Справа 366/893/15-к
Провадження 1-кс/366/616/19
У Х В А Л А

10 грудня 2019 року слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:
04 вересня 2019 року до слідчого судді Іванківського районного суду Київської області звернулася скаржник ОСОБА_6 в порядку ст.174 КПК України, з клопотанням про скасування арешту майна.
В обґрунтування клопотання заявник посилається на те, що ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 03 квітня 2015 року надано дозвіл на проведення обшуку будинку АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_7 .
16 квітня 2015 року під час обушку, старшим слідчим СУГУ МВС України в Київській області ОСОБА_8 був складений протокол обушку від 16.04.2015 року та вилучено оригінали договору купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та Витяг з речових прав за № 7240456.
На підставі ухвали слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 17 квітня 2015 року було накладено арешт на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженні № 0001147 від 10.07.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.
Заявник просив скасувати накладений на її документи арешт та повернути їх власнику.
В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 клопотання підтримав.
Прокурор ОСОБА_5 клопотання не визнав,просив відмовити у його задоволенні,мотивуючи тим,що у кримінальному провадженні №0001147 триває досудове слідство,не всі документи досліджено,не вирішено, чи вказані документи є документами злочинного посягання.
Прокурор ОСОБА_4 просила відмовити у задоволенні клопотання. Пояснила,що кримінальне провадження має 228 томів,ведеться слідство, а заявлені матеріали визнано речовими доказами.
Слідчий суддя, вислухавши думку представника заявника, прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ісмаїлов проти Росії" від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто, для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0001147 від 10.07.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 17 квітня 2015 року було накладено арешт на Договір купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , та Витяг з речових прав за № 7240456.

У зв`язку з тим, що всі необхідні слідчі дії з оригіналами Договору купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та Витягом з речових прав за № 7240456, у кримінальному провадженні № 0001147 від 10.07.2014 року вже проведені, вважаю, що на даний час відпала потреба у продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження, щодо нього, як арешт майна, так як відповідно до вищевказаної ухвали арешт було накладено саме до завершення проведення з ним необхідних судових експертиз.
Оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, враховуючи позицію ЄСПЛ про те, що втручання вважалося пропорційним, з врахування доводів викладених заявником у клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.9, 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И Л А:

Клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 17 квітня 2015 року на оригінали Договору купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , та Витягу з речових прав за № 7240456, повернувши їх ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено 10 грудня 2019 року

Слідчий суддя: ОСОБА_1