Справа № 129/3345/19
Провадження по справі № 1-кп/129/281/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" лютого 2020 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні суду в м. Гайсині кримінальне провадження № 0000118 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, жителя АДРЕСА_1 (зареєстрованого в кв. АДРЕСА_2 ), українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого на тимчасових заробітках, неодруженого, несудимого відповідно до ст. 89 КК України, у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

установив:

30.04.2015 р. ОСОБА_4 призваний до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 р. «Про часткову мобілізацію» за наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 13.06.2015 р. № 122 зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду номера обслуги 1-ї гармати 1-го взводу 1-ї артилерійської батареї артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 ; 17.09.2015 р. о 9-00 год. солдат ОСОБА_4 з метою тимчасового ухилення від військової служби, умисно незаконно без дозволу командирів військової частини НОМЕР_1 в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_3 , проводив час на власний розсуд, проживав в кв. АДРЕСА_2 до 29.11.2019 року дня прибуття до військової прокуратури Вінницького гарнізону.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Вину визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що він 30.04.2015 р. призваний до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 р. «Про часткову мобілізацію», зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду номера обслуги 1-ї гармати 1-го взводу 1-ї артилерійської батареї артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 в званні солдата; 17.09.2015 р. о 9-00 год. він з метою тимчасового ухилення від військової служби, умисно незаконно без дозволу командирів військової частини НОМЕР_1 в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_3 , проводив час на власний розсуд, проживав в кв. АДРЕСА_2 до 29.11.2019 року дня прибуття до військової прокуратури Вінницького гарнізону.

З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченого, які заявили про скорочений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_4 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, ОСОБА_4 роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів

Обираючи покарання ОСОБА_4 , за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами і такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого і свідчать про те, що мета кари, виправлення і запобігання скоєнню нових злочинів ним буде досягнута у разі призначення покарання на підставі ст. 69 КК України, суд визнає щире каяття та сприяння встановленню дійсних обставин справи, номінальну відсутність у нього судимості; за таких обставин суд переходить до більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст. 407 КК України, у виді штрафу.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого за ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому, застосувавши ст.69 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. 00 коп. (п`ять тисяч сто гривень).

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: