Ухвала
іменем України
7 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 438/1749/16-к

провадження № 51-1647 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвали Трускавецького міського суду Львівської області від 16 квітня 2019 року та Львівського апеляційного суду від 1 серпня 2019 року,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, Львівський апеляційний суд ухвалою від 1 серпня 2019 року залишив без змін ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 16 квітня 2019 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Бориславського міського суду Львівської області від 05 липня 2016 року.
У касаційній скарзі захисник засудженого просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд в суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що та обставина, що за керування 16 жовтня 2014 року транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 не було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП є нововиявленою обставиною, яка не була предметом розгляду в судах апеляційної та касаційної інстанцій.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 462 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, крім іншого, зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснення експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та копій оскаржуваних рішень, ОСОБА_4 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Бориславського міського суду Львівської області від 5 липня 2016 року, який залишив вказану заяву засудженого без задоволення. Таке рішення вказаного суду мотивовано тим, що обставини, на які вказує ОСОБА_4 були предметом дослідження судами апеляційної та касаційної інстанцій, а тому, на думку суду першої інстанції, засуджений просить переоцінити докази, досліджені судами в кримінальному провадженні, тобто аргументи засудженого не є нововиявленими у розумінні статей 459, 462 КПК.
Оцінивши всі обставини справи, апеляційний суд обґрунтовано погодився з рішенням суду першої інстанції щодо залишення без задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Бориславського міського суду Львівської області від 5 липня 2016 року.
При цьому апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог статей 372, 467 КПК, є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, відсутні. Водночас, вказаний суд слушно наголосив, що аналогічним доводам захисника та засудженого було надано оцінку Апеляційним судом Львівської області та Верховним Судом під час перегляду вироку Бориславського міського суду Львівської області від 5 липня 2016 року, а процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не передбачає повторного здобуття доказів та спростування наявних доказів у кримінальному провадженні.
Твердження адвоката ОСОБА_5 про те, що зазначеній обставині, яку він вважає нововиявленою, не було надано оцінки судами апеляційної та касаційної інстанцій спростовується наведеними вище висновками, що містяться в копіях судових рішень, долучених до касаційної скарги захисника.
Отже, висновок суду першої інстанції про те, що засуджений не надав будь-яких доказів наявності обставин суттєвого та неспростовного характеру, які б можливо було вважати нововиявленими обставинами у відповідності до положень ст.459 КПК є обґрунтованими.
Таким чином, місцевий суд, залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_4 та апеляційний суд, залишаючи ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 16 квітня 2019 року без змін, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення, діяли відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому, колегія суддів вважає, що у поданій скарзі не наведено доводів, які би свідчили, що в цьому провадженні були допущені істотні порушення кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення.
Враховуючи викладене, та виходячи з того, що з касаційної скарги і наданих копій судових рішень підстав для задоволення касаційної скарги захисника колегія суддів не вбачає, то у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвали Трускавецького міського суду Львівської області від 16 квітня 2019 року та Львівського апеляційного суду від 1 серпня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3