Дата документу 07.05.2020 Справа № 337/4876/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1014/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №337/4876/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

законного представника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15 квітня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.189 КК України, по 14.06.2020 року включно з одночасним визначенням застави в розмірі 38420 грн.

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу змінити та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного браслету і забороною спілкуватися із свідками і потерпілими. Свої вимоги мотивував тим, що суд під час розгляду клопотання не врахував, що обвинувачений є неповнолітнім, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся. Обвинувачений вже допитаний в судовому засіданні, не наполягає на виклику свідків, утримуючись у слідчому ізоляторі зробив для себе висновки, має соціальні зв`язки. Крім того, через епідеміологічну ситуацію в країні перебування обвинуваченого в умовах СІЗО є небезпечним, а тому з урахуванням усіх обставин провадження запобігти встановленим у даній справі ризикам можливо шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

За повідомленням службової особи слідчого ізолятора обвинувачений ОСОБА_9 відмовився виходити з камери для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, у зв`язку з чим, апеляційний розгляд здійснено за відсутності обвинуваченого, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника, законного представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що на розгляді Хортицького районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.189 КК, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.304, ч.2 ст.189 КК.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 .

Суд, задовольняючи дане клопотання та продовжуючи строк тримання обвинуваченого під вартою, виходив з того, що встановлені у даній справі ризики того, що обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілих або свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, продовжують існувати, а інші запобіжні заходи не зможуть дієво запобігти цим ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.492 КПК затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, з наданих матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості та тяжких злочинів проти власності. За злочини, передбачені ч.2 ст.186 та ч.2 ст.189 КК, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , законом передбачено покарання лише у виді позбавлення волі. Обвинувачений ОСОБА_9 ніде не навчається та не працює.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді від 30 вересня 2019 року щодо ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло, в якому він проживає. Проте обвинувачений порушив умови даного запобіжного заходу та йому було повідомлено про підозру у вчиненні нового злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК. З огляду на зазначені обставини обвинуваченому ОСОБА_9 ухвалою слідчого судді від 31 жовтня 2019 року було змінено запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою.

Також судом було встановлено, що до суду надійшов ще один обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 .

Зазначені вище обставини у своїй сукупності беззаперечно доводять існування у даній справі ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілих або свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду. При цьому районний суд правильно визначився з тим, що встановлені у даній справі обставини доводять неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Визнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, на що посилався захисник в своїй апеляційній скарзі, не є визначальним критерієм, який впливає на визначення обвинуваченому запобіжного заходу та не може слугувати беззаперечним стримуючим фактором подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Сам по собі неповнолітній вік обвинуваченого ОСОБА_9 за встановлених у даному провадженні обставин не може бути достатньою підставою для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу за наведених обставин.

Відтак, суд першої інстанції, з`ясувавши і дослідивши всі обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, врахувавши характер і ступінь суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, обґрунтовано продовжив строк тримання обвинуваченого під вартою, навівши в ухвалі мотиви прийнятого ним рішення.

При цьому даних, які б унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, матеріали провадження не містять. Не надано таких даних і стороною захисту.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15 квітня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4