Справа №463/372/20
Провадження №1-кс/463/371/20
У Х В А Л А

22 січня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 і ОСОБА_3 звернулися до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 від 23 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000124 від 28 грудня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Просять скасувати названу постанову, негайно відновити досудове розслідування, завершити таке в розумні терміни та вжити заходів для притягнення до відповідальності слідчого ОСОБА_5 .

Скаргу мотивують тим, що Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові, здійснювало досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 28 грудня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Постановою слідчого ОСОБА_5 від 23 грудня 2019 року дане кримінальне провадження закрито. Зазначають, що винесення даної постанови є наслідком однобічного, неповного та упередженого розслідування під час якого не було здійснено належної перевірки отриманих доказів, належним чином не встановлено фактичних обставин вчинення злочину, а тому оскаржувану постанову вважають передчасною. Зокрема, слідчим не проведено додаткових експертиз щодо визначення розміру заподіяної шкоди, не допитано свідків подій, відсутні факти індексації, не погоджуються з кваліфікацією кримінального правопорушення, не встановлено винуватців заподіяння шкоди. ОСОБА_6 була позбавлено можливості користуватись своєю власністю, що не враховано слідчим, не досліджено законності винесення постанови про накладення арешту на автомобіль.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 подану скаргу підтримав з мотивів викладених в ній, просив скаргу задовідльнити.

Слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Львові ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, 22 січня 2020 року засобами електронного зв`язку надіслав письмові заперечення на скаргу, відповідно до яких в задоволені такої просив відмовити, у зв`язку з тим, що відсутній факт спричинення істотної шкоди. Прокурор прокуратури Львівської області ОСОБА_7 22 січня 2020 року надав для огляду матеріали кримінального провадження № 0000124 від 28 грудня 2017 року.

За таких обставин, враховуючи обмежені строки розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності скаржника ОСОБА_4 і представника органу досудового розслідування та прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог ст. 307 КПК України.
Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000124 від 28 грудня 2017 року, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).
Крім того, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
У відповідності до ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 був заявником у вказаному кримінальному провадженні, а ОСОБА_4 потерпілою.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000124 від 28 грудня 2017 року вбачається, що до реєстру внесено відомості щодо вчинення кримінального правопорушення працівниками правоохоронних органів при прийнятті на відповідальне зберігання та зберігання транспортного засобу, з правовою кваліфікацією діянь за ч. 1 ст. 367 КК України. Відомості до реєстру внесено на виконання ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 8 грудня 2017 року в справі № 461/8520/17.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 від 23 грудня 2019 року кримінальне провадження № 0000124 від 28 грудня 2017 року було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях працівників УДСБЕЗ ГУ МВС України у Львівській області, працівників ГУ МВС України у Львівській області, слідчого прокуратури Львівської області ОСОБА_8 , працівників Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області, працівників Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУ НП у Львівській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування було допитано в якості свідка ОСОБА_3 , в якості потерпілої ОСОБА_4 , отримано ухвалу Сихівського районного суду м. Львова в справі № 461/7501/15-к про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, від 20 вересня 2016 року, якою було відмовлено в скасуванні постанови про арешт майна від 25 березня 2012 року про накладення арешту на автомобіль Шевролет Лацетті, д.н.з. НОМЕР_1 , отримано висновок перевірки за заявою ОСОБА_3 щодо можливих порушень службової дисципліни працівниками Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області від 3 липня 2017 року, проаналізовано висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 3 травня 2017 року.

За наслідками проведених слідчих дій встановлено відсутність спричинення істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам ОСОБА_10 , що виключає кримінальну відповідальність за ст. 367 КК України. Однак така особа не є заявником в кримінальному провадженні та не є потерпілою. Слідчий в жодне з трьох судових засідань не з`явився, на час розгляду скарги вказаний недолік оскаржуваної постанови не усунув. Крім того, подане заперечення на скаргу також містить посилання на обставину не заподіяння шкоди ОСОБА_10 .

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З огляду наведеного, слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 23 грудня 2019 року винесена передчасно і підлягає скасуванню, оскільки в постанові слідчим не надано оцінки обставинам заподіяння шкоди як заявнику так і потерпілому, чи відсутності такої.
Щодо інших вимог скарги, то такі до задоволення не підлягають, оскільки після скасування постанови про закриття кримінального провадження, орган досудового розслідування продовжує здійснювати розслідування в кримінальному провадженні за наслідками якого зобов`язаний прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог КПК України. Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що за наслідками розгляду скарги вправі прийняти одне з рішень визначених в ст. 307 КПК України, яка не передбачає можливість вжиття заходів для притягнення слідчого до відповідальності.
Керуючись вимогами ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 від 23 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000124 від 28 грудня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України скасувати.

В задоволені решти вимог відмовити.

Ухвали набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1