Номер провадження: 11-кп/813/1341/20
Номер справи місцевого суду: 521/9436/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 27.03.2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.5 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України у кримінальному провадженні за №0002030 внесеному до ЄРДР 02.05.2018 року, -

установив

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.03.2020 року було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27.05.2020 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.5 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України у кримінальному провадженні за №0002030 внесеному до ЄРДР 02.05.2018 року.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одно з яких є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років. Крім того, суд зазначив, що існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_8 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про те, що більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На дану ухвалу захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати, з підстав її незаконності та необґрунтованості.

В мотивування своєї апеляційної скарги захисник посилається на те, що:

- суд першої інстанції без письмового клопотання прокурора продовжив строк тримання під вартою;

- питання щодо продовження обвинуваченому строку тримання під вартою розглянуто місцевим судом без участі обвинуваченого.

На підставі цього, захисник просить ухвалу місцевого суду відносно ОСОБА_8 скасувати.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 року (далі - Рішення) зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене ч. 2 ст. 392 КПК України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.
Разом з тим, на час розгляду апеляційної скарги на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 27.03.2020 року, на виконання Рішення будь-яких змін до КПК України, які б визначали процедуру розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції щодо застосування запобіжного заходу під час розгляду кримінального провадження по суті, не внесені.
Окрім того, відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Виходячи з положень п.24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дали можливість суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та за результатами перевірки в порядку ст. 89, 94 КПК України доказів, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.
Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу та копію журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.
Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого стосовно того, що суд першої інстанції без письмового клопотання прокурора продовжив строк тримання під вартою, з огляду на таке.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Таким чином, у відповідності до вимог ч.3 ст.331 КПК України, вирішення питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому, незалежно від наявності клопотань, є обов`язком суду.
Дослідивши зміст оскаржуваної ухвали, апеляційним судом встановлено, що суд, розглядаючи дане питання, прийняв рішення на підставі вимог ст.331 КПК України, при цьому в ухвалі послався на думки прокурора та сторони захисту, які з`ясовував в судовому засіданні під час вирішення зазначеного питання.
Тобто, суд першої інстанції діяв у відповідності до імперативних вимог ч.3 ст.331 КПК України та ініціював питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим.
Частиною 2 ст.331 КПК України встановлено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суд при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.
Разом з тим апеляційний суд частково погоджується з доводами захисника щодо порушень при проведені дистанційного судового провадження та продовження обвинуваченому строку тримання під вартою без участі обвинуваченого, адже згідно ч. 2 ст. 336 КПК України здійснення дистанційного судового провадження можливе за згодою обвинуваченого, тоді як такої згоди обвинувачений не надав.
Однак, апеляційний суд вважає, що у даному конкретному випадку, це порушення не є істотними та не тягне за собою безумовного скасування оскаржуваного рішення з огляду на таке.
Відповідно до вимог частини 1 статті 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
Указом Президента України від 13.03.2020 року №87/2020, введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.03.2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, місцевим судом були враховані наявні умови спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також враховані численні нормативно-правові акти направлені на запобігання занесенню і поширенню в тому числі на території Одеської області гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом, та 26.03.2020 року постановлено ухвалу про проведення судового засідання у даному кримінальному провадженні за участю обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в режимі відеоконференції.
При цьому, місцевий суд також врахував лист начальника ГУНП в Одеській області від 16.03.2020 року за № 3/1450, відповідно до якого останній просить тимчасово забезпечити розгляд кримінальних проваджень за участю затриманих і взятих під варту осіб, в приміщеннях міських, міськрайонних судів м. Одеси та Одеської області у режимі відеоконференції, до кінця терміну карантину.
Отже, суд першої інстанції здійснюючи дистанційне судове провадження діяв виключно в інтересах здоров`я обвинуваченого та суспільства. До того ж право ОСОБА_8 на захист не було порушено, оскільки безпосередньо у судовому засідання він був представлений захисником.
Крім того, з огляду на доводи апеляційної скарги щодо порушення районним судом права на безпосередню участь обвинуваченого у судовому засідання, апеляційний суд таке право ОСОБА_8 відновив, доставивши його у судове засідання.
При цьому обвинувачений не зазначив жодної підстави, яка б вказувала на неправильність висновку суду першої інстанції щодо продовження дії запобіжного заходу, крім тих які висловив його захисник.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу, право на захист обвинуваченого ОСОБА_8 не було порушено.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає, що районний суд об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню, а ухвала суду є обґрунтованою та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Керуючись 183, 199, 331, 376, 404, 405, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 27.03.2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.5 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України у кримінальному провадженні за №0002030 внесеному до ЄРДР 02.05.2018 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде проголошено 08.05.2020 року о 09.00 годині в залі судових засідань Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4