Дата документу 13.04.2020 Справа № 554/1003/20
Провадження № 1-кс/554/4409/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 23 березня 2020 року по кримінальному провадженню № 0001010 від 31.08.2018, -
в с т а н о в и в :
До Октябрського районного суду м.Полтави надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій він просить скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 23 березня 2020 року по кримінальному провадженню № 0001010 від 31.08.2018за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України, та зобов`язати слідчого ОСОБА_4 виконати вимоги ч.ч.1,2 ст. 55 КПК України.
В скарзі зазначає, що в провадженні слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 0001010 від 31.08.2018за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 19.02.2020 року постановлено ухвалу про скасування постанови слідчого ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 14.01.2020 року. 10 березня 2020 року він звернувся до слідчого із клопотанням про допит його в якості потерпілого та вручення пам`ятки про права і обов`язки потерпілого, однак слідчий повторно постановила немотивовану постанову від 23 березня 2020 року про відмову у визнанні його потерпілим. Вважає, що слідчим порушено ст.ст.9, 25, 91-93 КПК України, так як досудове розслідування взагалі не проводилося, слідчий умисно завуалювала недоліки , викладені в ухвалі Октябрського районного суду м.Полтави від 19.02.2020 року, слідчий позбавила його права приймати участь в якості потерпілого у кримінальному провадженні, права та обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подачі заяви про вчинення відносно нього кримінального правопорушення. Також вказав, що визнання його потерпілим є не його бажанням, а є обов`язком слідчого, слідчий не обґрунтувала , які матеріали дають їй підстави вважати, що незаконними діями і умисно допущеною бездіяльністю фігурант не спричинив йому моральної шкоди, які слідчі дії проведені, які б свідчили, що йому не спричинено моральної шкоди. Крім тогго, обв`язок доказування покладено на слідчого та прокурора, в тому числі виду та розміру спричиненої шкоди, повістки про виклик до слідчого йому не направлялися, тому твердження про неявку на виклики слідчого є неправдивими.
У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, у скарзі прохав розглядати справу без його участі (а.с.3).
Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду матеріали кримінального провадження, в заяві прохала розглядати справу без її участі та відмовити у задоволенні скарги.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що в провадженні ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві знаходиться кримінальне провадження № 0001010 від 31.08.2018за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України.
Як вбачається із постанови слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим від 23 березня 2020 року, від ОСОБА_3 до ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві надійшло клопотання від 10.03.2020 року, в якому він просить відповідно до ст. 55 КПК України визнати його потерпілим.
Постановою слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 від 23 березня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 відмовлено, оскільки останнім ані в заяві про кримінальне правопорушення від 09.07.2018, ані в клопотанні від 03.01.2020 не вказано в якому розмірі та яку саме майнову, моральну, фізичну шкоду йому спричинено внаслідок дій прокурора відділу прокуратури Харківської області, зазначає, що внаслідок внесення відомостей до ЄРДР за його заявою він автоматично отримав статус потерпілого. Зазначила, що на неодноразові виклики про допит в якості свідка ОСОБА_3 до слідчого не з`явився, внаслідок чого орган досудового розслідування позбавлений можливості з`ясувати слідчим шляхом, яка шкода та у якому розмірі спричинена.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обовязки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Постанова про відмову у визнанні потерпілим є процесуальним рішення слідчого та повинна відповідати вимогам, визначеним ч. 5 ст. 110 КПК України.
Також, таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 8 КПК України гарантовано, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Підстави, з яких слідчим відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 суперечать положенням КПК України, частиною 5 ст. 55 якого визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
При винесенні вказаної постанови слідчим не вказано, які саме дії проведено по встановленню факту не заподіяння шкоди завданої кримінальним правопорушенням ОСОБА_3 , зазначено лише, що останнім не зазначено яку саме шкоду та розмір йому спричинено. В постанові відсутні посилання на матеріали досудового розслідування, які б давали підстави прийти до висновку про існування очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілої подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій статті 55 КПК України.
Слідчий зазначає, що ОСОБА_3 на неодноразові виклики до слідчого для допиту в якості свідка не з`являється, що позбавляє можливості слідчого з`ясувати чи спричинено йому шкоди, однак матеріали кримінального провадження не містять корінців повісток про виклик, які б підтвердили вказані обставини.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає відсутності очевидних і достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України, а отже вважає, що постанова старшого слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 23 березня 2020 року по кримінальному провадженню № 0001010 від 31.08.2018 підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. Визнання особи потерпілою не віднесено діючим КПК України до повноважень слідчого судді.
Частиною 5 ст. 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Таким чином, не підлягає задоволенню вимога заявника щодо зобовязання слідчого виконати вимоги ст. 55 КПК України, тобто визнати його потерпілим, оскільки положення кримінального процесуального законодавства не передбачають право слідчого судді зобов`язати слідчого прийнятти процесуальне рішення про визнання особи потерпілим.
Керуючись ст. ст. 55, 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві від 23 березня 2020 року про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню № 0001010 від 31.08.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України скасувати.
В задоволенні іншої частини скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1