Справа № 751/4000/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/696/19
Категорія - ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду судове провадження за апеляційними скаргами засудженої ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 липня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

з участю прокурора - ОСОБА_8

представника колонії - ОСОБА_9

захисника-адвоката - ОСОБА_7

засудженої - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Не погоджуючись з ухвалою суду засуджена ОСОБА_6 та її захисник - адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу суду та задовольнити клопотання засудженої про її умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 липня 2019 року було відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд 1 інстанції зазначив, що суду не надано переконливих доводів про те, що процес виправлення засудженої досяг того рівня, на якому відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі, а тому застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на даний час є передчасним.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно погодився з виводами, зробленими на підставі характеристики засудженої ОСОБА_6 . Зазначає, що сама вона вважає, що її поведінка та ставлення до праці є сумлінною. Догани, які у неї були майже рік назад погашені у встановленому законом порядку. Вона дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, представниками адміністрації. Приймає участь у безоплатних роботах по благоустрою місць позбавлення волі, в поліпшенні житлово-побутових умов, відносини в колективі будує правильно. На заходи виховного та пізнавального характеру реагує правильно, залучена до програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», відвідує заходи з участю представників релігійних організацій «Підготовка до звільнення». Реалізувала себе в програмі «Професія», отримала свідоцтво кваліфікованого робітника швачка. З квітня по червень 2019 року відсоток особистого внеску на належному рівні. З 29.10.2018 року по 20.12.2018 року і з 18.01.2019 року по 01.04.2019 року перебувала на лікарняному, перенесла операцію.

Також не було враховано, що засуджена вину визнала повністю, щиро розкаялась, цивільні позови до неї не заявлені. Підтримує гарні стосунки з чоловіком та сестрами, має місце проживання. А також те, що згідно наданої суду першої інстанції довідки громадська організація «Маханаім» готова прийняти ОСОБА_6 після звільнення для проходження курсу реінтеграції та адаптації.

Засуджена в своїй апеляційній скарзі зазначає, що своєю поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення. Усі стягнення, які до неї були застосовані - погашені у встановленому законом порядку, у неї нормальні відносини з працівниками колонії, іншими засудженими.

Приймає участь у безоплатних роботах по благоустрою місць позбавлення волі, в поліпшенні житлово-побутових умов. Відвідує заходи виховного та пізнавального характеру, залучена до програми «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення». Реалізувала себе в програмі «Професія», отримала свідоцтво кваліфікованого робітника швачка. С 18.01.2019 року по 01.04.2019 року перебувала на лікарняному, перенесла операцію, у зв`язку з чим з 12.06.2019 року продовжує перебувати на лікарняному. Свою вину визнала, щиро розкаялась, цивільні позови до неї не заявлені. Підтримує дружні відносини з чоловіком, сестрами, має місце проживання. Громадська організація «Маханаім» готова прийняти її після звільнення для проходження курсу реінтеграції та адаптації. Зазначає також, що в ухвалі суду невірно зазначено дату закінчення строку її відбування покарання 13.03.2020 року, а повинно бути 20.12.2019 року.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та засудженої, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора та представника установи відбування покарання, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, посилаючись на достатнє мотивування відмови в ухвалі суду 1 інстанції, просили рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції при розгляді клопотання, дотримався даних вимог закону, належним чином дослідив всі необхідні умови для умовно-дострокового звільнення засудженої та обґрунтував свою відмову у задоволенні клопотання переконливими доводами, зокрема, що застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на даний час є передчасним, оскільки поведінка ОСОБА_6 не є сумлінною, за весь період відбування покарання характеризується задовільно, притягувалась до дисциплінарної відповідальності, за що мала чотири стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, перебувала на обліку як злісний порушник установленого порядку відбування покарання, з якого 28.03.2019 року знята.

ОСОБА_6 неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, раніше до неї застосовувалось звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та ЗУ «Про амністію».

Протягом всього строку відбування покарання засуджена не входить та не входила до складу ради колективу засуджених відділення чи установи, не проявляла соціально-корисну активність в установі. Вона залучена до програм диференційованого виховного впливу згідно ст. 123 КВК України та Наказу Міністерства юстиції України № 1418/5 від 16.05.2016 року «Духовне відродження»: відвідує заходи, які проводять представники релігійних організацій. Програма «Професія»: реалізована, отримала свідоцтво кваліфікованого робітника швачка. Не приймає участь у роботі самодіяльних організацій засуджених, впевненості у самокерованій правослухняній поведінці засудженої не має.

Також суд першої інстанції врахував, що згідно характеристики, ставлення до праці засудженої є задовільним. Згідно довідки про виконання норм виробітку її за листопад-грудень 2017 року, січень-вересень (за виключенням квітня) 2018 року норма виробітку нижча за бригадну, за квітень-червень 2019 року відсоток особистого внеску на задовільному рівні.

З матеріалів особової справи вбачається, що рішеннями комісії Чернігівської виправної колонії № 44 від 15.03.2018 року засудженій відмовлено у застосуванні ст. 100, 101 КВК України; 30.08.2018 року відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України; 14.03.2019 року відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України, оскільки вона не довела свого виправлення.

Згідно психологічної характеристики від 14.03.2019 року, ОСОБА_6 не готова до самокерованої правослухняної поведінки (т. 1 а.ос.с. 226).

З врахуванням того, що поведінка засудженої враховується за весь період відбування нею покарання, то в такому випадку, доводи апелянтів, викладені в їх апеляційних скаргах та підтримані в судовому засіданні, з проханням застосувати до засудженої умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, апеляційним судом вважається недостатнім для застосування такої пільги.

За таких обставин, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним і не короткий період, колегія суддів вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 немає.

Разом з тим, колегія суддів вважає, зауваження засудженої щодо невірно вказаного в ухвалі суду строку закінчення відбування її покарання - є слушними. Кінець строку відбування покарання засудженій ОСОБА_6 , згідно наданої довідки начальника ДУ «Чернігівська виправна колонія» Кирієнка, від 13.09.2019 року, вважається - 20 грудня 2019 року.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б потягли скасування чи зміну судового рішення, колегія суддів не вбачає, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги засудженої ОСОБА_6 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 липня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4