ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 656/71/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/519/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000003 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_7 на вирок Іванівського районного суду Херсонської області від 02 квітня 2019 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степове, Совєтського району, Саратовської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Іванівського районного суду Херсонської області від 02 квітня 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст. 357 КК України та призначено покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
- за ч.3 ст.357 КК України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом повного поглинання менш суворого покарання більш суровим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він 03 січня 2019 року близько 17 год. 10 хв., перебуваючи за місцем свого проживання в спальній кімнаті житлового будинку АДРЕСА_1 , таємно, керуючись раптово виниклим умислом на незаконне викрадення чужого майна, з мотивів корисливої зацікавленості, шляхом вільного доступу, з сумочки, здійснив крадіжку грошових коштів в сумі 300 гривень, які належали ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Він же, 03 січня 2019 року близько 17 год. 10 хв., перебуваючи за місцем свого проживання в спальній кімнаті житлового будинку АДРЕСА_1 , умисно, таємно, з жіночої сумочки, незаконно заволодів паспортом громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_9 серії НОМЕР_1 , виданий Іванівським РС УДМС України в Херсонській області 18 липня 2013 року, для використання його в подальшому в якості застави при отриманні грошових коштів у борг.
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 3 ст.357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Херсонської області ОСОБА_7 просить резолютивну частину оскаржуваного вироку змінити у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; за ч.3 ст. 357 КК України до штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, до остаточного покарання у виді 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що суд призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України у виді штрафу у ставках неоподаткованих мінімумів доходів громадян, не визначив суму штрафу у національній валюті, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Визначаючи обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю злочинів, суд послався на принцип повного поглинання менш суворого покарання більш суворим, який не передбачений вимогами ст. 70 КК України, тим самим допустив неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Стверджує, що судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до ст. 409,413 КПК України є підставою для зміни вироку.

Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
В ході апеляційного розгляду прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції змінити.
Обвинувачений та потерпіла в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, заяв про відкладення не подавали. Про час та місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора , перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч. .1 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються, а тому вирок переглядається в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги лише в частині призначення покарання.
Як видно із вироку, суд за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України, призначив ОСОБА_8 покарання у виді штрафу та визначив його розмір у певній кількості неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Відповідно до положень ст. 53 КК України при призначенні покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, установленого законодавством України на час постановлення вироку, із визначенням його у грошовій сумі.
Таке застосування вимог ст. 53 КК України узгоджується і з правовим висновком викладеним у постанові Верховного суду України від 01 жовтня 2015 року у справі № 5-154кс15 .
Проте суд першої інстанції при призначенні покарання у виді штрафу цих вимог закону не дотримався і визначив штраф лише в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, на чому слушно наголошує прокурор.

Враховуючи викладене , відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 409 та п 4 ч 1 ст. 408 КПК України вирок щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання підлягає зміні.

Доводи апелянта про неправильне застосування судом положень ч. 1 ст. 70 КК України при визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів колегія суддів вважає безпідставними.

Суд вказав у резолютивній частині вироку , що покарання за сукупністю злочинів слід призначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, і застосував саме цей принцип.

Помилкове зазначення у вироку словосполучення шляхом «повного» поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, не свідчить про те, що суд порушив передбачені ч. 1 ст. 70 КК правила призначення покарань. І таке посилання не вплинуло на законність вироку.

Істотних порушень вимог КПК , які б стали безумовною підставою для скасування вироку колегією суддів не встановлено.

Апеляційну скаргу , за наведених вище підстав, слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, п 4 ч 1 ст. 409 та п 4 ч 1 ст. 408, 419, 376 ч.2 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Іванівського районного суду Херсонської області від 02 квітня 2019 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; за ч.1 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати засудженим ОСОБА_8 до остаточного покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В іншій частині зазначений вирок відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

Судді: ( три підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

копія вірна,

суддя ОСОБА_2