Справа № 712/1198/20
Провадження № 1-кп/712/421/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року Соснівський районий суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

представника потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0010030 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого,не одруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, в ніч з 14 на 15 грудня 2017 року, більш точного часу не встановлено, проник до гаражного приміщення, яке належить ОСОБА_6 та розташоване на території його домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_3 , звідки, за допомогою сторонньої особи, яка не була обізнана в тому, що вчиняється крадіжка майна, викрав меблі: диван марки «Лотто», вартість якого згідно з рахунком-фактурою № НМ-0000001 від 08.01.2020 року становить 16 637,00 грн. та два крісла марки «Лотто», вартість яких, згідно з рахунком-фактурою № НМ-0000001 від 08.01.2020 року становить 18 518,00 грн. та одне крісло марки «Монзо», вартість якого, згідно з рахунком-фактурою № НМ-0000001 від 08.01.2020 року становить 7 050,00 грн.

Після чого, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 42 205,00 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати, по суті заданих питань пояснив, що дійсно в ніч з 14 на 15 грудня 2017 року, проник до гаражного приміщення, яке належить ОСОБА_6 та розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , звідки викрав диван та три крісла. Заявлений цивільний позов визнав частково на суму 42 205 грн., так як дана сума підтверджується рахунком-фактурою та матеріалами справи.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 заявлений цивільний позов визнав частково, його винність підтверджується зібраними по справі доказами, яким в ході судового розгляду було надано належну оцінку і які були дослідженні судом в повному обсязі.

- рахунком-фактурою № НМ-0000001 від 08.01.2020 року, згідно якого визначено вартість викраденого майна, а саме: диван марки «Лотто», вартість якого становить 16 637,00 грн., два крісла марки «Лотто», вартість яких становить 18 518,00 грн. та одне крісло марки «Монзо», варість якого становить 7050,00 грн.

- вимогою, згідно якої ОСОБА_5 раніше не судимий;

- характеристикою з місця проживання, згідно якої ОСОБА_5 характеризується позитивно;

- довідками, згідно яких ОСОБА_5 на обліку лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває;

- досудовою доповіддю відносно ОСОБА_5 ;

До закінчення судового слідства клопотань від учасників процесу, у тому числі і від державного обвинувача про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім уже тих, що заявлялися, не надійшло.

Суд обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченого за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав розглянути кримінальне провадження і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержавних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви доведеності вини особи, мають тлумачитися на її користь.

З ч.1 ст. 91 КПК України вбачається, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Згідно ч.1, 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 р. (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України доведена в повному обсязі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням до іншого приміщення.

В якості обставин, що пом`якшують відповідальність відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують відповідальність відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд дотримується вимог ст. 65 КК України, оскільки має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню обвинуваченого ОСОБА_5 , а також запобігти вчиненню нових злочинів. Оскільки в разі призначення невідповідного, невиправдано м`якого чи надто суворого покарання, мети покарання буде важко досягти.

На підставі викладеного, враховуючи думку представника потерпілого та особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується, також враховуючи тяжкість вчиненого злочину та ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе при призначенні покарання не пов`язаного з позбавленням волі із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Цивільний позов, заявлений представником потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_4 в сумі 145055 грн., з яких матеріальна шкода в сумі 105055 грн. та моральна шкода в сумі 40 000,00 грн. підлягає до часткового задоволення.

Матеріальна шкода підлягає до задоволення в сумі 42 205,00 грн., так як вказана сума підтверджується рахунком-фактурою № НМ-0000001 від 08.01.2020 року.

Визнаючи розмір відшкодування моральної шкоди судом враховується ступінь страждань та переживань потерпілого, а також те, що подія змінила ритм його життя та зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану, а також ступінь вини обвинуваченого, послідуючу бездіяльність в добровільному відшкодуванні спричинених потерпілому збитків, та враховуючи положення ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням того, що представником потерпілого не було обґрунтовано заявлену ним матеріальну шкоду в сумі 40 000,00 грн., суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди.

Процесуальні витрати за проведення по справі експертиз підлягають до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь Держави.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити у відповідності із вимогами ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України в вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши відносно нього іспитовий термін на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді домашнього арешту.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 42 205,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Держави процесуальні витрати за проведення по справі товарознавчої експертизи в сумі 628,04 грн., трасологічної експертизи в сумі 785,05 грн., трасологічної експертизи в сумі 942,06 грн., а всього на загальну суму 2 355,15 грн.

Речові докази:

-диван марки «Лотто», два крісла марки «Лотто» передані на зберігання ОСОБА_6 залишити за належністю власнику;

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Соснівський районний суд м. Черкаси.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі п. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право на підставі п. 6 ст. 376 КПК України отримати в суді копію вироку.

Головуючий : ОСОБА_1