Справа № 206/2615/20
1-в/206/239/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро подання начальника ДУ «Ігренський виправний центр №133» ОСОБА_3 відносно засудженого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, до засудження не працюючого, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
- 13.04.2010 Апеляційним судом м.Києва за п.12 ч.1 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19.02.2016 року зараховано у строк відбування покарання строк перебування під вартою з 28.08.2009 по 28.09.2010 на підставі ч.5 ст.72 КК України. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04.07.2018 замінено невідбуту частини покарання на більш м`яке у виді обмеження волі на підставі ст.82 КК України,
за участю сторін заявленого подання:
прокурора: ОСОБА_5
представника ДУ "ІВЦ (№133)": ОСОБА_6
засудженого: ОСОБА_4
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд -
В С Т А Н О В И В:

15.06.2020 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання начальника ДУ «Ігренський виправний центр №133» засудженого ОСОБА_3 відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
Представник ДУІВЦ №133 ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав подання та просив задовольнити.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подання та просив його задовольнити. Разом з тим зазначив, що вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає в повному обсязі. За час відбування покарання виправився, в подальшому, якщо буде умовно-достроково звільнений має наміри влаштуватися на роботу та почати нове життя. Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, зазначаючи що ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкий злочин, до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу, а саме більше двох років, а тому вважав що застосування ст. 81 КК України до ОСОБА_4 не можливе.
Розглянувши матеріали подання, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що в задоволенні подання необхідно відмовити з наступних підстав.
В силу ст. 81 КК України, особам, які відбувають покарання, у тому числі у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Суди при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення зобов`язані дослідити весь період відбування покарання засудженим за вироком суду та враховувати, чи підлягають умовно - достроковому звільненню ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбув 3/4 призначеного строку покарання. Відповідно до наданої адміністрацією установи характеристики останній знаходиться в місцях виконання покарання з 26.12.2012. Під час перебування в СІЗО м. Дніпро режим утримання не порушував. Характеризувався посередньо. Заохочень та стягнень не мав. З 06.04.2015 відбував покарання у ЖВК (№ 26). Характеризувався позитивно. Мав 8 (вісім) заохочень стягнень не мав. З 07.08.2018 відбуває покарання у державній установі «Ігренський виправний центр (№ 133)». Порядок відбування покарання у виді обмеження волі не порушує. Має 14 (чотирнадцять) заохочень, стягнень не має. Після прибуття до установи був працевлаштований на власному виробництві установи. До роботи ставиться сумлінно. Дбайливо ставиться до майна і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. За характером спокійний, врівноважений. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, які позитивно характеризуються. Дотримується правомірних відносин з представниками адміністрації, ввічливий, тактовний. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться відповідально та з розумною ініціативою. Дотримується вимог пожежної безпеки. Приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Повернення». Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов та побачень, отримує від них передачі.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Відмовляючи у задоволенні подання, суд виходить з того, що умовно-дострокове звільнення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд враховує не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.
Суд дійшов висновку, що подання начальника ДУ «Ігренський виправний центр №133» ОСОБА_3 відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є суто формальним. Разом з тим, сумлінне виконання засудженим до своїх прямих обов`язків, ще не підтверджують того, що він повністю став на шлях виправлення, зазначена поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки, лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань, поведінка засудженого ОСОБА_4 зазнає позитивних змін. До того ж процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу, а саме 2 (два) роки 2 00 місяців 06 (шість) днів , а кінець строку (згідно даних установи відбування покарання) припадає на 24.06.2022. Тобто на даний час відбутий проміжок часу є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень.
У відповідності до частини другої статі 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Оцінюючи дані про особу ОСОБА_4 судом враховано, що останній відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого умисного злочину проти життя особи.
Отже наявних доказів, недостатньо суду щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень, до того ж сама по собі наявність вказаних заохочень у ОСОБА_4 у виправній установі не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України ст. 537, 539, ст. 372 Кримінально- процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволені подання начальника ДУ «Ігренський виправний центр №133» ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити. Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1