Номер провадження: 11-сс/813/474/20
Номер справи місцевого суду: 522/810/20 1-«кс»/522/4504/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2020 р. по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 14.01.2020 р., якою відносно:
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Руставі, Республіки Грузія, громадянина Республіки Грузія, офіційно не працюючого, місце проживання у м. Одесі вказати не зміг, раніше не судимого, однак відносно якого на теперішній час у Київському районному суді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000085 від 08.01.2019 р. за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та відповідно до відомостей з ЄДРСР Солом`янским районним судом м. Києва відносно якого розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1, ст. 309 КК України за обвинувальними актами № 0013366 та № 0013325,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та продовжено ОСОБА_9 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченому ч. 5 ст. 185 КК України строк тримання під вартою до 16.04.2020 р.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що підозра висунута ОСОБА_11 підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності. Метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 є запобігання спроб незаконно впливати на потерпілу, свідків інших підозрюваних, у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перебуваючи на свободі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_11 , суд врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, а прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо доказів, для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
- до клопотання слідчого не додано жодного доказу причетності ОСОБА_8 до інкримінованого йому злочину;

- слідчий суддя та прокурор не обґрунтували неможливість застосування відносно ОСОБА_8 іншого, більш м`якого запобіжного заходу;

- ризики, зазначені у клопотанні слідчого не доведені, а слідчим суддею не проаналізовані в ухвалі;

- до підозрюваного можливо було застосувати домашній арешт, а застосування тримання під вартою із максимальним розміром застави є занадто суворим запобіжним заходом.

Посилаючись на викладені обставини, захисник просить ухвалу слідчого судді із визначенням непомірного розміру застави скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
В судове засідання суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_7 не з`явився, однак надіслав заяву, у якій, посилаючись на карантинні заходи та режим надзвичайної ситуації, введений по всій території України, просив розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти вимог апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до приписів ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві. Зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». Відповідно до неї «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)».

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , 13 січня 2020 р. в період часу з 08 год. 45 хв. по 13 год. 00 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, маючи намір на вчинення крадіжки чужого майна, шляхом підбору ключа до замків вхідних дверей проникли до приміщення квартири АДРЕСА_1 , викрали металевий сейф, в якому знаходились грошові кошти у сумі 30 000 доларів США, 500 євро, 100 000 грн. та вироби із золота з діамантами: каблучка із білого золота з дорогоцінним каміннями вагою 5,5 г «StDiamond», сережки з каміннями «Domiani», шість пар золотих сережок та дві каблучки. Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_14 разом з викраденим майном зникли з місця вчинення кримінального правопорушення на автомобілі марки «Mercedes Benz», д/з НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_13 , розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_15 матеріального збитку на загальну суму 1 000 000 грн.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри та вважаючи їх безпідставними, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме: протокол прийняття заяви про вчинення злочину, протокол огляду місця події, протокол допиту та додаткового допиту потерпілої, протоколи обшуків, в ході яких виявлені як металеві предмети ззовні схожі на відмички, так і куртка, яка була викрадена з квартири потерпілої, протокол пред`явлення речей для впізнання, протокол огляді відеозаписів з камер зовнішнього спостереження та іншими матеріалами провадження, які у своїй сукупності на даній стадії досудового розслідування вказують на наявність обґрунтованості такої підозри.

На підставі зазначеного, апеляційний суд не погоджується із доводами сторони захисту та вважає, що надані органом досудового розслідування докази на даній стадії досудового розслідування більш ніж повністю доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування, про що вірно зазначено в ухвалі.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

В п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року, де Європейський суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманому були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Зважаючи на що, колегія суддів також наголошує на тому, що відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а підстав для визнання доказів недопустимими на даній стадії процесу, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.
Доводи захисника про те, що слідчим не надано доказів обґрунтованості підозри підзахисного у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідної тяжкості, апеляційний суд вважає такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження, до того ж, вони є передчасними.
Водночас, колегія суддів також не погоджується із доводами сторони захисту про недоведеність органом досудового розслідування наявності в зазначеному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на наступні обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Зі змісту мотивувальної частини ухвали видно, що слідчий суддя дотримався приписів зазначених вище норм кримінального процесуального закону та врахував їх при постановленні ухвали, зазначивши, що на даній стадії досудового розслідування є реальним ризик, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна, окрім того підозрюваний не є громадянином України та не зміг зазначити, за якою саме адресою проживає та надати будь-які підтвердження місця фактичного проживання на території України. Окрім того, колегія суддів також враховує, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень на теперішній час у Київському районному суді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000085 від 08.01.2019 р. за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та відповідно Солом`янским районним судом м. Києва відносно якого розглядається кримінальне провадження за обвинуваченнмя у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1, ст. 309 КК України за обвинувальними актами № 0013366 та № 0013325, рішення по яким не прийнято. Вказані обставини у своїй сукупності лише підтверджують наявність ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

При цьому, у кримінальному провадженні № 0000085 під час підготовчого судового засідання 19.02.2019 р. відносно ОСОБА_8 застосувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, після внесення якого останній, знаючи про притягнення його до кримінальної відповідальності, знову підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину.

Такі обставини, окрім того, дають підстави вважати про існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, в тому числі аналогічних, а також неефективності застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, які не здатні стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного.

Тому доводи захисника з даного приводу також не знайшли свого підтвердження та повністю спростовуються дослідженими під час апеляційного розгляду скарги обставинами.

Щодо доводів захисника з приводу непомірності запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що ухвалою слідчого судді не вирішувалось питання щодо визначення розміру застави, окрім того, системний аналіз ч.ч. 3, 4 ст. 183, ст. 199 КПК України, свідчить про те, що слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави лише при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Розгляд зазначеного питання при продовженні строку тримання під вартою не передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством.

Слідчим суддею також обґрунтовано зазначено, що існує ризик можливого впливу на потерпілу, оскільки останній знає її місце проживання та з огляду на заперечення своєї причетності до вчиненого злочину (з огляду на апеляційну скаргу захисника, після повідомлення про підозру він підозру не визнає та покази не надає), що може свідчити про можливий вплив останнього на потерпілу з метою зміни нею своїх показів та подальшого уникнення можливої кримінальної відповідальності.

Так, колегія суддів приймає до уваги особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків якого матеріалами провадження, наданими суду апеляційної інстанції не підтверджена, відсутність підтвердженого місця проживання в м. Одесі, місця працевлаштування (офіційного, або неофіційного), притягнення до відповідальності у вчиненні інших злочинів, наявність обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України та ризиків, які продовжують існувати на даний час, вважає що рішення слідчого судді щодо продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним.

Разом з тим, при розгляді апеляційної скарги захисника, апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді та прийняття апеляційним судом нової ухвали.

18.01.2020 р. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 18.01.2020 р. відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.03.2020 р. з визначенням розміру застави.

12.03.2020 р. постановою т.в.о. керівника Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_16 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 18.04.2020 р.

В свою чергу, слідчий звернувся з клопотанням про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб та слідчим суддею Примосрького районного суду м. Одеси 12.03.2020 р. клопотання слідчого задоволено і продовжено строк тримання під вартою до 16.04.2020 р., тобто поза межами клопотання слідчого на строк 36 днів хоч і в межах строку досудового розслідування.

При цьому, відповідно до приписів ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, тобто слідчий суддя вправі визначити будь-який строк, який на його переконання буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З огляду на зазначені обставини, ухвала слідчого судді щодо строку дії запобіжного заходу не відповідає вимогам закону та підлягає безумовному скасуванню, з прийняттям апеляційним судом нової ухвали та продовження відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого частково та продовжити відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, правильно обрахувавши його строк у межах строку досудового слідства.

Керуючись статтями 199, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2020 р., якою продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 строком до 16.04.2020 р. скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 строком на 30 діб задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 10.04.2020 р. включно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4