Провадження № 1-кп/331/63/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» січня 2020 року колегія суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000104 від 23.02.2017 року, відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187 КК України.

Прокурор в судовому засіданні звернувся до суду з письмовими клопотаннями про продовження строку дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які обґрунтовані тим, що підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів не вбачається, оскільки ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих або вчинення іншого злочину не зменшились, а підстави, за яких було обрано запобіжні заходи не змінились. До вказаних клопотань додав заяву, підписану потерпілим ОСОБА_18 зі змісту якої слідує, що останній просить суд продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що в разі звільнення обвинувачених з-під варти він побоюється за своє життя та здоров`я, припускає, що вони можуть чинити на нього тиск або іншим чином помститися йому за надання показів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_13 просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора, звернулась до суду з письмовим клопотання про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу, посилаючись на те, що ризики, на які посилається прокурор не доведені, лише тільки тяжкість можливого призначення покарання не може бути єдиною підставою для тримання обвинуваченого під вартою. ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, не має наміру переховуватись від суду, як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду не вчиняв дії, які б свідчили про вплив на свідків або потерпілих, просила суд змінити своєму підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Заяву потерпілого ОСОБА_18 просила не приймати до уваги.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_12 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, посилаючись на те, що прокурором не доведено існування жодного ризику, зазначеного в клопотанні, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, має статус учасника бойових дій та інвалідність 3-ї групи, в умовах слідчого ізолятора він не має можливості отримувати необхідне лікування, просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника, звернувся до суду з письмовим запереченням на клопотання прокурора та письмовим клопотанням про зміну запобіжного заходу, в якому додатково зазначив, що прокурором не надано переконливих доводів про існування зазначених ним ризиків, не обґрунтована неможливість застосування іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для продовження такого виду запобіжного заходу, він не має наміру переховуватись від суду, має стійкі соціальні зв`язки, має джерело доходу (соціальні виплати у зв`язку із інвалідністю), в задоволенні клопотання прокурора просив відмовити та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Заяву потерпілого ОСОБА_18 просив не приймати до уваги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_14 проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, посилаючись на те, що стороною обвинувачення не долучено жодного доказу в обґрунтування ризиків, зазначених в клопотанні, обвинувачений не має наміру переховуватись від суду, має стійкі соціальні зв`язки, відносно нього вже обирався запобіжний у вигляді домашнього арешту, який він не порушував, вважає за можливе обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Заяву потерпілого ОСОБА_18 просила не приймати до уваги.
Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав клопотання свого захисника, звернувся до суду з письмовим запереченням на клопотання прокурора та письмовим клопотанням про зміну запобіжного заходу, виклавши в ньому мотиви обґрунтування аналогічні тим, що зазначені захисником.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_16 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, звернувся до суду з письмовим клопотанням про зміну ОСОБА_10 запобіжного заходу, посилаючись на те, щоз досліджених в судовому засіданні письмових доказів сторони обвинувачення вбачається те, що дії його підзахисного кваліфіковані невірно, оскільки обвинуваченому не було відомо, що ним вчиняється інкримінований йому злочин, він був впевнений, що приймає участь в проведенні обшуку, його дії необхідно кваліфікувати як недонесення за вчинення тяжкого злочину, просив суд змінити своєму підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Заяву потерпілого ОСОБА_18 просив не приймати до уваги.
Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав клопотання свого захисника, звернувся до суду з письмовим клопотанням, в якому просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора з тих підстав, що ризики, на які посилається прокурор нічим не підтверджені та носять декларативний характер, а тяжкість вчиненого злочину не може бути єдиною підставою для обрання такого запобіжного заходу, просив запобіжний захід змінити на цілодобовий домашній арешт.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_17 в задоволенні клопотання прокурора просив відмовити з огляду на його необґрунтованість, посилаючись на те, що ризики, на які посилається прокурор нічим не підтверджені, до клопотання не додані матеріали, якими воно обґрунтовується, не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну поведінку обвинуваченого, ОСОБА_9 має стійкі соціальні зв`язки, не має наміру переховуватись від суду або впливати на свідків та потерпілих, просить змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який. Заяву потерпілого ОСОБА_18 просив не приймати до уваги.
Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав клопотання свого захисника, наполягав на його задоволенні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_15 проти продовження строку тримання під вартою заперечував, посилаючись на те, що ризики зазначені прокурором нічим не підтверджені, з досліджених письмових доказів сторони обвинувачення вбачаються ознаки підбурювання до вчинення злочину з боку працівників правоохоронних органів, свідки та потерпілі залучені співробітниками СБУ. Обвинувачений ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню доньку, не має наміру переховуватись від суду або вчиняти плив на свідків та потерпілих, просив суд змінити своєму підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Заяву потерпілого ОСОБА_18 просив не приймати до уваги.
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання свого захисника, звернувся до суду з письмовим клопотанням про зміну запобіжного заходу, виклавши в ньому мотиви обґрунтування аналогічні тим, що зазначені захисником.

Заслухавши клопотання прокурора, з`ясувавши думку учасників судового провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Ухвалою колегії суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2019 року відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, термін дії якої закінчується 12.01.2020 року.

