Справа № 461/3489/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/825/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0005697 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 12 липня 2019 року:

відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Сморжів Радехівського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, військовослужбовця строкової служби Збройних сил України, військова частина НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 408, ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України;

відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Рівне, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, одруженої, не працюючої, раніше не судимої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч. 5 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України,

за участю:

прокурора військової прокуратури - ОСОБА_11 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_12 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_13 ,

обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_6 ,

встановила:

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 та потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 подали апеляційні скарги на вирок Галицького районного суду м. Львова від 12 липня 2019 року, яким засуджено:

- ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 408, ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 357, 70 КК України та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 10 років з конфіскацією належного йому майна;
запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_10 залишено раніше обраний тримання під вартою;
- ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 357, 70 КК України та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 8 років з конфіскацією майна; запобіжний захід до набрання вироку законної сили ОСОБА_6 залишено раніше обраний тримання під вартою.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 12600,00 гривень матеріальної шкоди та 250 000,00 гривень моральної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_10 , ОСОБА_6 в рівних частинах на користь ОСОБА_8 10000,00 гривень по 5000,00 грн. з кожного завданої моральної шкоди.
В частині відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_10 , ОСОБА_6 в рівних частинах процесуальні витрати в дохід держави за проведення:
- судової дактилоскопічної експертизи № 4/227 від 06.03.2018 року у сумі 1716,0 грн.;
- судової трасологічної експертизи № 11/329 від 22.02.2018 року у сумі 1716,0 грн.;
- судової трасологічної експертизи № 9/188 від 03.04.2018 року у сумі 1 144,0 грн., а всього 4 576,0 грн.
Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_6 призначивши більш м`яке покарання, а саме мінімально можливе, відповідно до вимог ч. 5 ст. 185 КК України з врахуванням пом`якшуючих обставин, а саме щирого каяття обвинуваченої ОСОБА_6 , наявність в останньої мати похилого віку, 1949 року народження, обтяженої рядом захворювань, яка потребує допомоги в організації повсякденного життя. Апелянт вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим в частині призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_6 з мотивів невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що ще на початковій стадії досудового розслідування ОСОБА_6 самостійно подала на адресу органу досудового розслідування заяву про вчинення злочину, в якому розкрила суть вчиненого нею кримінально - караного діяння та висловила каяття, а також повідомила про вчинення злочину ОСОБА_10 . Також суд у мотивувальній частині вироку не приділив уваги тому факту, що не зважаючи на небажання ОСОБА_6 надати показання з приводу обставин справи з означених нею причин (наявність тривалих тісних відносин з потерпілим ОСОБА_14 обумовила психологічну важкість спогадів в публічний спосіб, як про ті відносини, так і про подію злочинного діяння проти ОСОБА_15 ), вона під час надання показань обвинуваченими, а також вдруге на стадії судових дебатів - публічно вибачилася перед потерпілими у цьому провадженні, висловила жаль як з приводу того, що не змогла припинити агресивну поведінку свого чоловіка ОСОБА_10 під час конфлікту між ним та потерпілим ОСОБА_16 , який закінчився загибеллю останнього, так і з приводу своєї безпосередньої участі у викраденні майна із помешкання ОСОБА_17 . При цьому вона окремо та щиро вибачилась перед останнім, оскільки саме він найбільше потерпів від її протиправного діяння.
Апелянт наголошує, що до свого затримання ОСОБА_6 проживала зі своєю мамою ОСОБА_18 в м. Рівному, якій на момент ухвалення вироку виповнилося 70 років. Вона має поганий стан здоров`я, хворіє на ряд тяжких захворювань, зокрема: ішемічну хворобу серця, гіпертонічну хворобу II ступеню з високим ризиком, серцеву недостатність, атеросклероз, деформацію обох сонних артерій з граничним порушенням геодинаміки, остеоартроз колінних суглобів II ступеню, що підтвердив відповідною медичною довідкою Рівненського комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Ювілейний». У мами обвинуваченої не залишилося інших близьких родичів, оскільки ОСОБА_19 єдина дитина в сім`ї, інші родичі померли. Дану обставину слід вважати, як поважну та пом`якшуючу обставину при прийнятті рішення відносно ОСОБА_6 .
На вирок суду першої інстанції подала апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_8 , яка просить вирок змінити у зв`язку із м`якістю призначеного покарання обвинуваченій та призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст. 289 КК України покарання у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складення покарань остаточно призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією належного їй майна. Також змінити вирок, в частині відшкодування матеріальної шкоди, яка заявлена нею в межах цивільного позову, тобто задовольнити його в повному обсязі та стягнути солідарно з ОСОБА_10 , ОСОБА_6 на її користь 55 736,00 грн.

Апелянт покликається, що покарання обвинуваченим призначене без врахування тяжкості кримінального правопорушення та осіб обвинувачених, а також було порушено норми матеріального права при розгляді її цивільного позову, оскільки без достатніх на то підстав відмовлено в задоволені її матеріального позову, який був заявлений у зв`язку з заподіяною їй шкодою внаслідок неправомірної експлуатації автомобіля обвинуваченими. Факт пошкодження її автомобіля підтверджено протоколом огляду (т.3 а.с. 56) місця події та автомобіля.

При призначенні покарання обвинуваченим, суд не врахував складову ч.2 ст. 289 КК України, а саме заподіяння значної шкоди, тобто 88100 грн. хоча їй і заподіяна значно менша шкода. До моменту викрадення в автомобіля не було жодних пошкоджень. Дії ОСОБА_10 ОСОБА_6 у незаконному заволодінні її майном автомобілем, знаходяться у прямому причинному зв`язку з заподіяними транспортному засобу пошкодженнями. Цим фактам суд першої інстанції не надав належної оцінки і відповідно залишив без задоволення її цивільний позов.

На вирок суду першої інстанції подав апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_9 , який просить вирок суду змінити у зв`язку із м`якістю призначеного ОСОБА_10 покарання за ч.12 ст. 115 КК України та призначити останньому покарання у вигляді 12 років позбавлення волі.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції не вірно було обрано міру покарання ОСОБА_10 , яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину, оскільки суд взяв до уваги пом`якшуючі обставини, а саме активне сприяння розкриттю злочину та з`явлення із зізнанням. При цьому було встановлено обтяжуючі обставини, а саме вчинення злочину щодо особи похилого віку та вчинення такого в стані алкогольного сп`яніння.

Апелянт вважає, що життя людини є найвищою цінністю в суспільстві. У даному випадку він втратив рідну людину батька, а тому не бажає, щоб обвинувачений вчинив такий біль ще комусь через що просить максимально обтяжити покарання ОСОБА_10 задля справедливості та недопущення таких дій зі сторони обвинуваченого в майбутньому.

Апелянт звертає увагу, що ОСОБА_10 переховувався від слідства, оскільки з`явився в поліцію лише на п`ятий день після скоєння злочину. Крім того після вбивства обвинувачені вчинили ще і крадіжку автомобіля, а тому такі їх дії не можна кваліфікувати, як з`явлення із зізнанням, а навпаки такі дії свідчать про намагання вжити всіх заходів для уникнення відповідальності за скоєне. ОСОБА_10 з`явився в поліцію після зізнання його дружини ОСОБА_6 і відповідно здався. Суд першої інстанції не належно врахував те, що злочини вчиненні на грунті пияцтва та алкоголізму. Таким чином вважає, що судом першої інстанції не вірно було обрано міру покарання ОСОБА_10 , тобто йому належить призначити суворіше покарання.

На апеляційну скаргу захисника обвинуваченої подав заперечення прокурор, який просить залишити вирок щодо ОСОБА_20 без змін. Покликання захисника обвинуваченої на те, що ОСОБА_6 з`явилась із зізнанням до правоохоронних органів, не заслуговує на увагу, оскільки як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 затримано під час спроби втечі на автомобілі марки «FIAT DOBLO», державний номерний знак НОМЕР_2 , синього кольору, 2004 року випуску. Крім того, покликання сторони захисту на наявність у ОСОБА_6 матері похилого віку також не може братись до уваги, оскільки ОСОБА_6 намагалась уникнути відповідальності, спробувавши змінитимісце проживання разом із своїм чоловіком ОСОБА_10 , що у свою чергу свідчить про байдужість останньої до своєї матері.
Судом першої інстанції при винесені вироку було враховано те, що грошові кошти, які були викрадені у потерпілого ОСОБА_21 повернуті, про що останній підтвердив в ході допиту в суді першої інстанції.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що ОСОБА_6 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для її виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів, в межах санкції статей інкримінованих їй злочинів у виді позбавлення волі, окрім кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.
Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 , який з листопада 2017 року був призваний на військову службу до Збройних Сил України і якого відповідно до наказу командира військової частини зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону України, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , куди був скерований, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 263 від 22.11.2017 в зв`язку із захворюванням, 27.11.2017, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитися від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх обов`язків самовільно залишив лікувальний заклад та до місця проходження військової служби військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться у АДРЕСА_4 , не повернувся та ухилився від подальшого проходження служби, вчинивши ряд кримінальних правопорушень, чим порушив вимоги статей 17, 65 Конституції України, статтю 17 Закону України «Про оборону України», частину першу статті першої Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Надалі, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_10 29.12.2017 близько 20:00 год., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи біля домогосподарства по АДРЕСА_5 , під час розмови, у ході розпиття алкогольних напоїв з мешканцем вищевказаного домогосподарства ОСОБА_22 , вступив з останнім в словесну суперечку, яка виникла раптово на ґрунті особистих неприязних відносин та в подальшому переросла у бійку, під чає якої ОСОБА_10 , з метою вбивства, наніс один удар ногою в область підборіддя ОСОБА_22 від якого останній впав на землю та почав словесно ображати ОСОБА_10 .
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_10 , на місці події взяв камінь неправильної округлої форми, підійшов впритул до потерпілого ОСОБА_23 , який знаходився на землі в сидячому положенні та утримуючи вказаний камінь у правій руці завдав ним один удар в потилично-тім`яну і три удари в ліву скроневу частини голови ОСОБА_24 , після чого з розмаху кинув камінь в лицеву частину голови потерпілого, заподіявши останньому забійну рану па голові, лівій надбрівній дузі, на спинці носа з ознаками перелому носових кісток, рану на підборідді, що знаходиться над проекцією перелому нижньої щелепи, фрагментарний перелом із залученням першого, другого та третього зубів нижньої щелепи зліва, по одному синцю в правій та лівій навколо орбітальних ділянках, перелом дуги лівої виличної кістки, крововилив в м`які тканини голови зліва, розмічення лівого скроневого м`язу, що призвело, відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_25 за № 01/18 від 15.02.2018, до тупої травми обличчя з переломами кісток лицевого черепа і розвитком кровотечі з ділянок переломів та м`яких тканин, що спричинило аспірапію крові в дихальні шляхи, знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_25 та за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення, дані ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які були нанесенні прижиттєво, виникли незадовго до настання смерті та утворились від дії тупого твердого предмета, яким зокрема міг бути камінь.
Після нанесення вищевказаних множинних ударів, ОСОБА_10 пересвідчився в тому, що вчинив умисне вбивство ОСОБА_22 , оскільки останній не виявляв ознак життя та вирішив приховати труп потерпілого.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на приховування скоєного особливо тяжкого злочину, усвідомлюючи фактичні обставини його вчинення, в присутності своєї дружини ОСОБА_6 , яка знаходилась на відстані близько 10 метрів, ОСОБА_10 , утримуючи труп ОСОБА_22 за плечі ззаду, шляхом волочіння, перетягнув його в канаву, яка розташована в безпосередній близькості від місця вчинення умисного вбивства. Після чого, з метою приховування, прикидав труп потерпілого ОСОБА_22 сухою травою та гіллям.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_10 29.12.2017, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на території домогосподарства ОСОБА_22 , що розташоване по АДРЕСА_5 , використовуючи ключ, який взяв біля вхідних дверей, шляхом відкриття замка вказаних дверей, незаконно проник, в приміщення будинку ОСОБА_26 , звідки таємно викрав мобільний телефон марки «NОКІА 112», IMEI НОМЕР_3 , ІМЕІ 2 НОМЕР_4 , у пластиковому корпусі чорно-сірого кольору, вартістю 470 гривень, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером абонента НОМЕР_5 вартістю 25 гривень, а також привласнив ключ від автомобіля марки «FIAT DOBLO», державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебував у користуванні потерпілого ОСОБА_22 , з метою подальшого незаконного заволодіння вищевказаним транспортним засобом.
Своїми злочинними діями ОСОБА_10 , заподіяв потерпілому ОСОБА_22 матеріальну шкоду на загальну суму 495 гривень, що включає вартість мобільного телефону марки «NОКІА 112», IMEI НОМЕР_3 , ІМЕІ 2 НОМЕР_4 , ціною 470 гривень та вартість сім-картки оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером абонента НОМЕР_5 , ціною 25 гривень.
Крім цього, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_10 29.12.2017, близько 21:30 год., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на території домогосподарства ОСОБА_22 , що розташоване по АДРЕСА_5 , діючи повторно, вступив в попередню злочинну змову зі своєю дружиною ОСОБА_6 , спрямовану на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме легковим автомобілем марки «FIAT DOBLO», державний номерний знак НОМЕР_2 , синього кольору, 2004 року випуску, з номером кузова НОМЕР_6 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , на той час перебував у користуванні її свекра ОСОБА_22 , та знаходився на території його домогосподарства.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 , використовуючи ключ від вказаного автомобіля, який взяв у будинку ОСОБА_22 , відчинив дверцята транспортного засобу та проник у його салон, де зайняв місце водія, а його дружина ОСОБА_6 , яка також проникла у салон даного автомобіля, зайняла переднє пасажирське сидіння.
ОСОБА_10 , використовуючи ключ від замка запалювання, який взяв в будинку ОСОБА_25 , привів в дію двигун автомобіля «FIAT DOBLO» та почав рух, незаконно ним заволодівши спільно зі своєю дружиною ОСОБА_6 та зникли з місця вчинення злочину, направившись до місця проживання ОСОБА_10 на АДРЕСА_1 .
Своїми злочинними діями ОСОБА_10 та ОСОБА_6 на думку сторони обвинувачення завдали потерпілим ОСОБА_22 та ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 39000 гривень, що включає вартість легкового автомобіля марки «FIAT DOBLO», державний номерний знак НОМЕР_2 , синього кольору, 2004 року випуску, з номером кузова НОМЕР_6 .
Крім цього ОСОБА_10 , продовжуючи свої злочинні дії, 30.12.2017 діючи повторно, вступив в попередню злочинну змову, поєднану прямим умислом з обвинуваченою ОСОБА_6 , спрямованим на таємне викрадення чужого майна з проникненням в житло. Реалізуючи свій злочинний задум, ОСОБА_10 спільно зі своєю дружиною ОСОБА_6 на автомобілі марки «FIAT DOBLO», державний номерний знак НОМЕР_2 , синього кольору, 2004 року випуску, прибули до будинку на АДРЕСА_6 з метою проникнення у квартиру АДРЕСА_7 , яка належить ОСОБА_21 , та таємного викрадення майна останнього.
Використовуючи ключі від вхідних дверей під`їзду вказаного будинку та вхідних дверей квартири ОСОБА_21 , ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_10 , проникли у приміщення вказаної квартири. Перебуваючи в кухні квартири, ОСОБА_10 використовуючи металеву драбину, яка знаходилась у вказаній кімнаті піднявся до стелі, де був прикріплений металевий сейф марки «GriffonW-2319K» розмірами 23х36х19 см, вартістю 1000 гривень. Використовуючи молоток та два кухонні ножі, які взяв на кухні квартири, ОСОБА_10 демонтував вищевказаний сейф, з метою подальшої крадіжки, після чого спільно з своєю дружиною ОСОБА_6 помістив вказаний сейф у спортивну сумку чорного кольору з написом «Derby», вартістю 300 гривень, яку взяв на місці події, та таємно викрали вказані речі.
Крім цього, ОСОБА_10 спільно зі своєю дружиною ОСОБА_6 , таємно викрали із приміщення даної квартири пару спортивних кросівок марки «Adidas durano 7» вартістю 2000 гривень, грошові кошти в сумі 155 гривень, а саме 47 грошових банкнот номіналом 2 гривні та 61 грошову банкноту номіналом 1 гривня, та пересвідчившись, що за їхніми діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, втекли з місця вчинення злочину з викраденим майном, помістивши його в салон автомобіля марки «FIAT DOBLO» 2004 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , після чого поїхали на вул. Надійну, 21 в м. Львові, де близько 15:30 год. 30.12.2017, в гаражному приміщенні, використовуючи кутову шліфувальну машину для різки металу, ОСОБА_10 розрізав викрадений сейф, в якому знаходились 18400 доларів США, а саме 184 грошові банкноти номіналом 100 доларів США, які згідно курсу валют Національного банку України станом на 30.12.2017, в перерахунку на національну валюту України складають 516 436 грн. 43 коп., дерев`яна коробка, яка не мала для потерпілого ОСОБА_21 матеріальної цінності, в якій містилась золота каблучка гладка 375 проби масою 5, 00 грам, вартістю 3310 гривень, золота каблучка гладка 583 проби масою 5, 25 грам, вартістю 4016 гривень, срібна каблучка декоративна 400 проби, масою 1, 48 грам, вартістю 65 гривень, пара золотих сережок з сапфіром синтетичним 583 проби масою 2, 93 грам. вартістю 2242 гривні, пара срібних сережок з рубіном синтетичним 583 проби масою 2, 09 грам, вартістю 325 гривень, п`ять металевих ключів, які не мають для потерпілого ОСОБА_21 матеріальної цінності, ключ від автомобіля «Субару» з пультом сигналізації, які не мають для потерпілого ОСОБА_21 матеріальної цінності, паперова коробка з написом «САМВІО FACILE» з двоми металевими ключами «Mult-і-Lock», які не мають для потерпілого ОСОБА_21 матеріальної цінності, а також важливі особисті документи, які належать ОСОБА_21 , та спільно з ОСОБА_6 таємно викрали вищевказані грошові кошти, майно та незаконно заволоділи паспортами та іншими важливими особистими документами, які належать потерпілому ОСОБА_21 , та звернули на свою користь викрадене, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду в особливо великих розмірах на загальну суму 529 852,48 грн., що включає в себе вартість металевого сейфу «GriffonW-2319K», ціною 1000,00 грн., вартість спортивної сумки чорного кольору з написом «DERBY», ціною 300 грн., вартість пари спортивних кросівок марки «Adidas durano 7» вартістю 2000, вартість золотої каблучки гладкої 375 проби масою 5, 00 грам, ціною 3310 гривень, вартість золотої каблучки гладкої 583 проби масою 5, 25 грам, ціною 4016 гривень, вартість срібної каблучки декоративної 400 проби, масою 1,48 грам, ціною 68 гривень, вартість пари золотих сережок з сапфіром синтетичним 583 проби масою 2,95 грам, ціною 2242,00 гривні, вартість пари срібних сережок з рубіном синтетичним 575 проби масою 2,09 грам, ціною 325 гривень, грошові кошти в сумі 155 гривень, грошові кошти в сумі 18400 доларів США, що в перерахунку на національну валюту України, станом на 30.12.2017, складає 516 436 грн. 48 коп.
Крім цього, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_10 , діючи спільно з ОСОБА_6 близько 15:30 год. 30.12.2017, знаходячись у приміщенні гаража по АДРЕСА_8 , після того як ОСОБА_10 кутовою шліфувальною машиною для різки металу розрізав металевий сейф марки «GriffonW-2319K», виявили у вказаному сейфі, крім грошових коштів та іншого майна потерпілого ОСОБА_21 , важливі особисті документи належні останньому, а саме свідоцтво про присвоєння кваліфікації «автослюсар» за № НОМЕР_7 , свідоцтво про навчання на курсах масажу та ЛФК при Палаці культури ВО «Львівхімсільгоспмаш», атестат про середню освіту за № НОМЕР_8 , трудову книжку за № НОМЕР_9 , профспілковий квиток № НОМЕР_10 . свідоцтво про народження за номером НОМЕР_11 , диплом спеціаліста за номером НОМЕР_12 про закінчення Львівського політехнічного інституту, військовий квиток офіцера запасу збройних сил України за номером НОМЕР_13 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_14 , картку фізичної особи платника податків з ідентифікаційним номером НОМЕР_15 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_16 , витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 23533827 від 10.08.2009 за адресою об`єкта АДРЕСА_9 , договір купівлі-продажу від 27.07.2009 про продаж ОСОБА_21 квартири по АДРЕСА_9 , витяг з Державного реєстру правочинів за № 7548486 від 27.07.2009.
Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння паспортами та іншими важливими особистими документами ОСОБА_21 , які знаходились у металевому сейфі, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 незаконно заволоділи ними та звернувши їх в свою користь, використовуючи, як засіб для пересування автомобіля марки «FIAT DOBLO» 2004 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 втекли з місця події.
Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення без задоволення апеляційні скарги захисника обвинуваченої та потерпілих, міркування потерпілого ОСОБА_9 та представника потерпілих про задоволення апеляційних скарг потерпілих та залишення без задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченої, думки обвинувачених, підтримані їх захисниками, про задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченої та залишення без задоволення апеляційні скарги потерпілих, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_10 та ОСОБА_6 в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 289, ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України, вчинені за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Покликання адвоката ОСОБА_7 на те, що суд першої інстанції призначивши ОСОБА_6 мінімально можливе покарання за ч.5 ст. 185 КК України не в повній мірі врахував щире каяття обвинуваченої ОСОБА_6 , її вибачення перед потерпілими, заяви поданої органу досудового розслідування про вчинення злочину її чоловіком ОСОБА_10 , наявність матері похилого віку, яка потребує догляду єдиної дитини, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки при призначенні покарання ОСОБА_6 суддя в повній мірі врахував визнання останньою своєї вини у скоєному, бажанням скористатися ст. 63 Конституції України, та критично оцінив її визнання вини з врахуванням наявних у матеріалах кримінального провадження доказах, які були дослідженні в суді першої інстанції, зокрема враховані показання допитих в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілих, свідків. Обґрунтування захисника про наявність пом`якшуючої вину обвинуваченої ОСОБА_27 обставини, а саме наявність у неї матері похилого віку, яка потребує догляду, не може бути враховано судом апеляційної інстанції, оскільки про це обвинуваченою не згадувалось під час досудового і судового розгляду в суді першої інстанції, а також стороною захисту не надано підтверджуючих документів, що мати перебувала на утриманні в обвинуваченої ОСОБА_6 .

Покликання потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожного окремо, в апеляційних скаргах, щодо їх цивільних позовів були предметом розгляду в суді першої інстанції і їм в повній мірі, у відповідності до вимог як кримінального процесуального так і цивільного процесуального кодексів, були дані обґрунтування щодо підстав часткових задоволень їх позовів так і підстав відхилення деяких позовних вимог.

Зокрема судом першої інстанції, при дослідженні доказів по кримінальному провадженню не встановлено обставин, які б свідчили про пошкодження транспортного засобу з боку обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_6 в момент заволодіння таким, тобто в момент виконання ними об`єктивної сторони кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Подальші дії обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_6 щодо пошкодження транспортного засобу потерпілої при його експлуатації, не охоплюються пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_10 і ОСОБА_6 , оскільки таким не інкримінувалося умисне пошкодження чи знищення майна потерпілих. Суд звернув увагу, що позивачем ОСОБА_8 не надано достатніх доказів пошкодження належного їй транспортного засобу саме з вини обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , зокрема документів щодо фактів дорожньо-транспортних пригод, актів огляду транспортного засобу компетентними особами з фіксацією їх технічних пошкоджень, висновку експерта щодо виявлення в нього пошкоджень та їх оцінки, відповідних клопотань щодо призначення автотоварознавчої експертизи сторонами не заявлялось, а наданий цивільним позивачем наряд-замовлення № 039 від 04.09.2018 не свідчить про наявність механічних пошкоджень транспортного засобу «Фіат Добло», та заподіяння таких саме обвинуваченими, під час експлуатації цього транспортного засобу. Однак при цьому судом першої інстанції було враховано, що оскільки спричинена потерпілій ОСОБА_8 моральна шкода, пов`язана з незаконним заволодінням належного їй транспортного засобу марки «Fiat Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 , знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із діями обвинувачених, то на її користь було стягнуто з обвинувачених в рівних частках 10 000,00 гривень компенсації завданої моральної шкоди.
Що стосується вимог потерпілих до призначеної обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , недостатньо суворої, на їх думку, міри покарання, то потерпілі не навели вагомих аргументів щодо призначення більшої міри покарання, оскільки всі їх обґрунтування були предметом розгляду в суді першої інстанції і їм у вироку надано обґрунтовану правову оцінку.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_6 суд врахував вимоги ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, наслідки, які наступили в результаті протиправних дій обвинувачених, зокрема тому, що від дій ОСОБА_10 наступила смерть особи похилого віку та вчинення злочинів за ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 289 КК України обвинуваченим, який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Крім того судом враховані особи обвинувачених та їх відношення до скоєних злочинів. З врахуванням всіх обставин справи суд першої інстанції обрав обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , кожному окремо, покарання в межах санкції частин статтей, за яким кваліфіковано злочини і було пред`явлено обвинувачення, а саме у вигляді позбавлення волі із визнанням, що таке покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження у суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним й обґрунтованим, призначене покарання відповідає особам обвинувачених, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 12 липня 2019 року:

відносно ОСОБА_10 , засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 408, ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України та ОСОБА_6 , засудженої за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч. 5 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженими, які утримуються під варту протягом 3 місяців з моменту отримання копії .

Головуючий:

Судді: