Справа № 192/1417/19
Провадження № 1кп/201/616/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 р. м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000300 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05 лютого 2009 року вироком апеляційного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі, звільненого 26 липня 2018 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання один рік дев`ять місяців один день;

- 17 жовтня 2019 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 185, ст. 70, 71 КК України до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 06.03.2019 близько 11-00 годин, знаходячись в лісосмузі розташованої неподалік смт. Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області знайшов на землі та привласнив без передбаченого законом дозволу споряджений корпус бойової, осколкової, ручної гранати Ф-1, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин.

В подальшому зазначену вибухову речовину ОСОБА_3 цього ж дня, незаконно без передбаченого законом дозволу, переніс до свого домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де сховавши її в приміщенні господарської споруди без наявності на те передбаченого законом дозволу до 23 травня 2019 року.

В ході проведення огляду 23.05.2019 працівниками поліції з приміщення господарської будівлі, за місцем мешкання ОСОБА_3 було вилучено споряджений корпус бойової, осколкової, ручної гранати Ф-1, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин, котрий ОСОБА_3 незаконно зберігав.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбання, носіння, зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав, надав пояснення, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого доведена і його дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння, зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється тяжким, дані про особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, встановленим під час розгляду кримінального провадження.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.10.2019 року до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання за ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.10.2019 року.

Питання про речові докази та судові витрати судом не вирішуються, так як сторонами кримінального провадження не надано доказів які підтверджують наявність у справі речових доказів чи судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.10.2019 року, визначивши до відбуття п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання відраховувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбуття покарання перебування ОСОБА_3 під вартою з 23.04.2019 по день набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1