Справа № 445/199/20
Провадження № 1-кп/445/74/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року Золочівський районний суд Львівської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області обвинувальний акт від 31.01.2020 року з угодою про визнання винуватості від 30.01.2020 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000036 від17.01.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Луг Золочівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше несудимого, непрацюючого,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 369 КК України,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , 16.01.2020, близько 19год. 00хв.,, перебуваючи на автобусній зупинці с. Підгірці у Бродівському районі Львівської області, яка знаходиться на автодорозі із сполученням Львів-Київ, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу з метою його подальшого особистого вживання, без мети збуту, діючи з прямим умислом, в порушення вимог ст.2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, незаконно придбав у невстановленої особи, подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - «канабісом», маса якого в перерахунку на суху речовину становить 22,25 грама.

У подальшому вищевказаний наркотичний засіб масою 22,25 грама, який містився у прозорому полімерному пакеті, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, маючи умисел на незаконне зберігання, перевезення наркотичного засобу, без мети збуту, діючи з прямим умислом, в порушення вимог ст. 2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, зберігав при собі у кишені власної куртки та перевозив автомобілем марки «Део-Ланос», р.н.з. НОМЕР_1 , з метою його подальшого особистого вживання до моменту, коли близько 23 год. 00хв., 16.01.2020, був виявлений на автодорозі Золочів-Красне між селами Хильчиці та Почапи Золочівського району Львівської області працівниками Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області, у зв`язку із порушеннями правил дорожнього руху, і яким добровільно видав зазначений наркотичний засіб.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту.
В подальшому, ОСОБА_4 близько 23 год. 00хв., 16.01.2020 після виявлення його працівниками поліції,перебуваючи у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, розуміючи правові наслідки незаконного придбання, зберігання та перевезення ним наркотичних засобів, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою уникнення кримінальної відповідальності, двічі словесно висловив пропозицію про надання неправомірної вигоди у сумі 3000 гривень інспектору СРПП №2 ПП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області лейтенанту поліції ОСОБА_6 ,який знаходився у форменому одязі, достовірно знаючи, що останній є службовою особою та знаходиться при виконанні службових обов`язків, до яких зокрема входять проведення у повному обсязі невідкладних першочергових дій щодо документування вчиненого правопорушення, у разі виявлення ГРПП ознак кримінального правопорушення доповідає заступникові начальника СРПП (старшому інспектору черговому) про необхідність направлення СОГ на місце його вчинення, до приїзду СОГ забезпечує охорону місця події тощо. При цьому, вказану неправомірну вигоду ОСОБА_4 пропонував за невчинення інспектором СРПП №2 ПП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 дій з використанням службового становища, які входять до його посадових обов`язків, а саме щодо документування вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України, проте, від отримання неправомірної вигоди працівник поліції відмовився.
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду дій з використанням службового становища.

30.01.2020 року між прокурором Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості, яка разом з обвинувальним актом скерована до суду.

Відповідно до укладеної угоди, ОСОБА_4 визнає свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 369 КК України, кається у вчиненому, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 369 КК України та істотних для даного кримінального провадження обставин.

При визначенні міри покарання, сторони дійшли згоди, що з врахуванням ступеня тяжкості кримінальних правопорушень, характеризуючих даних обвинуваченого, зокрема, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, а також наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, таких як, щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, активне сприяння розкриттю злочинів, ОСОБА_4 повинен понести покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за ч. 1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, остаточне покарання призначити у виді штрафу в розмірі 530 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та з врахуванням вимог кримінального процесуального законодавства, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ст. 468 КК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За умовами ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309 КК України, та ч.1 ст. 369 КК України, що згідно зі ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Захисник ОСОБА_5 просить затвердити угоду про визнання винуватості, вказує, що така була укладена з його участю, добровільно, угода та погоджене сторонами покарання відповідають вимогам закону та інтересам суспільства.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України та розуміють наслідки затвердження такої, що передбачені ст. 473 КПК України. Вид та міра покарання у виді штрафу, передбачена санкціямич. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 369 КК України, та остаточне покарання, призначене на підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів у виді штрафу в розмірі 530 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на яку обвинувачений погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст. 65-67 КК України. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, обвинуваченому зрозумілі. Після наданих судом роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених ч.7 ст. 474 КПК України.

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

За умовами ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами виду і міри покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати понесені державою на залучення експерта слід стягнути з обвинуваченого.
Керуючись ст. 70, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 369 КК України, ст. 314, 369, 370, 373, 374, 376, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.01.2020 року між прокурором Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (одна тисяча сімсот) гривень.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 530 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 9010,00 (дев`ять тисяч десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , дохід держави 942,06 грн. (дев`ятсот сорок дві гривні 06 коп.) витрат за проведення судової хімічної експертизи №13/129 від 24.01.2020 року, що була проведена Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України (Отримувач коштів: УКуЗалiз.р м.Льв./Залізничний/24060300 Код отримувача: ЄДРПОУ- 38007594 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA0013003 Код класифікації доходів бюджету: 24060300).
Речові докази:
подрібнену речовину рослинного походження, зеленого кольору, яка згідно висновку експертизи є наркотичною речовиною - марихуаною, яка знаходиться у сейфпакеті експертної служби № 8909911, передана на зберігання в Золочівський ВП ГУНП у Львівській області - знищити.
куртка, поміщена в пакет експертної служби № 0705436, передана на зберігання в Золочівський ВП ГУНП у Львівській області повернути власнику ОСОБА_4 .
Документ по кримінальному провадженні - оптичний лазерний диск DVD -R фірми "Verbatim" 4,7 Gb, номер CPDR4.7 G. CSMWP03- 115G V103, на який записано відео із нагрудної камери працівника поліції Золочівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 за 16.01.2020 року, 23 год. 51 хв. із записом розмови з ОСОБА_4 - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом. Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1