Справа № 947/1106/20
Провадження № 1-кс/947/792/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000012 від 09.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, в ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим слідством час та місці, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та невстановленими слідством особами Азербайджанської зовнішності, переслідуючи прямий умисел на вчинення розбою, тобто нападу на відпочиваючих в місті Одесі та Одеської області, з метою заволодіння їх майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я осіб, які зазнають нападу, шляхом приведення потерпілих до несвідомого стану, застосовуючи без їх згоди (таємно) лікарський засіб «азалептин (азалептол, клозапин, лепонекс)», що містить в собі небезпеку для життя та здоров`я та відпускається тільки за рецептом лікаря, придбали у невстановленій кількості та у невстановленої слідством особи, вказаний лікарський засіб.

Так, 26.12.2019 у невстановлений час Ібрагім Самір спільно з ОСОБА_8 та невстановленими слідством особами Азербайджанської зовнішності, діючи спільно, за попередньою змовою між собою, маючи прямий, єдиний корисливий умисел на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, прибули в цент міста Одеси, де перебували в ресторан - караоке «VANITY».

Реалізовуючи спільний умисел на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, шляхом давання (підсипання у напої) особам, які відпочивають в м. Одесі, лікарського препарату азалептин (азалептол, клозапин, лепонекс)», що містить в собі небезпеку для життя та здоров`я людей, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_8 та невстановленими слідством особами Азербайджанської зовнішності, перебуваючи у вказаному закладі, почали підшукували осіб з метою реалізації їх спільного умислу.

Приблизно о 04 годині 00 хвилин 05.06.2016, діючи по раніше обговореному плану, ОСОБА_7 , реалізовуючи єдиний злочинний умисел на вчинення розбійного нападу, діючи погоджено із ОСОБА_8 та невстановленими слідством особами Азербайджанської зовнішності, побачив двох раніше невідомих йому осіб, якими виявились потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які відпочивали в даному закладі, діючи в рамках відведеної ролі, невстановлені слідством особами Азербайджанської зовнішності створили та розіграли безпідставний конфлікт з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 з приводу порушеної черги виконання пісень в караоке.

В подальшому, відповідно до відведеної ролі ОСОБА_7 володіючи здібністю легко входити в довіру, заступився за ОСОБА_11 та ОСОБА_10 і врегулював конфлікт, який виник між ними. В послідуючому запропонував покинути разом з ним вказаний розважальний заклад і перейти в інший караоке лаунж кафе «Гранат», який розташований по вул. Катериненська, 2 м. Одеса.

Приблизно о 04:28 годин 27.12.2019 ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_7 прийшли до караоке лаунж кафе «Гранат», де продовжили проводити дозвілля, випивати напої та танцювати.

Ібрагім Самір, реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення розбійного нападу, усвідомлюючи незаконність своїх дій, діючи за попередньою домовленістю та згодою між ОСОБА_8 , маючи єдиний злочинний корисливий умисел та усвідомлюючи суспільно небезпечність своїх дій, підготували раніше придбаний та завчасно заготовлений лікарський препарат «азалептин (азалептол, клозапин, лепонекс)».

Так, дочекавшись слушного моменту, Ібрагім Самір, діючи умисно, усвідомлюючи небезпечність та побічність дії лікарського препарату азалептин (азалептол, клозапин, лепонекс)»на організм ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , приховано та цілеспрямовано підсипав останнім вказаний лікарський препарат до стаканів із напоями, які вживали потерпілі.

Продовжуючи злочинний умисел, діючи відповідно до узгодженого плану ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_8 та повідомив про встановлення довірчих відносин з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та застосування медичного препарату «Азептол» у їхні напої та повідомив про реалізацію узгодженого плану та необхідність останнього очікувати їх на вулиці поблизу кафе «Гранат» на своєму автомобілі «LEXUS RX 330», сірого кольору, д.з. НОМЕР_1 (реєстрація Литви).

Далі, Ібрагім Самір, знаходячись в кафе «Гранат», розуміючи, що лікарський препарат азалептин (азалептол, клозапин, лепонекс)», при його вживанні із алкогольними напоями є небезпечним для життя та здоров`я людини та призведе до несвідомого стану потерпілих, усвідомлюючи можливість настання небезпечних для життя та здоров`я наслідків, і свідомо припускаючи можливість їх настання, пересвідчившись, що потерпілі вжили напої із лікарським препаратом, продовжили розпивати спиртні напої, чекаючи втрати потерпілими свідомості.

Після повідомлення працівниками закладу про закриття кафе «Гранат» приблизно о 06:00 годин 27.12.2019 Ібрагім Самір запропонував ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вийти на вулицю, де на них очікує його товариш, який на автомобілі стоїть поряд з закладом та може їх розвести по домівкам.

Через декілька хвилин, на ґрунті потрапляння в організм ОСОБА_11 та ОСОБА_10 лікарського препарату азалептин (азалептол, клозапин, лепонекс)» їм стало погано та присівши на заднє сидіння у автомобілі «LEXUS RX 330», сірого кольору, д.з. НОМЕР_1 (реєстрація Литви) відразу втратили свідомість.

