Провадження №11-кп/801/95/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_10
та її захисника ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_10 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2019 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Жмеринки Вінницької області, громадянка України, з вищою освітою, не працює, заміжня, має на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України з призначенням їй покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки;
- на підставі п. «б» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного основного та додаткового покарань;
- стягнуто з обвинуваченої на користь держави витрати на проведення судових експертиз в розмірі 1581 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят одна) гривня 92 копійки;
-цивільний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_8 задоволено частково : стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 30 997,65 гривень у відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 450 684 гривень у відшкодування моральної шкоди та на користь ОСОБА_8 200 000 гривень у відшкодування моральної шкоди.
-арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.08.2017 на автомобіль «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_12 скасовано та вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и в:

За вироком суду ОСОБА_10 визнано винною у тому, що вона 8 серпня 2017 року близько 22:10 год., керуючи технічно-справним автомобілем «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Пирогова у м. Вінниці, зі сторони Сабарівського шосе в напрямку вулиці Зодчих, в районі зупинки громадського транспорту «Електромережа» не вжила своєчасних заходів до зупинки керованого нею автомобіля в момент об`єктивної появи в полі її зору пішохода ОСОБА_13 , яка перетинала проїзну частину вулиці Пирогова по розмітці нерегульованого пішохідного переходу, справа-наліво по ходу руху автомобіля, внаслідок чого з необережності допустила наїзд на вказану особу.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_13 була доставлена до реанімаційного відділення МКЛ ШМД міста Вінниці, де під час надання медичної допомоги померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 694 від 14.09.2017 при дослідженні трупа ОСОБА_13 виявлена закрита черепно-мозкова травма: рана синці та садна голови, крововилив в м`які покрови голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, епідуральна гематома (30 мл) в лівій тім`яно-скроневій ділянці, субарахноїдальний крововилив, забій головного мозку в лівій скроневій ділянці, перелом кісток склепіння і основи черепу; синці лівого плеча; перелом лівого ключично-акроміального з`єднання, правого плеча; садно тильної поверхні обох кистей, попереку. Смерть ОСОБА_13 настала від закритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась набряком та дислокацією головного мозку. Закрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_13 мала ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечно для життя в момент заподіяння і стоїть в причинному зв`язку зі смертю.
Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 664а від 11.09.2017: «В ситуації, яка склалася, водій автомобіля «Daewoo-Lanos» ОСОБА_10 мала технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля «Daewoo-Lanos» до смуги руху пішохода, тобто шляхом виконання вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху»;
- «В ситуації, яка склалася в діях водія автомобіля «Daewoo-Lanos» ОСОБА_10 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди».
За вищевикладених обставин водій ОСОБА_10 порушила вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, а саме: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Порушення вищезазначених вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_10 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_10 порушує питання про скасування вироку в частині задоволення цивільних позовів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та ухваленні нового, яким відмовити в позові ОСОБА_8 , а позов ОСОБА_7 задовольнити частково - 14 848 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн у відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що висновок експерта щодо розрахунку розміру моральної шкоди здійснено на підставі методики ОСОБА_14 , яку на території України припинено. Крім того, експертиза щодо визначення розміру моральної шкоди на підставі методики ОСОБА_14 може бути проведена тільки після того, як судовому експерту буде надано прийняте судом рішення, яке вступило в законну силу про встановлення форми вини заподіювача шкоди, яка виступає однією із вихідних даних, яке використовується експертом при розрахунку розміру компенсації. Крім посилання на думки потерпілих, експерт не використав жодного доказу, які об`єктивно вказують на обставини дійсного життя потерпілих. Пояснення потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , дані ними експерту, відрізняються від пояснень, які води дали в судовому засіданні суду першої інстанції. Суд безпідставно не звернув увагу, що у ОСОБА_8 на час ухвалення вироку загалом відсутня моральна шкода у зв`язку із загибеллю його дружини, оскільки він має нову сім`ю, а також судом не враховано, що захворюваність ОСОБА_7 не пов`язана із загибеллю її дочки, оскільки вона є гіпертоніком з 38 річним стажем, тривалий час проживала окремо від дочки. Також судом допущено помилку при стягненні матеріальної шкоди, яка підтверджена документально на суму 14 848 грн. Також просить врахувати, що її теперішнє матеріальне становище вкрай скрутне, вона не працює, немає квартири, виховує дитину, а тому просить зменшити суму моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену ОСОБА_10 та її захисника адвоката ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу, потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх представника адвоката ОСОБА_9 , які заперечили проти її задоволення та прокурора ОСОБА_6 , який покладався на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, обґрунтований, базується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказів та учасниками судового розгляду не оспорюється.

Стосовно покарання, то воно призначене обвинуваченій, на переконання колегії суддів, у відповідності з вимогами ст.ст.50, 65 КК України.

Установивши на стадії судового розгляду кримінального провадження наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд першої інстанції вірно звільнив засуджену від відбування покарання відповідно до п. «б» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки ОСОБА_10 вчинила злочин з необережності, перебуваючи у стані вагітності, на даний час обвинувачена має неповнолітню дитину - ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо вирішення цивільного позову колегія суддів приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 2 ч.4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається, зокрема, рішення про цивільний позов.

Колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги захисника з приводу того, що застосування методики встановлення заподіяння моральної шкоди та методу оцінки розміру компенсації спричинених страждань розробника ОСОБА_14 , реєстраційний код НОМЕР_2 на території України припинено 29.01.2016.

Однак, судом першої інстанції враховано те, що потерпіла ОСОБА_7 зазнала моральних та фізичних страждань у зв`язку із втратою своєї доньки. Так, у неї погіршився стан її здоров`я : порушення усталеного ритму життя, постійний тривожний стан, порушення душевної рівноваги, жаги до життя, про це свідчить, зокрема, довідка Опорного навчального закладу «Заклад загальної середньої освіти I-III ступенів с. Клембівка Ямпільського району Вінницької області, де ОСОБА_7 працювала на посаді учителя історії та звільнилась 21.08.2018 за угодою сторін у зв`язку із неможливістю працювати з дітьми після трагічної загибелі доньки. Виходячи із викладеного, суд не вбачає підстав для зменшення розміру цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди ОСОБА_7 у розмірі 450 684 грн., як і не вбачає підстав для зменшення розміру цивільного позову в частині матеріальної шкоди в розмірі 30 997, 65 гривень, яка належним чином обґрунтована та доведена квитанціями та чеками.

Що стосується аргументації апеляційної скарги захисника з приводу задоволеного цивільного позову у відшкодування моральної шкоди з обвинуваченої на користь потерпілого ОСОБА_8 у розмірі 200 000 грн, колегія суддів вважає, що вона частково заслуговує на увагу, оскільки останній переніс моральні страждання, однак на час ухвалення вироку створив нову сім`ю, а саме в грудні 2018 року одружився та має малолітню дитину, відтак суд вважає, що у потерпілого відновились нормальні життєві зв`язки, а тому суму моральної шкоди слід зменшити до 100 000 грн.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_10 змінити в частині задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_10 на його користь заподіяну злочином моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: