Справа № № 585/2618/19
Номер провадження 1-в/585/193/19
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
02 вересня 2019 року м. Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_4 про застосування п. 5 ч.1 ст. 80 КК України або заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, -

В С Т А Н О В И В:

12 липня 2019 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся засуджений ОСОБА_4 з заявою про застосування п. 5 ч.1 ст. 80 КК України або заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Заява мотивована тим, що вироком Судової колегії в кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду від 18.03.2002, ОСОБА_4 засуджено до покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою судової колегії по кримінальним справам Верховного суду України від 02.07.2002, вирок Судової колегії в кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду від 18.03.2002, залишено без змін, вирок набрав законної сили 02.07.2002. На даний час засуджений ОСОБА_4 вважає подальше його тримання під вартою таким, що порушує ст. 24 Конституції України. Враховуючи вимоги п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України, ст. 24 Конституції України, ст. 14 Конвенції про захист прав людини, ст. ст. 537, 539 КПК України, просив суд застосувати строк давності виконання обвинувального вироку, оскільки він відбув 17 років 7 місяців призначеного йому покарання від дня набрання чинності вироком та строк виконання вироку закінчився, або замінити покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Засуджений у судовому засіданні заяву підтримав.

Захисник також підтримала заяву засудженого ОСОБА_4 .

Представник ДУ «Роменська ВК №56» в судове засідання не з`явився, в заяві до суду від 30.07.2019 просив проводити розгляд справи у відсутності представника установи, у зв`язку із великою кількістю звернень засуджених до довічного позбавлення волі до суду одночасно з приводу умовно-дострокового звільнення від покарання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та складністю забезпечити всі судові засідання представником від державної установи «Роменська виправна колонія (№56)». Клопотання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_4 щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не підтримує та просив відмовити в його задоволенні, оскільки, у відповідності до положень ч.1 ст.82 КК України, передбачена лише можливість заміни покарання у виді обмеження або позбавлення на певний строк більш м`яким покаранням, при цьому заміна більш м`яким покаранням такого покарання, як довічне позбавлення волі, даним законом не передбачена. Також відповідно до п.3 ч.4 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким щодо осіб, засуджених за вчинення умисних особливо тяжких злочинів, можлива за умови фактичного відбуття ними не менше двох третин строку покарання, призначеного судом. Такий строк визначається при призначенні покарання у виді позбавлення волі на певний строк відповідно до ст.63КК України (позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцять років). Покарання ж у вигляді довічного позбавлення волі, призначене відповідності до ст. 64 КК України не має строкового виміру, а тому вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш є неможливим.

Прокурор вважав, що підстави для задоволення заяви відсутні, оскільки ОСОБА_4 засуджений до довічного позбавлення волі, яке не є строковим покаранням. Чинне законодавство України не передбачає можливість умовно-дострокового звільнення чи заміну невідбутої частини покарання для осіб, засуджених до довічного позбавлення волі. Натомість такі особи можуть звернутись з клопотанням про помилування.

Суд вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали заяви та особову справу засудженого ОСОБА_4 приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

На даний час ОСОБА_4 утримується та відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Роменського міськрайонного суду Сумської області - в ДУ «Роменська ВК №56».

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Судової колегії в кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду від 18.03.2002, за п.п. 1, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст. 296, ч.2 ст. 187, ч.3 ст. 187, ст. 70 КК України до покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Міра запобіжного заходу залишено тримання під вартою. Строк відбуття покарання рахувати з 05.12.2001.

Ухвалою колегії судді судової палати з кримінальних справ Верховного суду України від 02.07.2002, вирок Судової колегії в кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду від 18.03.2002 залишено без змін.

Згідно довідки про відбуту, не відбуту частину покарання в.о. першого заступника начальника державної установи «Роменська ВК №56» ОСОБА_6 від 05.08.2019, вбачається, що ОСОБА_4 , станом на 05.08.2019 відбув 18 років 3 місяці 13 днів, початок строку: 27.11.2001.

Відповідно до річної - характеристики на засудженого ОСОБА_4 від 24.07.2019 затвердженої начальником ДУ «Роменська ВК № 56» ОСОБА_7 , засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі з 2001 року. Під час утримання в Чернігівському слідчому ізоляторі порушень режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався. До праці не залучався. До Роменської виправної колонії (№56) прибув 17.11.2004. За час відбування покарання характеризується посередньо. До дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався. На виробництві установи до праці не залучається, у зв`язку з обмеженістю робочих місць на секторі довічного позбавлення волі. У відношенні персоналу установи ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги. У відношенні до інших засуджених не конфліктний. Спальне місце утримує в чистоті та порядку, з обов`язками чергового по камері справляється добре. Має охайний зовнішній вигляд, дотримується правил санітарії та гігієни. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень навичок для цього. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки.Згідно вироку має позов. Участі у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає у зв`язку з власною незацікавленістю. Свій освітній рівень вважає достатнім. Соціально-корисні зв`язки підтримує, отримує посилки, надаються побачення. До заходів, що сприяють становленню засуджених на життєвупозицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності відноситься посередньо.Відповідно до ст. 151-1 КВК України, 18.07.2014 його переведено з приміщення камерного типу, в якому тримаються дві особи, добагатомісних приміщень камерного типу виправної колонії максимального

рівня безпеки. На профілактичних обліках в установі не перебуває. За характером спокійний. За вольовими якостями рішучий, наполегливий. Вину в скоєному злочині визнає частково.

Відповідно до ст. 81 та ст. 82 КК України передбачено можливість умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно. Разом з тим, дані правові норми містять посилання на строковий критерій визначення підстав для їх застосування, зокрема: умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання (п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України) та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання (п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України).

Верховним Судом України у постанові від 12.09.2011 (справа № 5-16кс11) зроблено правовий висновок, відповідно до якого кількісні критерії ст. 68 КК України не застосовуються до статей (частин статей) Особливої частини КК України, санкції яких передбачають покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки таке покарання не має строкового виміру. Разом з тим, для застосування положень ст. 81 та ст. 82 КК України необхідно, щоб засуджена особа відбула відповідно не менше трьох чвертей та двохтретин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин. Тобто положення даних правових норм вимагають наявності строкового характеру призначеного особі покарання, від тривалості якого й здійснюється розрахунок строку фактично відбутого покарання, що і надає засудженій особі право на звернення з клопотанням про їх застосування.

Разом з тим, законодавство України про кримінальну відповідальність передбачено механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом помилування.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 87 КК України помилування здійснюється Президентом України стосовно індивідуально визначеної особи. Актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.

Зі змісту ч. 7 ст. 151 КВК України випливає, що засудженим до довічного позбавлення волі може бути подано клопотання про його помилування після відбуття ним не менше двадцяти років призначеного покарання.

Отже, чиним законодавством передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.

Посилання засудженого ОСОБА_4 на ч. 5 ст. 80 КК України як підставу для звільнення від відбуття покарання або заміну на позбавлення волі на певний строк, суд не приймає до уваги, оскільки вказана стаття застосовуються до осіб відносно яких з дня набрання чинності обвинувальний вирок не було виконано. З матеріалів особової справи вбачається, що вирок Судової колегії в кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду від 18.03.2002, відносно ОСОБА_4 , який Ухвалою колегії судді судової палати з кримінальних справ Верховного суду України від 02.07.2002, залишено без змін, набув законної сили та почав виконуватись з моменту набрання ним чинності, а тому підстав для застосування ч. 5 ст. 80 КК України відносно останнього, суд не вбачає.

Враховуючи, що реформи механізму перегляду покарання у виді довічного ув`язнення в законодавстві України не проведено, до президента України, з врахуванням ст. 87 КК України, засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_4 не звертався, а також враховуючи, що при вивченні особової справи на засудженого ОСОБА_4 , встановлено, що останній засуджений за особливо тяжкий злочин вчинений повторно з особливою жорстокістю в стані алкогольного сп`яніння, вину у скоєному визнавав частково, цивільний позов не визнав, до праці не залучався, характеризується посередньо, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 не довів суду своє виправлення, у зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та положень ст. ст. 80,81, 82 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про застосування п. 5 ч.1 ст. 80 КК України або заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області на протязі 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, ухвала набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 12 вересня 2019 року об 08 год. 30 хв.

Суддя підпис:

Копія вірна...

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1