Розгляд даного кримінального провадження знаходиться на стадії дослідження письмових доказів сторони обвинувачення. Відповідно до встановленого порядку та обсягу дослідження доказів, після завершення даної стадії, визначено проведення допиту потерпілих, свідків, обвинувачених та дослідження матеріалів, які характеризують обвинувачених.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду даного питання суд своєю вмотивованою ухвалою продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до положень ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, вказавши крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Так, колегія суддів враховує дані про осіб обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , їх вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність осіб на утриманні, а також ту обставину, що інкриміновані ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 дії, вчинені ними в період, коли вони були працівниками правоохоронного органу.
Колегія суддів приймає до уваги, що в даному кримінальному провадженні обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі. Приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим та позбавляє обвинувачених можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, запобіганню спробам переховуватися від суду, оскільки залишаючись на волі обвинувачені можуть переховуватись від суду з метою уникнення можливого покарання, що може призвести до невиправданої тяганини розгляду даного кримінального провадження, незаконно впливати на свідків або потерпілих шляхом вмовлянь або залякувань з метою уникнення відповідальності, оскільки вказані особи в ході судового розгляду ще не були допитані, відсутність тяжких хвороб, які б перешкоджали обвинуваченим знаходитись у місцях попереднього ув`язнення, тому колегія суддів, вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Разом з тим з матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 колишні працівники правоохоронних органів, можуть переховуватись від суду, оскільки є обізнаними у способах та методах проведення оперативно-розшукової діяльності та особливостях роботи органів досудового розслідування, а також їм відомо анкетні відомості потерпілих, свідків у цьому провадженні, тому є підстави вважати, що за таких обставин обвинувачені, діючи з метою уникнення кримінальної відповідальності, можуть впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, які мають бути допитані у вказаному кримінальному провадженні та покази яких мають істотне значення у кримінальному провадженні.

Колегія суддів звертає увагу на практику Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), якою сформовано критерії визначення розумності процесуальних строків у кримінальному провадженні, зокрема, Рішення ЄСПЛ у справі "Кениг проти Федеративної республіки Німеччини". Відповідно до п. 99 цього Рішення: "розумний строк розгляду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод оцінюється з огляду на обставини справи. Вивчаючи розумність строків кримінального процесу, суд звертає увагу (поміж іншим) на складність справи, поведінку заявника та рух справи в адміністративних органах і судах. Однак, затримки, викликані труднощами справи й поведінкою заявника, самі по собі не виправдовують тривалість судового розгляду. Головна причина полягає в процесі ведення справи, тобто саме способі реалізації уповноваженими суб`єктами своїх повноважень". До того ж, як зазначає Європейський Суд з прав людини (ЄСПЛ) у кримінальних справах "розумний строк", про який йдеться у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, може починати відлік не тільки з моменту висунення офіційного обвинувачення, це може відбутися раніше, ніж справа потрапляє до суду (справа "Девеєр проти Бельгії" від 27 лютого 1980 р.), з дня, коли виписано ордер на арешт, з дати, коли зацікавлену особу було офіційно повідомлено, що проти неї порушено кримінальну справу або з дати, коли було почато досудове слідство (справи "Вемхов проти ФРН" від 25 червня 1968 р., "Ноймастер проти Австрії" від 27 червня 1968 р., "Рингейзен проти Австрії" від 16 липня 1971 р.).

З огляду на викладене, посилання сторони захисту на невиправдану тривалість перебування обвинувачених під вартою через великий обсяг дослідження письмових доказів сторони обвинувачення, колегія суддів вважає необґрунтованими з тих підстав, що суд позбавлений можливості обмежити сторону обвинувачення у можливості відстоювати свою позицію в суді, а саме в праві прокурора на подання суду письмових доказів.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, колегія суддів вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання осіб під вартою, не зменшились.
Доводи сторони захисту щодо необґрунтованого обвинувачення на даній стадії судового розгляду колегія суддів вважає передчасними з тих підстав, щовказані обставини будуть проаналізовані судом під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення на предмет їх допустимості.
Посилання сторони захисту щодо міцності соціальних зв`язків обвинувачених, перебування на утриманні осіб, наявність родини, постійних місць проживання, хоч і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинувачених.
Тому у задоволенні клопотань захисників та обвинувачених про зміну запобіжних заходів відносно обвинувачених слідвідмовити з наведених вище підстав у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Разом з тим, при прийнятті рішення, колегія суддів не приймає до уваги подану прокурором заяву від потерпілого ОСОБА_18 , з огляду на те, що потерпілий не позбавлений процесуальної можливості самостійно приймати участь в судовому засіданні та особисто висловлювати свою думку стосовно заявлених клопотань, а прокурор, виходячи із системного аналізу положень ст. ст. 56, 58 КПК України, не наділений процесуальним статусом представляти права потерпілого в суді.

Керуючись ст. ст. 183, 331, 372 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб до 11 березня 2020 року включно в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 діб до 11 березня 2020 року включно в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 60 діб до 11 березня 2020 року включно в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на 60 діб до 11 березня 2020 року включно в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , строком на 60 діб до 11 березня 2020 року включно в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , строком на 60 діб до 11 березня 2020 року включно в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» за місцем утримання обвинувачених.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019 ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3