Провадження №1-кп/761/1114/2020
В И Р О К
іменем України

11 березня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ванадзор (колишній Кіровокан), Вірменія, громадянина України, Українця, із середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз Дарницьким районним судом м. Києва 21.01.2020 р. за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
У С Т А Н О В И В :
30 вересня 2018 приблизно о 20 годині 00 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалось) ОСОБА_9 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Д.Щербаківського, 47 поруч із кафе «Джорджія», помітив ОСОБА_10 , який саме виходив із приміщення сусіднього кафе на вулицю та у якого на лівому плечі знаходилась матерчаста сумка синього кольору. В цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна та подальше обернення його на свою користь, з метою особистого збагачення, а саме матерчастої сумки синього кольору, яка належить ОСОБА_10 .
Так, 30 вересня 2018 року приблизно о 20 годині (більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалось) перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Д.Щербаківського, 47 поруч із кафе «Джорджія» з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_9 направився за ОСОБА_10 .
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на відкрите викрадення майна, а саме матерчастої сумки синього кольору, яка знаходилось на лівому плечі ОСОБА_10 , 30 вересня 2018 приблизно о 20 годині хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалось) перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Д.Щербаківського, 47 поруч із кафе «Джорджія», підбіг до останнього зі спини та шляхом ривка зірвав сумку, побігши в подальшому у невідомому напрямку, тим самим викрав сумку, яка належать ОСОБА_11 , та яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, в середині, якої знаходились наступні речі:
- мобільний телефон марки «Land Rover», колір зелений камуфляж, IMEI - НОМЕР_1 , вартістю 1177 гривень;
- сім-карта мобільного оператора «Водафон» із абонентським номером НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить;
- банківська карта «Raiffeisen Bank Aval» НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить.
А всього, ОСОБА_9 відкрито викрав майно, що належить ОСОБА_10 на загальну суму 1177 грн., чим заподіяв останньому матеріальної шкоди.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винним себе за ч. 2 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі, зазначив, що 30 вересня 2018 року, ввечері, приблизно о 20 годині 00 хвилин він був поблизу кафе, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Д. Щербаківського, 47, побачив потерпілого та вирішив викрасти у нього сумку. З цією метою він підійшов до нього, зірвав сумку та втік. В подальшому, приблизно через два дні, сумку потерпілому повернув. Збитки відшкодував. У вчиненому щиро розкаюється.
Покази ОСОБА_9 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, перевіривши, що вони вірно розуміють зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових документів та матеріалів, що характеризують обвинуваченого як особу.
Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_9 , а його дії вірно кваліфікованими за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу ОСОБА_9 , а саме те, що останній не перебуває під наглядом лікаря-нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується негативно, раніше був неодноразово судимий, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, однак шкоду завдану кримінальним правопорушенням відшкодував.
Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого у вчиненому.
Відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає обставиною, що обтяжує покарання засудженого рецидив злочинів.

На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_9 необхідно призначити покарання за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України в межах санкції статті у виді позбавлення волі.
На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень.
З огляду на те, що після вчинення даного злочину, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, за яке був засуджений вироком Дарницького районного суду м. Києва від 21.01.2020 р. до покарання у виді арешту строком на 6 місяців, суд вважає за необхідне, за правилами, передбаченими в статтях 71 та 72 КК України, частково приєднати до покарання, визначеного цим вироком невідбуту частину покарання, визначеного вироком Дарницького районного суду м. Києва від 21.01.2020 р.
Цивільних позовів, в рамках кримінального провадження не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід, обраний стосовно ОСОБА_9 , у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 71, 72, 186, КК України, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати до покарання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 невідбуту частину покарання, що було призначено вироком Дарницького районного суду м. Києва від 21.01.2020 р., остаточно призначивши для ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
Зарахувати у строк відбування покарання, призначеного за даним вироком, строк покарання відбутого ОСОБА_9 за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 21.01.2020 р. з розрахунку один день арешту за один день позбавлення волі, як це передбачено п.п. а п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України.
Строк відбування покарання, призначеного за даним вироком рахувати з дня набрання ним законної сили.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний стосовно ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Цивільний позов, в рамках кримінального провадження не заявлено.
Речові докази: мобільний телефон марки «Land Rover», колір зелений камуфляж, IMEI - НОМЕР_4 10.051 з сім-карткою, матерчату сумку синього кольору, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 , після вступу вироку в законну силу, - залишити у власності потерпілого ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя