Справа № 476/898/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6

ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8

ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Арбузинка клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000211, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 липня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іваново Російської Федерації, росіянина, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта неповна середня, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.12.2010 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт,

- 04.07.2011 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області вирок змінено, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

- 01.02.2012 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В клопотанні прокурор вказує, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 06.07.2017 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, термін якого неодноразово продовжувався. На теперішній час обставини, враховані судом при обранні запобіжного заходу та продовженні строків тримання під вартою не зникли, зазначені ризики не зменшилися і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання ОСОБА_7 під вартою, оскільки менш суворі забіжні заходи не достатні для запобігання вказаним ризикам.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, за які передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, раніше неодноразово вчиняв корисливі, в тому числі тяжкі злочини, за які був неодноразово судимий, на час вчинення інкримінованих йому злочинів мав не зняту та не погашену судимість, веде аморальний спосіб життя, не має стійких соціальних зв`язків, що в сукупності вказує на те, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінальне правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор вважає, що при застосуванні до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, як особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, останній не виконуватиме покладені на нього судом обов`язки, може вчинити інше кримінальне правопорушення та може переховуватися від суду. Обрання застави до ОСОБА_7 не можливе, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Враховуючи, що строк дії запобіжного заходу спливає 21 липня 2019 року до закінчення вказаного строку завершити судовий розгляд кримінального провадження не можливо, прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив застосувати відносно нього цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки зазначені прокурором ризики зменшилися, так як по даному кримінальному провадженні допитаний потерпілий, свідки, досліджені письмові докази, тому наявні підстави для застосування більш м"якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 підтримали думку захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вислухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, на які посилається прокурор, колегія суду дійшла наступного висновку.

Вирішення питання судом щодо продовження дії запобіжного заходу у відповідності до положень чинного законодавства відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України суд повинен розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно із правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стаття 177 КПК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання, зокрема, спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків чи потерпілих. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити перелічені дії.

Разом з цим, ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених уст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" в пункті 175 зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Суд вважає, що суспільний інтерес у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків, дає підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Крім того, з матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 раніше неодноразово вчиняв корисливі, в тому числі тяжкі злочини, за які був неодноразово судимий, на час вчинення інкримінованих йому злочинів має не зняту та не погашену судимість, обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України за вчинення якого, у разі доведеності вини, може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна. Крім того, обвинувачений та захисник не надали жодного доказу на спростування існуючих ризиків та на зміну обставин, які обумовили б можливість зміни раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі Волосюк проти України).

Оцінюючи можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд зробив висновок, що для застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відсутні передумови, особисте зобов`язання не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, заставу суд не визначає, оскільки обвинуваченому інкриміновано злочин вчинений із застосуванням насильства.

Доказів того, що обставини, які були б прийняті судом при обранні більш м`якого запобіжного заходу, які з часом змінилися, стороною захисту не надано.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Із вказаного рішення Європейського суду вбачається, що попереднє ув`язнення може бути застосоване до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи із самої тяжкості обвинувачення.

При цьому суд враховує відсутність можливості без продовження строку тримання під вартою, встановити обставини, що мають значення в кримінальному провадженні, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Вищевказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_7 свідчать про наявність і на даний час ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, знищити та/або сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин справи, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим недостатньо застосовувати відносно нього більш м`який запобіжний захід для запобігання цим ризикам, тому суд, з урахуванням положень частини 5 статті 176 КПК України, вважає, що є підстави для продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою на строк 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розмір застави не визначається на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, так як злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , вчинений із застосуванням насильства

Керуючись ст.ст. 176-178, 183-184,193, 194, 196-199, 369-372 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обрану обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000211, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 04 липня 2017 року, продовжити до 12 вересня 2019 року включно.

Повний текст ухвали буде виготовлено та проголошено 17 липня 2019 року о 08 год. 45 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3