печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва судове провадження за клопотанням старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України майора поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000315 від 25.05.2018, про надання дозволу на арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
10.07.2019 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України майора поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України радником юстиції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000315 від 25.05.2018, про надання дозволу на арешт майна.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
12 липня 2019 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, якою подано вказане клопотання, подала заява про розгляд клопотання у його відсутність, також, слідчий у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.
З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0000315 за фактами вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 313 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що на території України, з метою незаконного збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів в особливо великих розмірах діє злочинна організація, яка включає п`ять і більше осіб, має керівника, чітку ієрархією, загальновизначені правила поведінки, домовленість та готовність до вчинення злочинів всіма членами групи у будь-який час.
Учасники вказаної злочинної організації вчинюють дії щодо незаконного придбання та зберігання обладнання, з метою виготовлення особливо небезпечних наркотичних засобів психотропних речовин або їх аналогів та подальшого їх незаконного збуту в особливо великих розмірах, організовують та утримують місця для незаконного виробництва та виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів та надають приміщення з цією метою, керуючись мотивами корисної зацікавленості.
В подальшому учасники злочинної організації здійснюють незаконне систематичне пересилання наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах на території України за допомогою пошти, користуючись послугами служби доставки «Нова пошта». Відправлення наркотичних засобів здійснюється з Одеської області до різних областей країни, де інші учасники групи виконують подальшу розсилку наркотиків до регіонів України іншим учасникам групи, які, отримуючи вказане поштове відправлення, здійснюють незаконний збут наркотичних засобів серед невизначеного кола осіб, за що отримують грошові кошти, які в подальшому розміщують у банках, а також використовують такі для придбання об`єктів, майна, що підлягає приватизації, чи обладнання для виробничих чи інших потреб та використовують такі доходи (кошти і майно) з метою продовження незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів у великих розмірах.
Проведеними слідчими діями та розшуковими заходами встановлено, що до вищевказаної протиправної діяльності причетна група осіб, однією з яких являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
10.04.2019 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 та ч. 1 ст. 255 КК України, та в подальшому їй повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.
11.04.2019 відносно ОСОБА_5 Печерським районним судом м. Києва обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.06.2019.
Санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Згідно ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення передбачені ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 та ч. 1 ст. 255 КК України, являються особливо тяжкими злочинами.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на рухоме та не рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою, яке перебуває у власності підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна.
Згідно реєстраційної картки транспортного засобу № НОМЕР_1 , встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 є власником транспортного засобу, а саме легкового автомобілю марки BMW X5, р.н. НОМЕР_2 , 2005 р.в., VIN код № НОМЕР_3 котрий зареєстровано за нею 11.03.2019.
10.04.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 та ч. 1 ст. 255 КК України.
Санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає як обов`язкове додаткове покарання конфіскацію майна.
Прокурор вказує, що з метою забезпечення можливої конфіскації майна, оскільки у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики його відчуження, та в даному випадку таке обмеження є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Пунктом 3 частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновків, що з метою забезпечення можливої конфіскації майна ОСОБА_5 та недопущення його відчуження, вбачається наявність правових підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_5 .
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України майора поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000315 від 25.05.2018, про надання дозволу на арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке є власністю підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: легкового автомобілю марки BMW X5, р.н. НОМЕР_2 , 2005 р.в., VIN код № НОМЕР_3 , з метою подальшого забезпечення виконання вимог ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України в частині додаткової міри покарання - конфіскації майна.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1