В цей час, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 , пересвідчившись, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 перебувають у несвідомому стані, усвідомлюючи небезпечність даного стану організму для життя та здоров`я, та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і свідомо припускаючи можливість їх настання, продовжили рух на автомобілі «LEXUS RX 330», сірого кольору, д.з. НОМЕР_1 (реєстрація Литви) зупинились біля будинку № 9/3 по вул. Палубна у м. Одесі де в салоні вказаного автомобіля заволоділи майном ОСОБА_11 , а саме грошовими коштами в сумі близько 15000 гривень, мобільним телефоном марки «IPhone Х» чорного кольору з серійним номером НОМЕР_2 та абонентським номером НОМЕР_3 , а також майном ОСОБА_10 , а саме норковою шубою з капюшоном коричневого кольору, грошовими коштами в сумі 15000 гривен, мобільним телефоном марки «IPhone XS max» чорного кольору у білому чохлі з серійним номером НОМЕР_4 та абонентським номером НОМЕР_5 , картами «Приват банку» та банку «Південий» виданими на ім`я потерпілої, золотими виробами, а саме золотими сережками вагою 3 грама та золотим браслетом плетіння бісмарк вагою 5 грам.

Продовжуючи свій умисл направлений на заволодіння майном ОСОБА_10 та користуючись її без свідомим станом ОСОБА_8 намагався зняти з правої руки потерпілої золоту обручку, однак ОСОБА_10 від вказаних дій проснулась та побачивши ОСОБА_8 який намагається зняти з неї обручку, почала чинити опір, в результаті чого ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 викинули її та ОСОБА_11 на проїжджу частину біля будинку АДРЕСА_1 .

Згідно акту судово-медичної токсикологічної експертизи № 211 від 23.01.2020 в сечі у ОСОБА_10 виявлено азалептин (азалептол, лепонекс). В сечі не виявлені: похідні барбітурової кислоти, похідні саліцилової кислоти, мепробамат, ноксирон, амідопірин, анальгін, кокаїн, фінлепсин, димедрол, анаприлін, амітриптилін, трамадол, промедол, морфін, кодеїн, ефедрин.

На підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, 23.01.2020, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Згідно клопотання, на виконання доручення прокурора-процесуального керівника з Управління стратегічних розслідувань в одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшли матеріали, відповідно до яких встановлено, що викрадене майно потерпілих підозрювані зберігають за адресою: АДРЕСА_2 в приміщенні магазину з ремонту та продажу телефонів «Va Mobile».

Згідно ухвали Київського районного суду м. Одеси 23.01.2020 слідчим СУ ГУНП в Одеській області проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_2 в приміщенні магазину з ремонту та продажу телефонів «Va Mobile», де підозрювані зберігають викрадене майно, під час якого було вилучено зазначене у клопотанні майно.

Постановою слідчого від 23.01.2020, вище перелічене вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно є об`єктом протиправних дій, які зберегли на собі сліди вчинення зазначених протиправних діянь, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів.
Ураховуючи достатність підстав вважати, що майно, яке вилучене під час обшуку, може мати суттєве значення для досудового розслідування та може завдати значної шкоди оточуючим, з метою недопустимості подальшого розпорядження, до з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення, що у подальшому ускладнить встановлення істини та проведення необхідних слідчих дій та експертного дослідження, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

Слідчий в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримала, зазначивши, що на теперішній час перевіряється інформація щодо правомірності перебування вилучених мобільних телефонів у особи, в якої вказані пристрої було вилучено.

Представник власника майна в судовому засіданні заперечувала проти задоволення поданого клопотання, зазначивши, що у клопотанні слідчого не зазначено підстави та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, не обґрунтовано відповідність вилученого майна категорії речових доказів, як і тієї обставини, що таке майно може бути приховано чи знищено. З огляду на викладене, в задоволенні поданого клопотання просила відмовити.

Власник майна в судовому засіданні підтримав думку свого представника.

Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з поданого клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів, прокурором при зверненні до слідчого судді з вказаним клопотанням не було дотримано вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, що позбавляє можливості слідчого суддю розглянути таке клопотання по суті.

Так, в порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна не зазначені правові підстави, мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідно обґрунтування необхідності арешту майна.

Зокрема, згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, у клопотанні сторони обвинувачення не зазначено, яке відношення вилучені речі мають для розслідування факту можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, як і належним чином не обґрунтовано, на підставі яких відомостей слідчий відніс вилучені речі до категорії речових доказів.

Доводи слідчого в судовому засіданні в частині того, що на теперішній час перевіряється правомірність перебування вилучених речей у володінні особи, в якої такі речі було вилучено не була підтверджена слідчим будь-якими документами.

Крім того, до клопотання стороною обвинувачення не було долучено документів, які б підтверджували відповідне право власності тих чи інших осіб на вилучене майно, як і належним чином не обґрунтовано та не доведено конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Вказані обставини у сукупності, позбавляють можливості слідчого суддю розглянути дане клопотання з дотриманням усіх вимог законодавства, в зв`язку з чим, з огляду на вищевказані доводи, слідчий суддя приходить до переконання, що таке клопотання підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000012 від 09.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 України повернути прокурору.
Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1