухової речовини нормальної потужності - тротилом масою 100-115 г з бойовим уніфікованим підривником дистанційної дії до ручних гранат модернізованим УЗРГМ-2, який є засобом підриву для ручних гранат Ф-1, РГД-5, РГ-42, сукупність (конструктивне поєднання) яких представляють собою боєприпас (вибуховий пристрій).

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме як придбання, носіння, зберігання та збут вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.
У даному кримінальному провадженні 27 червня 2019 року між прокурором ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за

ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно з угодою про визнання винуватості підозрюваний ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні; зобо`язався співпрацювати у викритті кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України сторони погодили підозрюваного
ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки, та застосувати до останнього п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Крім того, прокурор ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні вважала, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості як таку, що відповідає інтересам його підзахисного.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_3 під час кримінального провадження не подавав.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_3 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше несудимий, а також те, що даним кримінальним правопорушенням не завдано шкоди правам та інтересам окремих осіб, воно не набуло значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та затвердження угоди про визнання винуватості.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України та угоди про визнання винуватості з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта у розмірі 1884,12 гривень.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд -

з а с у д и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 червня 2019 року, укладену між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 27 червня 2019 року покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Звільнити ОСОБА_3 відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю
2 (два) роки.
Покласти на ОСОБА_3 згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Роз`яснити ОСОБА_3 наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ч.ч. 1 і 5 ст. 476 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази, а саме:

- корпус бойової наступальної осколкової гранати РГД-5, який споряджений конструктивно оформленим зарядом бризантної вибухової речовини нормальної потужності - тротилом масою 100-115 г, упакований до спеціалізованого сейф-пакету

№ 3723121, на якому виконано пояснювальний напис експерта, бойовий уніфікований підривник дистанційної дії до ручних гранат модернізованого типу УЗРГМ-2, який є засобом підриву для ручних гранат типу Ф-1, РГД-5, РГ-42, упакований до спеціалізованого сейф-пакету № 3723122, що передані на зберігання до вибухотехнічного відділу ГУНП в Черкаській області, - знищити;

- купюру номіналом 500,00 гривень № ЗГ9616978, на якій згідно з судово-хімічною експертизою від 27 червня 2019 року № 2/957 виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини у вигляді напису "ЗБУТ", що має спільну родову належність із спеціальною хімічною речовиною, наданою на експертизу в якості порівняльного зразка на аркуші паперу у вигляді "ЗБУТ", упаковано до сейф-пакету № 3725447, що передано на зберігання до уповноваженого банку, - повернути за належністю власнику;

- флеш-карту з відеозаписом збуту ОСОБА_3 29 травня 2019 року вибухового пристрою - гранати РГД-5, що приєднано до матеріалів кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1884,12 гривень.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1)обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно після його проголошення надіслати обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1