Дата документу 10.06.2020 Справа № 314/1119/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1127/20
Єдиний унікальний № 314/1119/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 84 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного судуу складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 квітня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , вказує, що він не згоден з ухвалою суду, оскільки вважає, що онкологічна хвороба, на яку він страждає, в останній час прогресує, дозволяє застосувати до нього положення ст. 84 КК України. Просить переглянути справу щодо нього та винести ухвалу, якою задовольнити подання колонії.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника та засудженого, які просили апеляційну скаргу задовольнити; прокурора, який просив судове рішення залишити без змін; перевіривши матеріали провадження колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_6 засуджений вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.07.2005 року за п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до довічного позбавлення волі.
Установа виконання покарання ДУ "Вільнянська установа виконання покарань" звернулася до суду із клопотанням про звільнення засудженого від покарання за хворобою. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_6 страждає тяжким захворюванням раком анального каналу IV стадії, з розпадом пухлини та метастазуванням в пахові лімфовузли, раковою інтоксикацією та токсичною анемією.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 02.04.2020 року у задоволенні клопотання Державної установи «Вільнянська установа виконання покарань (№11) про звільнення від покарання за хворобою засудженого ОСОБА_6 - відмовлено.
Суд першої інстанції дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 , дійшов висновку, що у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити, оскільки незважаючи на тяжку хворобу, засуджений ОСОБА_6 продовжує бути винятково суспільно небезпечною особою, у зв`язку з чим не вбачає підстав для його звільнення в порядку ст. 84 КК України.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ч.2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування.

При вирішенні питання про звільнення особи у зв`язку з тяжкою хворобою на суд покладено обов`язок враховувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Згідно висновку лікувально-консультативної комісії ОСОБА_6 має захворювання: Рак анального каналу, метастазування в пахові, лімфовузли з розпадом, стадія ІV, клінічна група 4, кахексія, розпад пухлини, сигмостома (2017), токсична анемія, синдром виснаження І-ІІ ст. ракова інтоксикація. Прогноз щодо вилікування несприятливий, щодо життя сумнівний, захворювання прогресує під час відбування покарання та може перешкоджати подальшому його відбуванню.

Вказана хвороба зазначена в Переліку захворювань, яка є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року № 1348/5/572, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 року за № 990/25767.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 характеризується посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не має, захворів на тяжку хворобу, що перешкоджає подальшому відбуванню покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у справі є передбачені законом підстави для звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання на підставі ч.2 ст. 84 КК України.

Доводи суду першої інстанції, як на підставу відмови в задоволенні подання про звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання за хворобою, зокрема на те, що останній продовжує бути винятково суспільно небезпечною особою, так як відбуває покарання за особливо тяжкий злочин, передбачений п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, є необґрунтованими, оскільки згідно акту медико-соціальної експертної комісії від 01.12.2018 року ОСОБА_6 визнаний інвалідом 1Б групи по загальному захворюванню, має вагу 53 кг, стан хворого тяжкий, а це свідчить про те, що останній об`єктивно не здатний на вчинення нових злочинів.

Крім того, згідно висновку лікувально-консультативної комісії ОСОБА_6 отримує ліки, які не достатньо купуються прийомом не наркотичних обезболюючих препаратів, а тому продовжування відбування покарання ОСОБА_6 в умовах установи суперечить, як вимогам ч. 3 ст. 53 КК України, зокрема про те, що покарання не має на меті завдати фізичних страждань, так і роз`ясненню пункту 2 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу" №8 від 28 вересня 1973 року, про те, що звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.
Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення подання адміністрації місця ув`язнення і звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання у зв`язку з тяжкою хворобою, є незаконним.

З врахуванням викладеного колегія суддів знаходить доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а тому вважає необхідним її задовольнити, ухвалу районного суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою вказане подання задовольнити.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 квітня 2020 року відносно засудженого ОСОБА_6 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання начальника Державної установи «Вільнянська установа виконання покарань (№11) про звільнення у зв`язку з тяжкою хворобою засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, призначеного вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.07.2005 року, за хворобою.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: