Провадження №1-кп/523/784/20
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

28.02.2020 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

Захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0003275 від 28.08.2019 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Головачівка Джамбульського району Джамбульської області Республіки Казахстан, громадянина України, маючого середню освіту, розлученого, який має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 16.12.2016 року Суворовським р/с м.Одеси за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.125, ч.2 ст.190 КК України до 4-х років 6-ти місяців позбавлення волі, 24.05.2019 року звільнився по відбуттю строку покарання,

по звинуваченню в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125, ст.126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 24.08.2019 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, більш точного часу в ході досудового та судового слідства встановити не надалось можливим, знаходячись навпроти магазину «Жадина» за адресою: м.Одеса, вул.Кап.Кузнецова, 114а, на грунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно стискав кистю своєї правої руки плече ОСОБА_4 , в результаті чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді гематоми правого плеча, після чого ОСОБА_6 штовхнув ОСОБА_4 , остання не втримавши рівновагу вдарилась правою ногою об задню частину автомобіля, що знаходився поруч. В результаті зазначених дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синців та саден кінцівок, які як окремо, так і разом відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_6 31.10.2019 року, знаходячись у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , разом із своєю донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на грунті особистих неприязних відносин спровокував словесний конфлікт, в ході якого вчиняв відносно доньки психологічне насильство, яке виражалось у словесних образах та принижувані гідності останньої. Зазначені дії мали систематичний характер, про що свідчать неодноразове притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а саме, ухвалами суду від 30.08.2019р., 13.09.2019р. та 15.10.2019 року.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті. Також пояснив, що у скоєному розкаюється, наразі із донькою помирився та спілкуються як одна родина..

Потерпіла ОСОБА_4 під час підготовчого судового засідання пояснила, що конфлікт із батьком вичерпано, надала суду заяву с проханням розглядати справу без її участі, матеріальних та моральних претензій не має, просить суворо його не карати.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані:

- по ст.125 ч.1 КК України за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження.

- по ст.126 -1 КК України за ознаками: домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності потерпілої особи, та винуватість обвинуваченого у скоєних злочинах доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії злочинів невеликої, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який є раніше судимою особою, працює не офіційно, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, провину визнав повністю, щиро покаявся, також враховується факт примирення із потерпілою.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст..65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків).
Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.
Обставин, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання судом не виявлено.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, думку потерпілої, обвинуваченого та його захисника, які просили обрати найменше покарання, передбачене санкцією статті, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням або обмеженням волі.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, 126-1 КК України та призначити йому покарання:

-По ст.125 ч.1 КК України у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт.

-По ст.126-1 КК України у вигляді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворих покарань більш суровим, остаточно покарання призначити у вигляді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралась та скасуванню не підлягає.
Матеріали кримінального провадження №0003275 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2019 року - зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: