КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №11кп/824/40/2020
12 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.11.2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 вказано рахувати з моменту проголошення вироку - з 11.11.2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 13.07.2015 року по 11.11.2016 року включно.
Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою в Київському СІЗО УДПС України в м. Києві та Київській області залишено без змін, та продовжено його дію на 60 (шістдесят) діб до 10 січня 2017 року включно, але не більше ніж до набрання вироком законної сили.
Вирішено долю речових доказів.

На вирок суду першої інстанції прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , обвинуваченим ОСОБА_6 та захисником обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі прокурор,не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, просить скасувати вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.11.2016 року відносно ОСОБА_10 в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким вважати зарахованим в строк відбування покарання ОСОБА_6 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 12.07.2015 по 08.10.2015, з 15.10.2015 по 27.10.2015, з 11.04.2016 по 11.11.2016 року включно. В решті вирок залишити без змін.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.11.2016 року та закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та призначенням покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 заявила клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який у виді особистого зобов`язання.
Клопотання обґрунтовано тим, що вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.11.2016 року відповідно до якого обвинуваченому ОСОБА_6 було призначено покарання у виді позбавлення волі, не набрав законної сили, а тому ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. 17 КПК України, вважається невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення і не може триматися під вартою.
Захисник наголошує на тому, що відповідно до вимог КПК України, суд зобов`язаний повторно розглядати питання доцільності продовження строку тримання під вартою до сплину продовженого строку, який не може перевищувати двох місяців.
На цій підставі вважає такою, що не відповідає вимогам закону та грубо порушує право обвинуваченого ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29.12.2016 року, якою запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 був продовжений до вступу вироку в законну силу.
Зважаючи на наведене, захисник просить змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Вислухавши думку обвинуваченого та захисника ОСОБА_7 , які підтримали заявлене клопотання, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення заявленого клопотання, вказавши на безпідставність такого клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 судом першої інстанції визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі, яке слід відбувати реально.
Цим же вироком запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою в Київському СІЗО залишено без змін, продовживши його на 60 діб, до 10.01.2017 року включно, але не більше ніж до набрання вироком законної сили.
В подальшому, ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29.12.2016 року запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі продовжено до набрання вироком законної сили, і така ухвала суду є чинною.
Європейський суд з прав людини у своєму рішення «Руслан Яковенко проти України» зазначив, що, починаючи з дати постановлення вироку, навіть, якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити, підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після: засудження компетентним судом», тобто у розумінні підпункту «а» пункту 1 ст. 5 Конвенції на законних підставах.
Наведене свідчить про те, що тримання особи під вартою за наявності вироку суду, який хоч і не набрав законної сили, однак яким особі призначено покарання у виді позбавлення волі, є таким, що в повному обсязі відповідає принципам законності, пропорційності та не є свавільним.
А тому, тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.11.2016 року, яким обвинуваченому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років, є обґрунтованим.
Крім того, відповідно до ст. 377 КПК України, якщо обвинуваченого, який тримається під вартою, засуджено до позбавлення волі, суд лише у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.
Апеляційний суд, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження і доводами клопотання захисника, на даному етапі апеляційного розгляду будь-яких нових обставин, передбачених вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України, які б виникли після постановлення вироку і не були досліджені судом першої інстанції, не встановив.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 офіційно не працював; є жителем іншої області; постійного місця проживання на території Київської області та м. Києва не має.
Більш того, ОСОБА_6 вже судом першої інстанції змінювався запобіжний захід на домашній арешт, проте після цього, ОСОБА_6 покладені на нього судом обов`язки виконані не були, в судові засідання він не з`являвся, змінив місце проживання, в зв`язку з чим, ухвалою суду від 21.12.2015 року був оголошений в розшук, а в подальшому, після затримання, ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12.04.2016 року запобіжний захід у виді домашнього арешту був змінений на запобіжний захід у виді тримання під вартою. А тому існує ризик переховування обвинуваченого від суду.
Крім того, так як, на цей час апеляційне провадження щодо ухваленого відносно обвинуваченого вироку не закінчено і, враховуючи те, що в матеріалах справи наявне клопотання про допит під час апеляційного розгляду потерпілої і свідків в даному провадженні, то у колегії суддів маються підстави для висновку щодо наявності ризику, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні, та вжити заходів для перешкоджання здійснення апеляційного розгляду.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, зокрема, на особисте зобов`язання.
Керуючись ст.ст. 376, 405 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 з тримання під вартою на більш м`який у виді особистого зобов`язання - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3