справа № 642/7821/16-к
провадження № 1-кп/642/691/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефи, Харківського району, Харківської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, що не працює, неодружений, який тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 (не має постійного місця реєстрації), раніше неодноразово судимий:

29.10.2002 Київським районним судом міста Харкова за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік; 10.09.2003 звільнився по відбуттю покарання із Жовтневської ВК Харківської області (№17);

09.02.2004 Ленінським районним судом міста Харкова за ч.2 ст.263 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік; 16.11.2004 звільнився по відбуттю покарання із Райковецької ВК Хмельницької області (№78);

25.05.2006 Ленінським районним судом міста Харкова за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки; 11.12.2009 звільнився по відбуттю покарання із Райковецької ВК Хмельницької області (№78);

04.06.2010 Ленінським районним судом міста Харкова за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки; 24.02.2012 звільнився по відбуттю покарання із Темновської ВК Харківської області (№100);

13.06.2013 Ленінським районним судом міста Харкова за ч.2 ст.186 КК України на строк 4 роки; 10.06.2016 звільнився по відбуттю покарання із Олексіївської ВК Харківської області (№25);

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцЯ м. Харкова, українця, громадянина України, який має середню освіту, що не працює, неодружений, який тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 (не має постійного місця реєстрації),

раніше неодноразово судимий:

01.12.2004 Ленінським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік; 20.07.2005 звільнився по відбуттю покарання із Первомайської ВК Харківської області (№ 117);

25.05.2006 Ленінським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 5 років; 10.12.2010 звільнився по відбуттю покарання із Чернухінської ВК Луганської області (№ 23);

02.01.2013 Дзержинським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки; 22.09.2015 звільнився по відбуттю покарання із Олексіївської ВК Харківської області (№ 25).

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Так, 17 жовтня 2016 року у вечірній час ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні кафе «У Галини», яке розташоване у підземному переході неподалік камер схову Південного вокзалу у місті Харкові, познайомилися із раніше невідомим їм потерпілим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Перебуваючи у вищевказаному кафе «У Галини», ОСОБА_8 під час розмови із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продемонстрував свої мобільні телефони, а саме: «Samsung» та «Fly» та повідомив, що він уродженець міста Одеси, в Харкові знаходиться тимчасово, проживає у « ОСОБА_9 », де винаймає номер, оскільки його депортували із Російської Федерації та чекає на грошовий переказ від дружини, щоб купити квитки на потяг та поїхати до Одеси.

В цей же день приблизно о 22 годині 00 хвилин, у вищевказаному кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », побачивши у потерпілого ОСОБА_8 мобільні телефони, у ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_7 виник злочинний намір заволодіти майном останнього. Так, діючи умисно, із корисливих мотивів, переслідуючи злочинний умисел, направлений на розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під приводом показати потерпілому ОСОБА_8 житло за меншу плату, ніж він винаймає номер у «Готелі», з метою відвести його у безлюдне місце, щоб скоїти розбійний напад, запропонували останньому пройти з ними до місця, де нібито знаходиться житло. На що ОСОБА_8 дав свою згоду та ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 повели останнього через підземний перехід до залізничних колій Південного вокзалу у місті Харкові.

Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , прослідувавши разом із потерпілим ОСОБА_8 до безлюдного місця, а саме пішохідного мосту Південного вокзалу, який сполучає залізничний вокзал міста Харкова та провулок Верховський та пересвідчившись, що поблизу немає сторонніх осіб, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення нападу за попередньою змовою групою осіб з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я осіб, що зазнали такого нападу, вчинили напад на ОСОБА_8 . Так ОСОБА_7 схопив обома руками потерпілого за руки та притиснув до перила пішохідного мосту і разом із ОСОБА_6 вони почали висловлювати погрозу застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, при цьому на підтвердження своїх слів ОСОБА_6 із кишені дістав розкладного ножа і демонструючи його, приставив потерпілому до шиї з правої сторони, тим самим створив реальні умови у ОСОБА_8 побоюватися здійснення цих погроз та усвідомити, що незаконні дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо висловлювання погрози застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я на його адресу та демонстрація ножа є конкретні та реальні і можуть заподіяти йому тілесні ушкодження або смерть. Потім, діючи умисно, проти волі потерпілого, із корисливих мотивів заволоділи майном ОСОБА_8 , а саме: із задньої лівої кишені брюк, одягнених на ньому - мобільним телефоном «Samsung SM-J200H/DS (SEK)», без зарядного пристрою та гарнітури, який знаходився у силіконовому чохлі, у телефоні знаходилася карта пам`яті «micro SD HC 16 Gb Class» та сім-карта мобільного оператору «Билайн», вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 5434 від 15.11.2016 2 251 гривня 38 копійок; із передньої лівої кишені брюк, одягнених на ньому - мобільним телефоном «Fly FS402», із зарядним пристроєм, але без гарнітури, в якому знаходилася карта пам`яті «micro SD Gumo 16 Gb» та сім-карта мобільного оператора «МТС» з номером НОМЕР_1 , вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 5434 від 15.11.2016 950 гривень 00 копійок; із правої задньої кишені брюк, одягнених на ньому паспортом громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий 07.06.2006 Хмельницьким ВМ Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , заволодівши майном, покинули місце вчинення злочину з метою уникнення затримання, але в подальшому були затримані співробітниками патрульної поліції, не встигши розпорядитися викраденим майном.

У результаті злочинних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 було завдано майнову шкоду на загальну суму 3 201 гривня 38 копійок.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України не визнали, посилаючись на те, що в розбійному нападі 17 жовтня 2016 року участі не приймали, хоча вважали можливим їх дії перекваліфікувати на ч.2 ст. 186 КК України.

Вина обвинувачених під час судового розгляду доводиться допитаними під час судового слідства показаннями свідків:

Так, свідок ОСОБА_10 , під час допиту у суді повідомила, що свідок разом із напарниками отримали того вечора виклик, рухаючись на місце події вона передзвонила заявнику та він сказав, що у його машині сидіть чоловік, який попросив викликати поліцію. Також заявник під час телефонної розмови повідомляв, де вони знаходяться та прикмети осіб. Біля Кузнечного моста у м. Харкові вони наздогнали трьох чоловіків, які були схожі під орієнтування. Після зупинки майже одразу під`їхав потерпілий та вказав на вказаних чоловіків, як на осіб, які заволоділи його майном. Особисто приймала від потерпілого заяву та пояснення. У одного із обвинувачених був ніж, а у іншого мобільний телефон. Свідок вказала на обвинувачених, як на осіб, яких їхнім екіпажем було зупинено того вечора.

Свідок ОСОБА_11 , пояснив, що 17.10.2016 він з напарником ОСОБА_12 та ОСОБА_13 знаходився на патрулюванні Холодногірського району у м. Харкові. Приблизно о 22 годині 18 хвилин, надійшло повідомлення від диспетчера про те, що біля будинку АДРЕСА_3 вчинено грабіж. Після отримання повідомлення ОСОБА_14 разом із напарниками направилися на місце. ОСОБА_12 по мобільному телефону зв`язалася із заявником, який повідомив прикмети злочинців (один був у кепці, другий не слов`янської зовнішності) та обставини події, а саме те, що у чоловіка забрали два телефони і цей чоловік знаходиться у машині заявника. Після того як вони з вул. Рилеєва повернули на вул. Озерянську, біля будинку 94 побачили трьох невідомих чоловіків, які підходили під орієнтування. ОСОБА_14 знаходився за кермом службового автомобіля, повільно під`їхав до невідомих чоловіків, напарники вийшли з автомобіля та підійшли до невідомих чоловіків. Виходячи із службового автомобіля, ОСОБА_14 побачив, як один із чоловіків (який був у кепці - ОСОБА_15 ) встромив у землю ніж, а інший ( ОСОБА_16 ) тримав у руці мобільний телефон, який був розібраний, з висунутою батареєю. Приблизно через 5-10 хв. на місце приїхав потерпілий разом із заявником. Потерпілий одразу вказав на чоловіків, як на осіб, які забрали його особисті речі та погрожували ножем. На місці зупинки трьох чоловіків потерпілий поводив себе емоційно та кричав, «це вони пограбували» та вказував на трьох чоловіків. У відділі поліції під час затримання слідчим у ОСОБА_15 виявлено під обкладинкою свого паспорту паспорт потерпілого, гроші, мобільний телефон, а у ОСОБА_16 вилучались мобільні телефони потерпілого ОСОБА_17 та Samsung у корпусі золотого кольору та портмоне.

Свідок ОСОБА_18 , яка працює на залізничному вокзалі м. Харкова реалізатором у кафе «У Галини», під час допиту повідомила, що 17.10.2016 знаходилась на робочому місці у приміщенні кафе. Того дня приходило багато відвідувачів, пам`ятає ОСОБА_19 з палицею, який приходив разом із хлопцем. ОСОБА_19 разом із невідомим хлопцем виходив, потім знов повертався. ОСОБА_19 просив зарядити мобільний телефон. Пізніше до ОСОБА_19 із невідомим хлопцем приєднався «чорнявий» (обвинувачений ОСОБА_16 ).

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що біля шашличної «Лавшаш» сидів у машині та «ковирявся» у телефоні, приблизно о 21 год. 30 хв. Потім побачив як три чоловіки пробігли поряд з автомобілем, вказані чоловіки бігли у бік приватного сектору по вулиці, перпендикулярній вулиці Полтавський Шлях. Через 2-3 хвилини підійшов невідомий чоловік, на вигляд років 50, з круглим обличчям у кепці та повідомив, що у нього вкрали телефон та паспорт. Вказаний чоловік попросив про допомогу (щоб він його підвіз до трьох чоловіків). Після вагань він погодився допомогти потерпілому. Потерпілий взяв телефон, подзвонив до поліції та сів на заднє сидіння машини, де вони поїхали у бік, куди пішли троє чоловіків. На своєму транспортному засобі вони слідкували за трьома невідомими. Під час переслідування чоловіків на мобільний телефон передзвонила працівниця поліції, запитала їх місце знаходження. Дві машини патрульної поліції наздогнали трьох невідомих чоловіків (одна із сторони вул. Полтавський Шлях, а інша із сторони вул. Соціалістичної).

Поліція приїхала через 5-7 хвилин після виклику. Після того як поліція «зкрутила» невідомих, потерпілий вийшов з машини та пішов до них. Потерпілий розповів, що «три чоловіка на вокзали вкрали» мобільний телефон та паспорт.

Свідок ОСОБА_21 , який повідомив, що він їде із заробіток з Херсонської області та близько тижня вже мешкає на залізничному вокзалі м. Харкова. З обвинуваченими ОСОБА_15 та ОСОБА_16 він познайомився на вокзалі у м. Харкові. ОСОБА_15 повідомив, що він родом з ОСОБА_22 , але зараз мешкає у ОСОБА_23 . Він разом із обвинуваченим ОСОБА_15 на п`яту платформу спускалися через підземний перехід, після чого разом пішли на перехідний міст. Того дня у нічний час стояв біля кіоску з продажу цигарок, який знаходився у кінці пішохідного мосту через залізничний вокзал у м. Харкові та бачив, як обвинувачені відібрали мобільні телефони потерпілого, один із телефонів був сенсорний. Пішов з обвинуваченими, тому що не було чого робити. Приблизно через 10-15 хвилин всіх трьох затримали працівники патрульної поліції. Потерпілий після того, як в нього забрали мобільні телефони, почав сваритися на обвинувачених та залишився на пішохідному мосту. Він в свою чергу бачив ніж у обвинуваченого ОСОБА_15 , коли їх наздогнали працівники поліції, той його викинув на землю. Через деякий час на місце затримання під`їхав потерпілий, який був обурений тим, що трапилось, та кричав «нащо таке».

Свідок ОСОБА_24 , який під час допиту в суді надав наступні показання, що у жовтні 2016 році на вокзалі познайомився із потерпілим ОСОБА_25 , який звернувся до нього по допомогу та з проханням надати свою картку задля того, щоб на неї переказали кошти. Він разом із потерпілим ОСОБА_8 пішли до знайомої, яка працює у кафе, розташованого на цокольному поверсі вокзалу м. Харкова для того, щоб підзарядити мобільний телефон потерпілого. У приміщенні кафе «У Галини» зайшли обвинувачені, з яким потерпілий почав вживати алкогольні напої. Через деякий час потерпілий пішов з обвинуваченим задля надання місця для ночівлі, а свідок залишився на вокзалі у м. Харкові. На наступний день потерпілий ОСОБА_26 розповів про те, що обвинувачені на пішохідному мосту через залізничний вокзал м. Харкова, погрожуючи ножем, заволоділи його телефонами та паспортом. Через декілька днів потерпілий поїхав до Одеси.

Незважаючи, що своєї провини обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не визнають, їх вина також підтверджується наступними доказами, що надані прокурором і досліджувались в судовому засіданні :

- Витягом з кримінального провадження, згідно до якого 17.10.2016 року до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області надійшла письмова заява від потерпілого ОСОБА_8 , 1971 р.н., за фактом того, що 17.10.2016 близько 22 год. 00 хв. невстановлені особи, відкрито, з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я в момент його заподіяння, заволоділи мобільними телефонами фірм: «Самсунг», «Флай» та паспортом громадянина України.

(т.1 а.с.175)

- Заявою ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення від 17.10.2016 року, згідно з якою останній просив органи поліції вжити заходи до невідомих осіб, які 17.10.2016 року біля 22 години 00 хвилин за адресою м. Харків, вул. Полтавський шлях, погрожуючи ножем, заволоділи його майном.

(т.1 а.с.177);

- Протоколом огляду події від 17.10.2016 року, згідно якого на ділянці асфальтного покриття по вул. Озерянська в м.Харкові, виявлений ніж з рукояткою чорного кольору, загальною довжиною 150 мм, довжина клинка 70 мм., складений, сфотографований, вилучений та поміщений в паперовий пакет.

(т.1 а.с.178-180);

- Протоколом огляду місця події від 18.10.2016 року, та доданої до нього фото таблиці, в ході якого потерпілий ОСОБА_8 вказав місце вчинення відносно нього розбійного нападу, а саме пішохідного мосту через залізничне полотно в районі вокзалу Харків-пас., в ході якого виявлено та вилучено довідку про звільнення 020243 Федеральної служби виконання покарань РФ на ім`я ОСОБА_8 , 1971 р.н. та картку платника податків на ім`я ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_5

(т.1 а.с.181-186);

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.10.2016 року, та доданої до нього фото таблиці, в ході якого свідок ОСОБА_27 , впізнав особу чоловіка на ім`я ОСОБА_28 ( ОСОБА_15 ), з яким він разом працював, та який разом з невідомим 17.10.2016 року здійснили напад та заволоділи мобільними телефонами потерпілого.

(т.1 а.с.187-192);

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.10.2016 року, та доданої до нього фото таблиці, в ході якого свідок ОСОБА_27 , впізнав особу чоловіка ( ОСОБА_16 ), з яким він познайомився 15.10.2016 року в залі очікування, та який разом з чоловіком на ім`я ОСОБА_28 на пішохідному мості вокзалу ст. Харків - пасажирський відкрито, з погрозою застосування насильства, заволоділи майном ОСОБА_8

(т.1 а.с.193-198);

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.10.2016 року, та доданої до нього фото таблиці, в ході якого потерпілий ОСОБА_8 , впізнав особу, яка 17.10.2016 року близько 22 год. 00 хв. перебуваючи на пішохідному мосту вокзалу Харків-Пас. погрожував ножем, в той час як інший на прізвище «адвокат» заволодів його майном.

(т.1 а.с.199-203)

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.10.2016 року, та доданої до нього фото таблиці, в ході якого потерпілий ОСОБА_8 , впізнав особу, яка познайомилася з ним, що представився «адвокатом», та запропонував допомогу, після чого направився до вокзалу по пішохідному мосту, де разом з хлопцем на ім`я « ОСОБА_29 » відкрито з погрозою застосування ножа, який тримав « ОСОБА_29 », поки «адвокат» заволодів його речами, а саме мобільними телефонами та документами.

(т.1 а.с.204-208);

- Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 18.10.2016 року, відповідно до якого 17.10.2016 року о 22 годині 18 хвилин в м.Харкові по вул.Озерянська, буд. 96 був затриманий ОСОБА_6 , як підозрюваний у вчиненні кримінального правопорушення.

(т.1 а.с.209-211)

- Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 18.10.2016 року, відповідно до якого 17.10.2016 року о 22 годині 18 хвилин в м.Харкові по вул.Озерянська, буд.96 був затриманий ОСОБА_7 , як підозрюваний у вчиненні кримінального правопорушення.

(т.1 а.с. 212-214)

- Протоколом огляду місця події від 19.10.2016 року, та диском до нього, в ході якого, за участі підозрюваного ОСОБА_6 , та двох понятих, вилучено флеш карту ARVY micro SD HE 16 GB Class4 s/n- E 516G1516 TWLN-002807752.

(т.1 а.с.215,216-218)

- Висновком експерта №5434 від 15.11.2016 року, відповідно до висновку якого, ринкова вартість досліджуваного мобільного телефону марки «Fly» моделі «FS402», без урахування комплектуючих матеріалів, за умовою, що на момент викрадення даний мобільний телефон знаходився в робочому, технічно справному стані, станом на 18.10.2016 року становить: 950 (дев`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок; а ринкова вартість досліджуваного мобільного телефону марки «Samsung» моделі «SM-J200H/DS», без комплектуючих матеріалів товаровиробника, з урахуванням акумуляторної батареї, з урахуванням зносу та за умови, що даний мобільний телефон на момент викрадення знаходився в робочому, технічно справному стані, станом на 18.10.2016 року складає: 2251 (дві тисячі п`ятдесят одна) гривень 38 коп., згідно з довідкою про витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в кримінальному провадженні №0003700, вартість якої складає 263,88 грн.

(т.1 а.с.219,220-222)

- Відтвореним в судовому засіданні відеозаписом з диску з камер відео спостереження станції «Харків-пас.» і протоколом його огляду та перегляду від 18.11.2016 року до нього, якими підтверджуються обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

(т. 1 а.с.223,224-228)

Аналізуючи наведені вище та безпосередньо досліджені судом докази, щодо обставин вчинення протиправних дій обвинуваченими, суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою та вказують на існування об`єктивних даних, які беззаперечно свідчать про причетність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до вчинення злочину, за обставин встановлених судом.

Отже, судом не встановлено істотних порушень під час досудового розслідування, які б перешкоджали суду прийняти наведені вище докази надані стороною обвинувачення та оцінює їх в цілому як допустимі та належні докази, такі, що зібрані уповноваженими на те особами та у порядку встановленому КПК України, в тому числі, із забезпеченням права обвинувачених на захист.

Оцінюючи допустимість того чи іншого доказу суд, повинен враховувати істотність допущених порушень кримінально процесуального закону та важливість кожного доказу для кримінального провадження, а також наслідки, які матимуть місце у випадку допущення доказу, який було отримано не у встановленому порядку.

Судом оглянуто пакунок речових доказів, згідно квитанції № 1453 про їх зберігання, досліджений протокол огляду цих предметів від 20.10.2016 року, в ході якого переглянуті речі та предмети, що вилучені 18.10.2016 року під час затримання ОСОБА_6 , а саме:

- паспорт громадянина України НОМЕР_2 виданий 07.06.2006 Хмельницьким ВМ Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- паспорт громадянина України НОМЕР_3 виданий 26.11.2003 Харківським РВ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в обкладинці чорного кольору;

- мобільний телефон «Nomi і241+» імеі: НОМЕР_4 , в корпусі чорного кольору, який на момент огляду знаходиться у переламаному стані без акумулятора (був переламаний ОСОБА_6 при затримані);

- сім-картка «Водафон», номер картки НОМЕР_5 ;

- сім-картка «Київстар», номер картки НОМЕР_6 ;

- п`ять рублів Російської Федерації (металеві);

- паперова візитка «Менахем - Мендел Вильгельм»;

- картка «Аптека 911»;

- карта із сім-картки «Київстар», номер НОМЕР_6 , номер телефону НОМЕР_7 ;

- карта із сім-картки «Водофон», номер телефону НОМЕР_8 ;

- зарядний пристрій «Nomi»;

під час затримання ОСОБА_7 , а саме:

- грошові кошти купюрами 200 гривень - три купюри, 10 гривень одна купюра; 5 гривень - 1 купюра; 2 гривні - одна купюра; 1 гривня - три купюри; на загальну суму 620 гривень;

- один долар США;

- мобільний телефон «Nokia 225 RM-1G11» імеі: НОМЕР_9 , в корпусі чорного кольору, з акумулятором та зламаною задньою кришкою. Під час включення телефону в папці «контакти» знаходиться контакт з назвою «Гольча» номер телефону « НОМЕР_10 »;

- сім-карта «МТС» номер НОМЕР_11 ;

- сім-карта «life» номер не читається;

- мобільний телефоном «Fly FS402», імеі: НОМЕР_12 , із зарядним пристроєм та картою-пам`яті «micro SD Gumo 16 Gb»;

- мобільний телефон «Samsung SM-J200H/DS (SEK)», імеі: НОМЕР_13 , на якому вдягнено силіконовий чохол жовтого кольору прозорий;

- чоловічий гаманець чорного кольору із шкіри;

- запальничка чорного кольору;

- закупний акт від 07.08.2016 на 1 аркуші;

- карта із сім-картки «Київстар», номер телефону НОМЕР_14 ;

- карта із сім-картки «МТС» номер телефону НОМЕР_15 ;

- візитні картки 6 шт.;

- картка «Харківського метрополітену» 3 шт.;

- картка «Приватбанк» номер НОМЕР_16 ;

- картка «Посад», картка «Класс», картка «Аптека 911», картка «Дігма».

(т.2 а.с.56,57-58)

Так, докази можуть бути отримані суб`єктами доказування звідки завгодно, головне, щоб в суді можна було перевірити їх джерело, спосіб отримання, а також факт передачі до суду.
Форма, в якій буде зафіксована і надана суду доказова інформація, повинна бути такою, що дозволяє суду і протилежній стороні перевірити достовірність та корисливість інформації.

Це вбачається з постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 05.12.2016 року, якою розкладний ніж з рукояткою чорного кольору, загальною довжиною 150 мм.; довідку про звільнення №3020243 від 13.05.2016 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; картку платника податків на ім`я ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; паспорт громадянина України НОМЕР_2 виданий 07.06.2006 Хмельницьким ВМ Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; паспорт громадянина України НОМЕР_3 виданий 26.11.2003 Харківським РВ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в обкладинці чорного кольору; мобільний телефон «Nomi і241+» імеі: НОМЕР_4 , в корпусі чорного кольору, у переламаному стані без акумулятора (був переламаний ОСОБА_6 при затримані); сім-картку «Водафон», номер картки НОМЕР_5 ; сім-картку «Київстар», номер картки НОМЕР_6 ; п`ять рублів Російської Федерації (металеві); паперову візитку «Менахем - Мендел Вильгельм»; картку «Аптека 911»; карту із сім-картки «Київстар», номер НОМЕР_6 , номер телефону НОМЕР_7 ; карту із сім-картки «Водофон», номер телефону НОМЕР_8 ; зарядний пристрій «Nomi»; грошові кошти купюрами 200 гривень - три купюри, 10 гривень - одна купюра; 5 гривень - 1 купюра; 2 гривні - одна купюра; 1 гривня - три купюри; на загальну суму 620 гривень; один долар США; мобільний телефон «Nokia 225 RM-1011» імеі: НОМЕР_9 , в корпусі чорного кольору, з акумулятором та зламаною задньою кришкою; сім-карту «МТС» номер НОМЕР_11 ; сім-карту «life»; мобільний телефон «Fly FS402»/ імеі: НОМЕР_12 , із зарядним пристроєм та картою-пам`яті «micro SD Gumo 16 Gb»; мобільний телефон «Samsung SM-J200H/DS (SEK)». імеі: НОМЕР_13 на якому вдягнено силіконовий чохол жовтого кольору прозорий; чоловічий гаманець чорного кольору із шкіри; запальничку чорного кольору; закупний акт від 07.08.2016 на 1 аркуші; карту із сім-картки «Київстар», номер телефону НОМЕР_14 ; карту із сім- картки «МТС» номер телефону НОМЕР_15 ; візитні картки 6 шт.; картку «Харківського метрополітену» 3 шт.; картку «Приватбанк» номер НОМЕР_16 ; картку «Посад», картку «Класс», картку «Аптека 911», картку «Дігма»; карту-па м`яті «micro SD НС 16 Gb Class», визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

(т. 2 а.с.169-171)

При цьому, на переконання суду, всі докази подавалися під час публічного розгляду, в присутності обвинувачених та сторони захисту для забезпечення змагальності сторін, шляхом допиту обвинувачених, свідків, понятих, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворенням відеозапису, а саме : компакт-диску «DVD+R VS» із відеозаписом, який був наданий начальником вокзалу станції «Харків-пас.» ОСОБА_30 , що є речовим доказом, згідно постанови від 18.11.2016 року.

( т. 2 а.с.172)

Свідок - понятий ОСОБА_31 , зазначив, що повертався з Південного вокзалу, та приймав участь в якості понятого, бачив ніж, що при ньому запаковували в пакет, поставив свій підпис в протоколі процесуальної слідчої дії.

Свідки ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , в своїх показах, вказали, що брали участь в якості понятих, при впізнанні, в присутності потерпілого, про що стоїть їх підпис в протоколі.

Свідки ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , як поняті приймали участь у процесуальній дії огляду місця події, за їх показаннями, вони були спостерігачами, як потерпілий вказував на місце де безпосередньо на нього був скоєний напад, де виявили два документа, ідентифікаційний номер та довідку про звільнення.

Свідок ОСОБА_36 , що був понятий під час проведення слідчої дії, а саме вилучення складного ножа, який підняли з асфальту та поклали в паперовий пакет, він розписався, ознайомився зі змістом протоколу.

Свідок ОСОБА_37 , був понятий під час огляду речей, що були вилучені у затриманих, які були опечатані, запаковані, а учасники слідчої дії підписались після проведення слідчої дії.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, зокрема, висновки експертів.

Як вбачається з висновку, судової комп`ютерно-технічної експертизи № 19795 від 22.11.2018 року, згідно якого встановити дату та місце, коли мобільний телефон Samsung SM-J200H/HD (SEK) з серійним номером НОМЕР_17 був увімкнутий вперше, не представляється можливим, з причин наведених в дослідницькій частині висновку; встановити, чи міститься в області даних мобільного телефону Samsung SM-J200H/HD (SEK) з серійним номером НОМЕР_17 фото- та відеофайли, не представляється можливим, з причин наведених в дослідницькій частині висновку; встановити, які облікові записи містяться в області даних мобільного телефону Samsung SM-J200H/HD (SEK) з серійним номером НОМЕР_17 , не представляється можливим, з причин наведених в дослідницькій частині висновку; встановити, в мережі якого оператора здійснювався останній дзвінок з мобільного телефону Samsung SM-J200H/HD (SEK) з серійним номером НОМЕР_17 , не представляється можливим, з причин наведених в дослідницькій частині висновку.

(т.3 а.с.231-236)

Про це зауважив спеціаліст експерт ОСОБА_38 під час його допиту в суді, що викликався за клопотанням обвинувачених.

Суд зазначає, що всі докази, як правило, повинні подаватися під час публічного розгляду для забезпечення змагальності сторін. З цього правила існують винятки, але вони не можуть порушувати права захисту. Якщо підсудному було надано відповідну та належну можливість заперечити такі показання, чи то при їх наданні, чи на пізнішому етапі, прийняття їх як доказів не суперечитиме саме по собі вимогам пунктів 1 та 3«d» статті 6 Конвенції.

Так, кожен факт причетності особи до вчинення злочину та винності має бути підтверджений повнотою зібраних доказів, а переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо.

З аналізу вище визначених обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких об`єктивних даних, що підтверджують всілякі сумніви відносно достовірності підпису потерпілого, зокрема, у заяві ОСОБА_8 від 18.10.2016 року, який, просив проводити судовий розгляд, а також судові дебати, без його участі, покази дані ним на досудовому розслідуванні підтримував в повному обсязі, та його власноручній розписці про прийняття на зберігання деяких речових доказів, які останній зобов`язувався зберігати, що ніяким чином не може вплинути на кваліфікацію дій обвинувачених.
(т.1 а.с.21; т.2 а.с.168)

Така потреба була пов`язана з необхідністю виконання експертного дослідження та виїмки, у зв`язку з цим, переписки або інших записів особистого характеру, що могли знаходитись за його останнім місцем проживання в АДРЕСА_4 .

Однак, у порядку виконання судового доручення про тимчасовий доступ до речей і документів померлого, згідно інформації наданій мешканцями будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_8 не мешкав.

Потерпілий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 раптовою смертю, що підтверджується реєстрацією повідомлення по телефону Хмельницькому відділенню поліції Малиновського ВП в місті Одеса ГУНП в Одеській області; протоколом огляду трупа від 23.10.2016 року, актом судово-медичного обстеження № 3287, постановою про закриття від 26.10.2016 року

(т.1 а.с.32,34;

т.2 а.с.122-125,126-130;131-132)

Виходячи з наведеного, суд приділяє особливу увагу показам потерпілого ОСОБА_8 , наданими ним 18.10.2016 року під час досудового розслідування та оголошеними в судовому засіданні, за клопотанням прокурора, з яких вбачається, що «Я знаходився в м. Харкові у неділю 16.10.2016 на автобусі з м Сочі, РФ, звідки було депортовано, направлено на автобусі до кордону в пункті пропуску Мілове, а від кордону приїхав на таксі в м. Харків, приїхав у вечірній час доби і вже не було відповідних поїздів для проходження в м. Одеса, тому я оселився в Готелі Турист в районі ст. метро Палац спорту. Я чекав поки мені моя цивільна дружина здійснить грошовий переказ на моє ім`я, щоб я міг купити квиток до Одеси. На вокзалі я познайомився з ОСОБА_24 , з яким я домовився що він дасть мені свою банківську карту щоб моя дружина змогла перевести на неї гроші. У понеділок у вечірній час я приїхав на вокзал Харків-Пасажирський за квитком. Поїзд на ОСОБА_39 вирушає о 17:45. До цього часу я не встиг отримати грошовий переказ і купити квиток, відповідно мені довелося залишитися ще на одну ніч в ОСОБА_23 . На вокзалі перебуваючи в одному з кафе розташованому на цокольному поверсі, назви якого я не пам`ятаю, до нас з ОСОБА_24 підійшли двоє раніше невідомих хлопця, (один на вигляд близько 30 років, зріст 175 см, спортивної статури приблизно 80 кг, волосся темного кольору, слов`янської зовнішності, особа округлої форми, був одягнений в спортивний костюм з тканини темно-синього кольору, другий на вигляд 30 років, зріст приблизно 160 см, слов`янської зовнішності, волосся русяве, худорлявий, без зубів, був одягнений в куртку чорного кольору з горизонтальною вставкою червоного кольору). Перший представився ОСОБА_40 , сказав мені що він «адвокат». Другий хлопець на ім`я ОСОБА_41 сказав, що його називають « ОСОБА_29 ». Ми з ними познайомилися, я розповів, що я роблю в м.Харкові, в тому числі озвучив про те, що очікую грошовий переказ, який повинен надійти на моє ім`я, в ході бесіди хлопець представився «адвокатом» запропонував мені свою допомогу, сказав що він може зняти мені квартиру і сказав слідувати за ним. До цього часу ОСОБА_42 в кафе вже не було. Ми з «адвокатом» вийшли з кафе і направились на пішохідний міст ведучий від вокзалу через залізничні рейки. Дійшовши майже до кінця моста я побачив що назустріч нам по мосту йде «Жека», неподалік від нього стояв раніше незнайомий мені хлопець. «Адвокат» і «Жека» наблизилися до мене, «адвокат» став переді мною, схопивши двома руками мене за руки і притулив мене до поручнів моста, а «Жека» в цей час дістав невеликий складаний ніж і приставив мені його в область шиї спереду праворуч, після цього вони обидва стали обшукувати вміст кишень моїх штанів. Я сказав щоб вони зупинилися, сказав що вони можуть забрати все крім документів, на що «адвокат» сказав що він знає що йому потрібно робити.«Адвокат» і «Жека» заволоділи моїми паспортом громадянина України, всередині якого знаходилася довідка про звільнення з місць позбавлення волі РФ, кредитна карта «Мегабанк» на ім`я ОСОБА_43 , ідентифікаційний код ОСОБА_44 , що належить мені мобільний телефон Samsung 650 S в корпусі сірого кольору з сім-картою оператора мобільного зв`язку РФ «Білайн» (номера я не пам`ятаю), що належить мені мобільний телефон марки Fly one touch в корпусі чорного кольору з сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС» ( НОМЕР_18 ). Мобільний телефон Samsung знаходився в задньому лівому кишені штанів одягнених на мені, мобільний телефон Fly знаходився в передньому лівому кишені штанів одягнених на мені, паспорт на моє ім`я знаходився в правому задньому кишені штанів одягнених на мені. У задньому правій кишені брюк одягнених на мені залишився паспорт ОСОБА_44 , який «адвокат» і «Жека» не взяли у мене. Після цього вони вдвох пішли далі по мосту, в протилежну сторону від вокзалу. Вищевказаний чоловік, який стояв в кінці моста теж пішов в ту сторону. Я пішов слідом за ними і кричав щоб вони повернули мені мої речі, на що хтось із них, а саме «адвокат» або «Жека» нецензурно мене образили. Я став слідувати за ними, вони прямували пішки по вулиці.

Я попросив допомоги у одного з проїжджали водіїв, від якого я викликав поліцію і разом з цим чоловіком на автомобілі проїхав за «адвокатом» «Жекой» і третім чоловіком до кінця вул. Рилєєва і в місці заїзду на міст вони втрьох були зупинені співробітниками поліції.

Нападників на мене «адвоката» і «Жеку» впізнати зможу. Документи на мобільні телефони знаходяться у мене в готельному номері.» (т.4 а.с.66, 67-69)

Отже, однією з ознак, що характеризують розбій, є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу.
Як вбачається з його показань, у потерпілого склалося враження, що, якщо він протидіятиме нападаючим або не виконає їх вимог, ця погроза буде реалізована.

Так, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 з метою незаконного заволодіння майном потерпілого застосовували до нього психічне насильство, що виразилось у висловленні погроз.

При цьому ОСОБА_6 не погоджувався лише з тим, що при висловленні погроз він застосовував ніж, який потерпілим не упізнавався.

Так, під час розгляду справи, вивчення доказів у справі, стороною захисту заявлено про недопустимість низки доказів, однак суд визначає стандарт допустимості під час доказування, що здійснюється у конкретній кримінальній справі, виходячи з положень закону.
Згідно ч.3 ст.233 КПК України унормовано підставу визнання фактичних даних недопустимими як доказів, яка за своєю суттю становить конкретизацію обставин, передбачених п.1 ч.2 ст.87 КПК України.

В силу вимог абз.2 ч.7 ст.223, ст.237 КПК України огляд речей проводиться у присутності понятих. При цьому усі вилучені речі підлягають негайному оглядові і опечатуванню із завіреними підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду.

Протокол огляду має бути підписаний учасниками слідчої дії.

Цих вимог слідчий при вилученні речових доказів дотримався, що вбачається з допиту слідчого як ОСОБА_45 так і ОСОБА_46 .

Оцінюючи допустимість того чи іншого доказу суд, повинен враховувати істотність допущених порушень кримінально процесуального закону та важливість кожного доказу для кримінального провадження, а також наслідки, які матимуть місце у випадку допущення доказу, який було отримано не у встановленому порядку.

Суд вважає із достовірністю встановлені викладені обставини, а всі зібрані у справі докази, які здобуті слідством з дотриманням порядку, встановленого кримінально-процесуальним законодавством і досліджені в судовому засіданні, в сукупності, визнає достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам у справі, доповнюючи один одного, а тому, з урахуванням їх, на підставі аналізу приходить висновку, що винність обвинувачених доведена.

Зважаючи на те, що в даному випадку двоє фізично здорових чоловіків з метою незаконного заволодіння майном, погрожуючи застосуванням насильства, здійснили напад на потерпілого ОСОБА_8 , що не здатний був чинити опір нападникам та протистояти насильству, об`єктивних підстав недовіряти йому та вважати, що під час висловлення погроз фізичної розправи, з застосуванням ножа, потерпілий не сприймав такі погрози реальними та небезпечними для свого життя чи здоров`я, суд не має підстав.

В ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи обвинуваченого та захисника про не причетність ОСОБА_7 до інкримінованого злочину. Показання в частині заперечення вини, фальсифікацію та недопустимість доказів у справі, неправдиві свідчення потерпілого, суд розцінює як обраний ним спосіб захисту, що не спростовує його винуватість, а також не впливає на тяжкість покарання за вчинений злочин.

Показання обвинувачених спростовуються дослідженими в ході розгляду справи доказами. Стосовно посилань ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 на протиправність ведення досудового розслідування, не дають підстав для визнання будь-якого з доказів, недопустимими, відповідно до ст. 87 КПК України.

Такі доводи, з приводу можливих порушень їх прав під час проведення слідчих (розшукових) дій та неправомірних дій працівників Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області на початку досудового розслідування, свого об`єктивного підтвердження не знайшли, зокрема, щодо можливого вчинення працівниками поліції та прокурором злочинів, передбачених ст.ст.365,371,372,374 КК України.(т.2 а.с.177-180; т.4 а.с.81)

Так, потерпілий на досудовому розслідуванні беззаперечно стверджував про те, що протиправні дії відносно нього, вчинені саме ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , також, відповідно - даних протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18.10.2016 року в ході даної слідчої дії ОСОБА_8 впізнав та вказав саме на обвинувачених ОСОБА_6 , що погрожував йому ножем, та ОСОБА_7 , який заволодів його майном.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні в режимі відео конференції вказав на ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , як на осіб, що вчинили злочин відносно потерпілого ОСОБА_8 , а саме відібрали його мобільні телефони.

Дані висновків експертиз, протоколів огляду місця події, інші досліджені судом докази узгоджуються між собою.

Як зазначалось вище, потерпілий з самого початку, безпосередньо після вчинення протиправних дій відносно нього, вказував на обвинувачених, що свідчить про відсутність ймовірності помилки або неможливість пригадати подробиці щодо осіб нападників.

Крім того, у суду відсутні будь-які дані про наявність у потерпілого підстав та причин для обмови обвинувачених.

Свідчення ОСОБА_7 про те, що свідки змінювали свої показання, не узгоджуються з вимогами закону, оскільки судом безпосередньо у судовому засіданні досліджені всі докази у справі, зокрема і допитані свідки, що відповідає положенням ст. 23 КПК України.

Крім того, відсутні підстави для визнання неналежними доказів, протоколів огляду місця події від 17.10.2016 року, 18.10.2016 року та 19.10.2016 року, протоколів пред`явлення особи для впізнання від 18.10.2016 року свідку ОСОБА_21 та потерпілому ОСОБА_8 , протоколів затримання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 18.10.2016 року, протоколу огляду предметів від 20.10.2016 року, протоколу огляду відеозапису від 18.11.2016 року, постанови про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 05.12.2016 року, на які посилалась сторона захисту, враховуючи, що жодних даних про отриманих їх внаслідок істотного порушення норм кримінально - процесуального законодавства, прав та свобод людини, на розсуд суду не представлено.

Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1 статті 94 КПК, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Суд визнає належними доказами показання потерпілого ОСОБА_8 , надані слідчому при здійсненні досудового розслідування, так-як не може допитати його під час судового засідання і безпосередньо сприйняти показання, оскільки він помер до цього, а його показання є вирішальними доказами по даній справі.

У рішенні від 16.12.14 р. у справі «Хорнкастл та інші проти Сполученого Королівства» зазначено, що у випадках, коли показання відсутнього свідка є єдиною або вирішальною підставою для винесення обвинувального вироку, потрібні достатні врівноважуючі фактори, які дозволяють оцінити надійність показань.

Суд повинен вирішити, чи була поважна причина для неявки свідків до суду, чи були показання свідків «єдиними або вирішальними» доказами, і якщо так, то чи були адекватні врівноважуючі заходи для захисту прав заявників на справедливий суд. Ще раніше до аналогічних висновків ЄСПЛ дійшов у справі «Лука проти Італії» та «Аль-Хавайа і Тахері проти Сполученого Королівства» (15.12.11 р.].

Проблемні питання неможливості допиту свідків у судовому засіданні в разі неможливості їх допиту врегульовані у рішенні ЄСПЛ у справі № 6293/04 «Мірілашвілі проти Росії» від 11.12.08 р. Так, відповідно до п. 214 ЄСПЛ не вбачає порушень Конвенції в тому випадку, коли судом вжито усіх заходів, скерованих на виклик свідків. У п. 217 цього рішення зазначається, що національні суди мають право брати до уваги показання свідків при виконанні таких вимог: 1] вжиття максимальних заходів для забезпечення явки свідків до суду; 2] підтвердження показань свідків іншими доказами; 3] відсутність свідка через поважну причину.

Така практика є прийнятною і у випадку, який стосується даного кримінального провадження, у ситуації зі смертю потерпілого ОСОБА_8 , що є очевидно поважною причиною неявки, а відтак робить неможливим його допит судом.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди повинні застосовувати Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Отже, суди при розгляді кримінальних проваджень можуть враховувати показання осіб, надані під час досудового розслідування, за умови, що вказані показання є єдиним чи вирішальним доказом.

У зв`язку з розбіжністю положення ч. 4 ст. 95 КПК України та практики ЄСПЛ існує колізія, яка підлягає усуненню. При виникненні колізії між практикою ЄСПЛ та національним законодавством України повинна застосовуватися практика суду, оскільки ст. 8 КПК України передбачає використання принципу верховенства права у кримінальному провадженні з урахуванням практики ЄСПЛ.

Отже, судом обґрунтовано прийняті та досліджені в судовому засіданні покази потерпілого ОСОБА_8 , отримані від нього за життя, визнаються належними.

Протоколи пред`явлення осіб для впізнання від 18.10.2016 за участі потерпілого (т.1 а. с.199-203,204-208) суд визнає допустимими.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених підтверджена сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджена судом, яким надана належна оцінка.

Суд не бачить підстав для іншої кваліфікації, оскільки вона повністю підтверджується зібраними доказами, не вірити яким у суду немає підстав.

При грабежі поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого або з погрозою застосування такого насильства, основним об`єктом посягання виступає власність, і незважаючи на те, що у момент вчинення грабежу відбувається вплив на потерпілого, однак він є незначним. Натомість, за загальним визначенням розбій, як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства. Головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є характер застосованого до потерпілого насильства або погрози, як способу заволодіння чужим майном, при розбої воно є небезпечним для життя чи здоров`я, а при грабежі така небезпека відсутня.

Спосіб вчинення злочину обвинуваченими ОСОБА_6 з ОСОБА_7 свідчить про їх спрямованість умислу на напад, за попередньою мовчазною змовою групи осіб.

У контексті конкретних обставин цієї справи, можна зробити висновок, що відмінність між насильством при розбої і насильством при грабежі слід шукати в природі самого насильства, його спрямованості та характері дій особи, яка його застосовує. Якщо поведінка винної особи в конкретний час, місці, за обставин та в обстановці є підступною, несподіваною, раптовою і неспровокованою; спрямована проти волі або поза волею потерпілого; насильство є реальним, інтенсивним і небезпечним для життя чи здоров`я особи або ж воно не застосовується (є нереальним), але характер дій особи є агресивно-насильницьким, то такі ознаки свідчать про напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, або з погрозою його застосування, і мають розцінюватись як розбій.

Реальність погрози в кожному випадку залежить від суб`єктивного сприйняття її потерпілим з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження.

Так, очевидним є те, що потерпілий ОСОБА_8 сприйняв як реальну загрозу для життя і здоров`я, адже побоювався погрози застосування ножа, виходячи з обсягу суспільно небезпечних дій проти нього обвинуваченими.

В п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року за № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» зазначається, що розбій як злочин проти власності це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Згідно п.9 зазначеної вище постанови небезпечне для життя чи здоров`я насильство це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Позиція обвинувачених з невизнання вини і обставин злочину за ч.2 ст. 187 КК України не підтверджена об`єктивними доказами і розцінюється судом як обраний спосіб їх захисту і бажання уникнути відповідальності.

Як убачається зі справи, під час досудового розслідування та в суді першої інстанції захист інтересів ОСОБА_6 з ОСОБА_7 здійснювали адвокати : ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 та інші.

Незважаючи на те, що обвинувачені відмовились від участі вказаних захисників, суд наголошує на тому, що відповідно до п.13 ст.7 КПК України однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на захист, реалізація якого за змістом ст.20 та ч.5 ст.22 КПК України відбувається, зокрема, шляхом самостійного здійснення обвинуваченими своїх прав, свобод чи інтересів.

Обвинувачений ОСОБА_6 заявив про відмову від захисника ОСОБА_47 , який здійснював його захист за призначенням спочатку затримання, з огляду на що, суд вбачає це, як свідомим затягуванням судового процесу.

Між тим, невизнання обвинуваченими своєї вини під час судового розгляду, на переконання суду, є спробою останніх уникнути своєї відповідальності за вчинене злочинне діяння, та спробою затягнути судове слідство, в тому числі, з причини неможливості допиту потерпілого, у будь який зручний для них спосіб, зокрема, своїми численними клопотаннями, задоволення яких не призвело до спростування їх причетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Твердження захисника щодо фальсифікації матеріалів кримінального провадження є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.
Підстави для ухвалення виправдувального вироку, відсутні.
Доводи висловлені стороною захисту у дебатах, що обвинувачений скоїв злочин без застосування ножа та погрози застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого не ґрунтуються на матеріалах доказів, оскільки спростовуються дослідженими показаннями потерпілого, що один з обвинувачених ОСОБА_6 підійшов до нього з ножем у руці, що свідчило про погрозу застосування насильства, небезпечного для його життя і здоров`я, а інший обвинувачений ОСОБА_7 заволодів його речами.

Отже ОСОБА_6 , демонструючи ніж, здійснив погрозу спричинення насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, яке мало реальний характер з метою подавити волю потерпілого у результаті чого ОСОБА_7 заволодів його речами.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , суд кваліфікує за ч.2 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ч.2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до особливо тяжких злочинів, враховує дані про особу винних, відсутність обставин, що пом`якшують і наявність обставин, що обтяжують їх покарання.

З вивчення особистості обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що він раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, місця реєстрації не має, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має законного та стабільного джерела доходу, не одружений, дітей на утриманні не має, на хронічні захворювання не страждає, на диспансерному обліку не перебуває.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 827 від 09.11.2016 підозрюваний ОСОБА_6 в теперішній час ознак психозу, слабоумства та іншого хворобливого стану не виявляє, виявлено діссоціальний розлад особистості. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії і керувати ними. В період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, ОСОБА_6 знаходився поза будь-яким тимчасово хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. ОСОБА_6 в теперішній час за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

ОСОБА_7 неодноразово судимий, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, постійного місця реєстрації не має, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має законного та стабільного джерела доходу, не одружений, дітей на утриманні не має, на хронічні захворювання не страждає, на диспансерному обліку не перебуває, за час відбування покарання порушував вимоги режиму, за що був покараний у дисциплінарному порядку, адміністрацією установи не заохочувався. Характеризувався негативно. Був працевлаштований на виробництві установи.

З 12.09.2016 року перебуває на обліку в Індустріальному районі, як внутрішньо переміщена особа за фактичною адресою : АДРЕСА_6 .

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 829 від 09.11.2016 підозрюваний ОСОБА_7 в теперішній час ознак психозу, слабоумства та іншого хворобливого стану не виявляє, виявлено діссоціальний розлад особистості. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії і керувати ними. В період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, ОСОБА_7 знаходився поза будь-яким тимчасово хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. ОСОБА_7 в теперішній час за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених, суд не вбачає.

Обставиною, що обтяжує покарання всіх обвинувачених, суд визнає рецидив злочину.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину ч.2 ст.187 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, конкретні обставини його вчинення, враховуючи особу винних, які неодноразово вчиняли злочини проти власності, який вчинили через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі, невизнання ними своєї провини, наявність обставини, що обтяжує покарання та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, враховуючи думку померлої особи потерпілого ОСОБА_8 , що просив проводити судовий розгляд, а також судові дебати, без його участі, покази дані ним на досудовому розслідуванні підтримував в повному обсязі (т.1 а.с.21), суд приходить висновку про необхідність призначення покарання всім обвинуваченим у виді реального позбавлення волі.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі №663/537/17 від 29 серпня 2018 року щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст. 72 КК України, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили злочин до 20.06.2017, та перебувають під вартою з 17 жовтня 2016 року, а відтак до них підлягає застосуванню ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838- VIII.

Таким чином, обвинуваченим належить зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Судові витрати на залучення експертів підлягають стягненню із обвинувачених в рівних частках в силу ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд ,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, та призначити покарання у виді позбавленні волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.

Термін покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обчислювати з моменту затримання, тобто з 17 жовтня 2016 року, зарахувавши в строк покарання строк перебування під вартою, залишивши їх під вартою.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838VIII) зарахувати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 17 жовтня 2016 року по день набрання вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У разі відбуття покарання до набрання вироком законної сили, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з під варти - звільнити.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи № 5434 від 15.11.2016, згідно довідки витрати за проведення даної експертизи складають 263 гривні 88 копійок, по 131 грн. 94 коп. з кожного.

Речові докази: мобільний телефон "Fly" IMEI НОМЕР_12 , та зарядний пристрій до нього з акумулятором і карткою пам`яті, а також паспорт НОМЕР_2 громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , який передано на зберігання потерпілому, вважати повернутими. (т.2 а.с.168);

Компакт-диск «DVD+R VS» із відеозаписом, який було надано начальником вокзалу станції «Харків-пасажирський» ОСОБА_30 , із камер відео спостереження підземних переходів та платформ вокзалу станції «Харків-пасажирський» у м. Харкові - залишити у матеріалах кримінального провадження;

Речовий доказ : розкладний ніж з рукояткою чорного кольору, загальною довжиною 150 мм. - знищити, після набрання вироком законної сили;

Документи - паспорт громадянина України НОМЕР_3 виданий 26.11.2003 Харківським РВ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у обкладинці чорного кольору - направити для приєднання до особової справи засудженого, після набрання вироком законної сили.

-мобільний телефон «Nomi i241+» імеі: НОМЕР_4 , у корпусі чорного кольору, у переламаному стані без акумулятора; сім-картку «Водафон», номер картки НОМЕР_5 ; сім-картку «Київстар», номер картки НОМЕР_6 ;

-п`ять рублів Російської Федерації (металеві);

-паперову візитку «Менахем Мендел Вильгельм»;

-картку «Аптека 911»; карту із сім-картки «Київстар», номер НОМЕР_6 , номер телефону НОМЕР_7 ; карту із сім-картки «Водофон», номер телефону НОМЕР_8 ; зарядний пристрій «Nomi» - конфіскувати в дохід держави;

-грошові кошти купюрами 200 гривень - три купюри, 10 гривень - одна купюра; 5 гривень - 1 купюра; 2 гривні - одна купюра; 1 гривня - три купюри; на загальну суму 620 гривень; один долар США - звернути в дохід держави;

-мобільний телефон «Nokia 225 RM-1011» імеі: НОМЕР_9 , у корпусі чорного кольору, з акумулятором та зламаною задньою кришкою; сім-карту «МТС» номер НОМЕР_11 ; сім-карту «life» - конфіскувати в дохід держави;

-мобільний телефон «Samsung SM-J200H/DS (SEK)», імеі: НОМЕР_13 , на якому вдягнено силіконовий чохол жовтого кольору прозорий; довідку про звільнення №3020243 від 13.05.2016 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - знищити;

- картку платника податків на ім`я ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; повернути володільцю за належністю;

- чоловічий гаманець чорного кольору із шкіри; запальничку чорного кольору; закупний акт від 07.08.2016 на 1 аркуші; карту із сім-картки «Київстар», номер телефону НОМЕР_14 ; карту із сім-картки «МТС» номер телефону НОМЕР_15 ; візитні картки 6 шт.; картку «Харківського метрополітену» 3 шт.; картку «Приватбанк» номер НОМЕР_16 ; картку «Посад», картку «Класс», картку «Аптека 911», картку «Дігма»; карту-пам`яті «micro SD HC 16 Gb Class» - які зберігаються в Холодногірському ВП ГУ НП в Харківській області - конфіскувати на користь держави, після набрання вироком законної сили, з врахуванням вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404 - VIII та додатку до нього «Перелік майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами». (т.2 а.с.169-171;172)

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинувачений має право подати клопотання про помилування, доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції, ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, його копію вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя -