Справа № 494/1000/14-к
Провадження № 1-кс/504/176/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2020 смт. Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участі секретаря- ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 про надання їй можливості спілкуватись в режимі відеоконференції з засудженим довічно ОСОБА_4 в межах кримінального провадження з розгляду скарги засудженого вироком Одеського обласного суду від 05.07.2001 року ОСОБА_4 на постанову прокуратури Березівського району Одеської області від 09 червня 2009 року про відмову у порушенні кримінальної справи (на підставі ст. 236-1 КПК України в редакції 1960 року), -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі вищевказаною скаргою.

Первинно скарга надійшла до Приморського районного суду м. Одеси (реєстраційний номер 44226/13 від 12.06.2013 року).

Справа неодноразово розглядалась судами всіх інстанцій.

Постановою Березівського районного суду Одеської області від 25 січня 2016 року було залишено без задоволення скаргу ОСОБА_4 на постанову прокуратури Березівського району Одеської області від 09 червня 2009 року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно працівника Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області - ОСОБА_5 .
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2017 року постанова суду першої інстанції скасована, провадження за скаргою ОСОБА_4 - закрито.
Ухвала апеляційного суду Одеської області від 30.03.2017 року була скасована ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2019 року з призначенням нового судового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.10.2019 року постанову Березівського районного суду Одеської області від 25.01.2016 року скасовано, призначено новий розгляд скарги ОСОБА_4 на постанову прокуратури Березівського району Одеської області від 09.06.2009 року про відмову у порушенні кримінальної справи в суді першої інстанції в іншому складі суду.
Через неможливість утворення складу суду у Березівському районному суді Одеської області, ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.01.2020 року задоволено подання голови Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_6 , матеріали за скаргою засудженого ОСОБА_4 на постанову прокуратури Березівського району Одеської області від 09.06.2009 року про відмову у порушенні кримінальної справи направлено до Комінтернівського районного суду Одеської області для розгляду по суті.
Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 31.01.2020 року матеріали прийнято до свого провадження.
Адвокат ОСОБА_3 подала клопотання, яким просить надати їй можливість проведення спілкування з засудженим ОСОБА_4 в режимі відеоконференції з Вінницькою установою виконання покарань управління ДПтС України у Вінницькій області (№1) з Приморського районного суду м. Одеси.
Адвокат ОСОБА_3 пояснила, що таке спілкування з засудженим їй необхідно для підготовки правової позиції для захисту інтересів засудженого в межах даного кримінального провадження.
Забезпечення обвинуваченому (засудженому) права на захист згідно зі ст. 129 Конституції України є основною засадою судочинства, а відповідно до ст. 7 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) віднесено до загальних засад кримінального провадження.

Стаття 59 Конституції України проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав, а ст. 63 Конституції України закріплює право на захист підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого.

У ст. 20 КПК, що розкриває зміст забезпечення права на захист як загальної засади кримінального провадження, закріплено право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення; право збирати і подавати докази; брати особисту участь у кримінальному провадженні; користуватись правовою допомогою захисника; реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК.

Крім того, право на захист захисника забезпечується, зокрема, нормами КПК, які регламентують обов`язкову участь захисника у кримінальному провадженні (ст. 49, 52 КПК), визнання недопустимими доказів, отриманих внаслідок порушення права особи на захист (ст. 87 КПК), особливості реалізації права на відмову від захисника (ст. 54 КПК), можливість підготовки до захисту від нового (ст. 338 КПК) або від додаткового обвинувачення (ст. 339 КПК), здійснення судового провадження за відсутності захисника як підставу для скасування судового рішення (п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК).

Важливою складовою права на захист у кримінальному провадженні є також забезпечення ефективності захисту та створення умов для вільного вибору захисника, забезпечення умов для спілкування захисника та його підзахисного.

Недотримання цих складових права на захист навіть за умови участі захисника у провадженні на різних стадіях може призвести до істотних порушень вимог КПК та скасування судового рішення.

Належна реалізація права на захист у кримінальному провадженні вимагає застосування практики ЄСПЛ, згідно з правовою позицією якого, відображеною, зокрема, у п. 262 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником…, є однією з основних ознак справедливого судового розгляду».

Також у п. 89 рішення ЄСПЛ від 13 лютого 2001 року у справі «Кромбах проти Франції» вказано, що «хоча право кожної особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист адвокатом не є абсолютним, воно становить одну з головних підвалин справедливого судового розгляду».

Аналогічні правові позиції висловлені ЄСПЛ у рішеннях: від 19 лютого 2009 року у справі «Доронін проти України», «Шабельник проти України», від 16 грудня 2010 року у справі «Боротюк проти України», від 03 листопада 2011 року у справі «Балицький проти України», від 24 листопада 2011 року у справі «Загородній проти України», від 12 січня 2012 року у справах «Тодоров проти України», «Довженко проти України», «Іглін проти України», від 15 листопада 2012 року у справі «Єрохіна проти України».

Відповідно до ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватись в режимі відеоконференції. Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.
Враховуючи те, що на даний час адвокат ОСОБА_3 здійснює свою діяльність у Приморському районі м. Одеси, а засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Вінницькій установі виконання покарань управління ДПтС України у Вінницькій області (№1), і його етапування у СІЗО м. Одеси, з огляду на довічний термін ув`язнення, потребу задіяння значного ресурсу конвоювання, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин кримінального провадження, забезпечення учасникам судового розгляду необхідних умов для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, вважаю за необхідне доручити Приморському районному суду м. Одеси організувати зв`язок адвоката ОСОБА_3 із засудженим ОСОБА_4 в режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, а саме з приміщення Вінницької установи виконання покарань управління ДПтС України у Вінницькій області (№1).
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 236-1 КПК України (в редакції 1960 року), ст.42, 49, 336 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Доручити Приморському районному суду м. Одеси організувати зв`язок адвоката ОСОБА_3 із засудженим ОСОБА_4 в режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, а саме з приміщення Вінницької установи виконання покарань управління ДПтС України у Вінницькій області (№1).
Доручити службовим особам Вінницької установи виконання покарань управління ДПтС України у Вінницькій області (№1) виконання дій, передбачених ч.4 ст.336 КПК України, а саме: перебування поряд із засудженим до закінчення спілкування захисника - адвоката.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1