УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, ?

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

Заявник звернувся до слідчого судді з клопотанням в порядку ст.174 КПК України, посилаючись на те, що ухвалою Київського апеляційного суду від 21.02.2019 скасовано ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2019, якою задоволено частково клопотання слідчого в ОВС - криміналіста 5 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів СБУ та ДПСУ Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000054 та накладено арешт на майно, вилучене 09.12.2018 в ході обшуку домоволодіння, де розташований житловий будинок, гараж, господарська недобудова за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, на легкові автомобілі марки «BMW 750» д.н.з. НОМЕР_1 , «Volkswagen caddy» д.н.з. НОМЕР_2 .

В обґрунтування доводів зазначає, що легкові автомобілі марки «BMW 750» д.н.з. НОМЕР_1 , «Volkswagen caddy» д.н.з. НОМЕР_2 відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу належать ОСОБА_4 , яка не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні №0000054, а спірне майно не має ознак речового доказу, у зв`язку з чим відпала потреба у подальшому застосуванні арешту майна.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та власника майна ОСОБА_4 підтримали заявлені вимоги, просили задовольнити клопотання з наведених у ньому підстав.

Слідчий в судове засідання не з`явився. Разом з тим до суду надійшли заперечення слідчого Н. Тунікової. Остання просила відмовити у задоволенні клопотання, зазначивши, що спірне майно визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, оскільки відповідає ознакам ст. 98 КПК України, а тому відсутні підстави для скасування арешту майна. Крім того зазначила, що в рамках даного кримінального провадження Генеральною прокуратурою України в інтересах держави в особі Служби безпеки України заявлено цивільний позов, а тому спірне майно може виступати для забезпечення цивільного позову.

При цьому наголосила, що 24.07.2019 досудове розслідування кримінального провадження завершено та слідчим отримано доручення від прокурора на відкриття матеріалів в порядку ст.290 КПК України, а тому у слідчого судді відсутні правові підстави для скасування арешту майна.

Слідчий суддя, заслухавши думку адвоката ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, а також матеріали, які слугували підставою для накладення арешту, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що в рамках кримінального провадження №0000054 ухвалою Київського апеляційного суду від 21.02.2019 скасовано ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2019 про часткове задоволення клопотання слідчого про арешт майна та накладено арешт, зокрема,, на легкові автомобілі марки «BMW 750» д.н.з. НОМЕР_1 , «Volkswagen caddy» д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку

Звертаючись із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України заявник вказує, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки слідчим в клопотанні не наведено будь-яких доказів, що спірне майно відповідає ознакам ст. 98 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 не було повідомлено про підозру в межах кримінального провадження №0000054, а клопотання про арешт майна не містило відомостей щодо причетності арештованого майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали та матеріали, які слугували підставою для накладення арешту на спірне майно, а також доводи слідчого, слідчий суддя доходить висновку, що застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Так підставою для накладення арешту на спірне майно слугувало те, що постановою слідчого від 19.12.2018 речі, предмети вилучені 09.12.2018 в ході обшуку домоволодіння, де розташований житловий будинок, гараж, господарська недобудова за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі легкові автомобілі марки «BMW 750» д.н.з. НОМЕР_1 , «Volkswagen caddy» д.н.з. НОМЕР_2 визнано речовими доказами.

При цьому жодних даних, які б спростували той факт, що спірне майно не має ознак речових доказів з наданих матеріалів не вбачається.

Проте, як під час вирішення питання Київським апеляційним судом про арешт спірного майна, так і у клопотанні про скасування арешту майна та в судовому заявником не наведено нових даних, які б свідчили про необґрунтованість такого втручання в права та свободи власника як арешт майна, а так само, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

Доводи заявника про те, що ОСОБА_4 , як власник спірного майна, не має жодного процесуального статусу у вказаному кримінальному провадженні не спростовують висновку Київського апеляційного суду, оскільки з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися не залежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, підстав вважати ухвалу Київського апеляційного суду від 21.02.2019 необґрунтованою у суду не має, а заявником не доведено, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба, у зв`язку з чим, у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

Окремо слід зазначити, що посилання слідчого на відсутність повноважень слідчого судді на розгляд клопотання про скасування арешту майна, з огляду на завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000054, не заслуговують на увагу, оскільки не надано даних про закінчення досудового розслідування у відповідності до вимог ст.283 КПК України, приписами якої визначено загальні положення закінчення досудового розслідування, зокрема, в даному випадку направлення обвинувального акту до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 174, 309, КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського апеляційного суду від 21.02.2019 у кримінальному провадженні №0000054.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 27.09.2019

Слідчий суддя