Справа № 161/5569/18
Провадження № 1-кп/161/26/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000675 від 19 лютого 2018 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, розлученого, на утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, в порядку ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 15 лютого 2018 року, близько 11 год. 15 хв., знаходячись на порозі квартири АДРЕСА_2 , на грунті попередньо раптово виниклих неприязних відносин в ході словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_6 , усвідомлюючи значення та суспільну небезпечність своїх дій, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар кулаком лівої руки в ділянку правого ока потерпілого ОСОБА_6 , після чого взяв правою рукою за верхній одяг, в області шийної ділянки, в результаті чого, заподіяв останньому тілесне ушкодження у вигляді струсу головного мозку, гематом навколо обох очей та подряпин шийної ділянки, які згідно висновку експерта № 216 від 13 березня 2018 року, за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні умисних дій, які виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та кваліфікує їх, як вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що він дійсно, 15 лютого 2018 року, знаходячись на порозі квартири АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту із ОСОБА_6 , наніс останньому один удар кулаком лівої руки в ділянку правого ока, після чого взяв правою рукою за верхній одяг. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати. При цьому, цивільний позов потерпілого до нього не визнав, наголошуючи про необхідність відмови у його задоволенні, оскільки в добровільному порядку відшкодував останньому 3000 грн.
Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.
Водночас, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує його молодий вік, притягнення раніше до кримінальної відповідальності та вчинення нового злочину в період невідбутого покарання, тобто до сплати штрафу, перебування в розшуку, інформацію про його стан здоров`я, який не знаходиться на обліках у лікарів психіатра та нарколога та за допомогою до них не звертався, наявність на утриманні малолітнього сина, а також думку потерпілого, який у вирішенні питання призначення покарання покладався на розсуд суду.
З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, в межах санкції частини статті, за якою він засуджується, у виді громадських робіт.
Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, так і іншими особами.
До початку судового розгляду представник потерпілого ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 подав цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та витрат на правову допомогу.
Свої позовні вимоги представник потерпілого обґрунтовує тим, що внаслідок дій обвинуваченого потерпілому завдано матеріальну та моральну шкоду. Матеріальна шкода полягає у спричинені йому збитків, а саме грошей, витрачених на лікування. Немайнові втрати, спричинені моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті потерпілого внаслідок отриманої травми.

В судовому засіданні потерпілий цивільний позивач та його представник підтримали поданий цивільний позов у повному обсязі, обвинувачений - цивільний відповідач та його захисник, заявлений до нього цивільний позов не визнали.
Заслухавши думки учасників судового розгляду, оглянувши та дослідивши подані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення цивільного позову.
Відповідності до вимог ст. 128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов.
Згідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
У відповідності до роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Частиною 1 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.
Беручи до уваги вищевказані вимоги Закону, визначаючи розмір грошового відшкодування в рахунок моральної шкоди потерпілому ОСОБА_6 , на підставі вимог ст. 1167 ЦК України, суд враховує матеріальний стан відповідача, добровільне часткове надання грошових коштів потерпілому, вимоги розумності та справедливості, тяжкість вчиненого злочину, глибину фізичних і душевних страждань потерпілого, зміни в його повсякденному житті, порушення нормальних життєвих зв`язків, інші обставини справи, ступінь вини обвинуваченого та оцінює їх в розмірі 5000 грн., які слід стягнути з ОСОБА_3 в користь потерпілого ОСОБА_6 .
Поряд з цим, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 матеріальну шкоду в загальній сумі 425 грн. 89 коп., що стверджується квитанціями від 15 та 16 лютого 2018 року.
Крім цього, на підставі вимог ч. 1 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь потерпілого ОСОБА_6 слід стягнути понесені останнім витрати на правову допомогу в сумі 2600 грн., що стверджується актом №1 від 05 грудня 2018 року, а тому цивільний позов підлягає до часткового задоволення.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 128, 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.
Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та витрат на правову допомогу - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн. 89 коп., моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 2600 (дві тисячі шістсот) грн. 00 коп.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 залишити у попередній до вступу вироку в законну силу.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:/підпис/
Згідно з оригіналом:
Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1