Справа 288/1120/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року . смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
представника потерпілого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Попільня Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 01 травня 2016 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Петрушки, Києво Святошинського району, Київської області, жителя АДРЕСА_1 ,
що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Попільнянського районного суду Житомирської області перебуває обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні № 0000190 від 01 травня 2016 року відносно ОСОБА_4 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України.
04 грудня 2019 року до Попільнянського районного суду Житомирської області надійшло клопотання прокурора Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
У ході досудового розслідування встановлено, що 30 квітня 2016 року, близько 15.20 години, ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем марки «Peugeot», модель «Partner», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи маневр розвороту, рухався перпендикулярно на проїзній частині автодороги «Житомир - Сквира», 73 км - 177 м, з смуги що веде до центральної частини смт. Попільня, в напрямку іншої смуги проїзної частини ділянки автодороги. Перед розділовою розміткою проїзної частини автодороги ОСОБА_4 зробив зупинку, після чого продовжив рух, виїхавши на смугу в напрямку міста Сквира, де в цей час рухався ОСОБА_7 в напрямку центру смт. Попільня, керуючи мотоциклом марки «BMW», модель «F 800ST», д.н.з. НОМЕР_2 .
Внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, п. 10.2 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає та п. 10.4 Правил дорожнього руху України - перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот; відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів, внаслідок чого ОСОБА_7 отримав тупу травму кінцівок у вигляді відкритого багатоуламкового перелому діафіза обох кісток правої гомілки зі зміщенням, задній вивих лівого плеча з компресійним переломом головки плечової кістки, саден правої гомілки та в ділянці обох колінних суглобів, яка відноситься до категорії тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.
Своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 286 КК України.
Згідно статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
У ході судового розгляду встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, оскільки останній неодноразово не з`являвся до Попільнянського районного суду при цьому будучи належним чином повідомлений, про причини неявки не повідомляв.
ОСОБА_4 відповідно до характеристики проживає в АДРЕСА_1 .
Також прокурор просить суд врахувати те, що вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, потреби судового розгляду виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_4 , про який йдеться в клопотанні прокурора, та може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням, що відповідає загальним правилам застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених статтею 132 КПК України.
Таким чином, відповідно до частини 1 статті 177 КПК України існують ризики того, що ОСОБА_4 , зважаючи на тяжкість злочину, а також міри покарання, яка загрожує йому, може переховуватись від суду, впливати на свідків у цьому кримінальному правопорушенні.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, ніде не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, має слабкі соціальні зв`язки, на утриманні неповнолітніх дітей не має, вину у вчиненні злочину не визнав, а тому прокурор приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України та виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків.
Таким чином, щоб запобігти зазначеним ризикам, які можуть виникнути при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Крім того, в судові засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не з`являвся, до нього неодноразово застосовувався привід, привід не виконано, так як ОСОБА_4 був відсутній за місцем проживання.
04 грудня 2019 року прокурором було заявлено клопотання про оголошення ОСОБА_4 в розшук, та надав клопотання про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що суддею Попільнянського районного суду Житомирської області винесено ухвалу та ОСОБА_4 оголошено у розшук.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років з позбавленням права керування транспортним засобами на строк до трьох років або без такого.
Таким чином, відповідно до частини 1 статті 177 КПК України існують ризики того, що ОСОБА_4 зважаючи на тяжкість злочину, а також міри покарання, яка загрожує йому, може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Враховуючи вищевикладені обставини, прокурор просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Заслухавши в судовому засіданні думку прокурора, який підтримав клопотання та вказав, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти наведеним у клопотання ризикам, обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення даного клопотання та просили застосувати більш м'який запобіжний захід у виді домашнього арешту на певний період доби, представника потерпілого, який підтримав клопотання прокурора, дослідивши матеріали клопотання, якими обґрунтовуються доводи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд приходить до наступного висновку.
Частиною другою статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: - вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; - тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; - вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; - міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; - наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; - репутацію підозрюваного, обвинуваченого; - майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; - наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; - дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; - наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; - розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
За умовами частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Враховуючи те, що під час розгляду клопотання, стороною кримінального провадження не надано доказів обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначених в клопотанні (пункт 3 частини першої статті 194 КПК України), суд застосовує більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні та покладає на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.
Згідно частини четвертої статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Таким чином, суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та має стійкі соціальні зв`язки, вчинив тяжкий злочин з необережності.
Європейський суд з прав людини в рішенні «Клішин проти України», вказав, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Обґрунтування неможливості запобігти ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, також повинна бути обумовлена достатніми даними. Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами.
Прокурором не надано доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_4 є недостатніми для запобігання ризику або ризикам, суд вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню та відносно ОСОБА_4 необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
У п. 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ливада проти України" від 26 червня 2014 року Суд вказує, що аргументи "за" і "проти" звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою. Така позиція є усталеною практикою ЄСПЛ (рішення у справі "Доронін проти України", "Осипенко проти України", "Харченко проти України").
На підставі частини 4 статті 194 КПК України, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Відповідно частини першої, другої статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, враховуючи існування ризиків, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , даних про особу обвинуваченого, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від суду та з урахуванням вказаних ризиків, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на певний період доби з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 131, 132, 176-179, 181, 184, 186-187, 193-194, 196, 202, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 01 травня 2016 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Петрушки, Києво - Святошинського району, Київської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх осіб не має, не працює, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- заборонити в період часу з 23.00 години до 06.00 години залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 ;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Строк дії ухвали складає 2 місяці з дня її проголошення.

Датою закінчення дії ухвали є 05 лютого 2020 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали доручити начальнику Святошинського УП ГУ НП України у м. Києві.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1