ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1204/19 Справа № 204/5735/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової падати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001635 стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

за участю:
прокурора ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2019 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором ОСОБА_7 та застосовано стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 10 жовтня 2019 року.
Згідно оскарженої ухвали ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за обставин, викладених в повідомленні про підозру та ухвалі слідчого судді.
При застосуванні запобіжного заходу, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 , вчинив умисне тяжке кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, усвідомлюючи невідворотність покарання та його наслідки, з метою уникнення відповідальності за вчинене, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.
Крім того, слідчий суддя зазначив, що підозрюваний ОСОБА_6 хоча і є раніше не судимою особою, однак на даний час підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, що спричинило смерть потерпілого, і ці обставини свідчать про підвищену небезпеку протиправних дій останнього.
Також слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваний може незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному проваджені, оскільки під час досудового розслідування допитано як свідка ОСОБА_9 , який є його знайомим, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що знаходячись на свободі, з метою уникнення відповідальності за вчинене, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні.
Зважаючи на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини, слідчий суддя не визначив розмір застави, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та просив постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчий суддя не оцінив жодного доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності відповідно до вимог ст. 94, ч. 3 ст. 370 КПК України. Зазначає, що протоколи огляду та інші матеріали надані слідчому судді в копіях, які не завірені належним чином, а не в оригіналах, як того вимагає ч. 3 ст. ст. 99 КПК України. Слідчий суддя не перевірив наявності повноважень як слідчого, який звернувся з клопотання про застосування запобіжного заходу, так і слідчих, що зазначені в протоколах огляду, а також не з`ясовано підстав для проведення слідчих дій до внесення відомостей до ЄРДР. На його думку, посилання слідчого судді на протокол допиту свідка ОСОБА_9 , як на доказ вини, суперечить ч. 3 ст. 95 КПК України, яка забороняє суду обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатись на них, а безпосередньо даного свідка слідчий суддя не допитував. Звертає увагу, що судово-медична експертиза не проведена, ступінь тяжкості тілесного ушкодження та причина смерті не встановлені.
Крім того, зазначає, що стороною обвинувачення не було надано достатніх доказів того, що підозрюваний ухилявся від слідчих дій, був відсутній на судових засіданнях без поважних причин або будь-яким іншим чином ухилявся б від слідства. Зазначає, що ОСОБА_6 не знищував і не спотворював будь-які речі, не впливав на інших учасників кримінального провадження, постійно проживає в місті Дніпро разом зі своєю дружиною і сином ОСОБА_10 . Підозрюваний постійно вживає медичні препарати та знаходиться на амбулаторному обліку у зв`язку з хворобою серця. Вважає, що застосування такого запобіжного заходу не відповідає принципам обґрунтованості та пропорційності та не підтверджується жодними доказами.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу захисника і з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити, вважали ухвалу слідчого судді необґрунтованою і просили її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За змістом ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги та ухвалу слідчого судді, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею не дотримані належним чином, у зв`язку з чим відповідні доводи захисника є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами провадження і підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.
Апеляційним судом встановлено, що слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що, як встановлено під час досудового розслідування, ОСОБА_6 10 серпня 2019 о 08.00 годині знаходився біля буд. 44 по
пр. Богдана Хмельницького в м. Дніпрі, де у нього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з раніше йому знайомим потерпілим ОСОБА_11 виник злочинний умисел, реалізуючи який ОСОБА_6 умисно наніс потерпілому ОСОБА_11 у невстановленій досудовим розслідуванням кількості удари ногами, взутими у взуття, в область обличчя та тулубу, в результаті чого, потерпілий отримав тілесні ушкодження у виді множинних переломів ребер, перелому кісток правого плеча, сумісної тупої травми тіла, травматичного шоку.
Внаслідок умисного заподіяння ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_11 вищевказаних тілесних ушкоджень, 12.08.2019 за адресою: АДРЕСА_3 , настала смерть потерпілого.
13 серпня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфіковано його дії, що виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України.
Дослідивши матеріали, додані до клопотання, апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість підозри, при цьому зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, протоколом огляду місця події від 12.08.2019 року; протоколом огляду трупа ОСОБА_11 від 12.08.2019 року; протоколом обшуку автомобіля «Опель Вектра», д/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 ; речовими доказами у кримінальному провадженні; копією лікарського свідоцтва про смерть №1582 від 13.08.2019 року, виданим КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР, відповідно до якого смерть ОСОБА_11 настала внаслідок шоку, інших уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла, сумісної тупої травми тіла, нападу з використанням тупого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкодження.
Також обґрунтованість підозри підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9 , який був очевидцем злочину та речовими доказами, які були виявлені та вилучені в ході обшуку автомобіля підозрюваного ОСОБА_6 .
В порядку ч. 4 ст. 193 КПК України апеляційним судом були дослідженні оригінали документів (письмових доказів), копії яких долученні до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу на підтвердження обставин, зазначених ним в клопотанні та встановлена відповідність копій та оригіналів таких документів.
Стосовно доводів захисника про недопустимість протоколів огляду з підстав їх проведення не уповноваженою особою, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки дана слідча дія проведена саме слідчим, до внесення відомостей до ЄРДР, у зв`язку з чим об`єктивно ще не була створена група слідчих. В той же час, виходячи з рапорту, наявних в матеріалах провадження та довідки про отримання виклику на лінію 102 можна зробити висновок, що даний слідчий був в слідчо-оперативній групі тому мав повноваження проводити такі слідчі дії.
Крім того, в апеляційній скарзі захисник фактично не оскаржує відомості та обставини, зафіксовані в письмових доказах (протоколах), а зазначає про недоліки їх оформлення та виготовлення копій.
Твердження захисника, що не встановлена причина смерті та не проведена судово-медична експертиза, апеляційний суд вважає очевидними з огляду на невеликий проміжок часу проведення досудового розслідування, проте, як встановлено в суді апеляційної інстанції, така експертиза призначена і знаходиться на стадії проведення, у зв`язку з чим такі доводи не спростовують обґрунтованість підозри та попередню правову кваліфікацію.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу, у зв`язку з чим доводи захисника про неналежність правової оцінки доказів відповідно до ст. 94 КПК України є передчасними.
Згідно клопотання слідчого метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігти ризикам, передбачених у п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме з метою запобігання переховуватись від органів досудового розслідування, суду та незаконному впливу на інших учасників процесу - свідка ОСОБА_9 .
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Перевіряючи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливого переховування від органу досудового розслідування, апеляційний суд вважає його доведеним, при цьому зважає на підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, його тяжкість, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також суворість ймовірного покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Водночас апеляційний суд не погоджується з твердженням слідчого про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо незаконного впливу на свідка ОСОБА_9 і вважає обґрунтування даного ризику абстрактним, виходячи з наступного.
Так, події відбулися 10 серпня 2019 року, підозрюваний був затриманий 12 серпня 2019 року, тобто за цей час, відомостей про те, що ОСОБА_6 впливав на свідка ОСОБА_9 , виходив з ним на зв`язок тощо, матеріали справи не містять. Крім того, підозрюваний не намагався знищити або приховати речі, які були вилучені під час обшуку та визнані речовими доказами.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не погоджується з твердженнями слідчого і прокурора, а також з висновками слідчого судді, що доведеному ризику (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Відповідно до ст. 178 КПК України, апеляційний суд при обранні виду запобіжного заходу, окрім вказаного, враховує міцність соціальних зв`язків підозрюваного, який одружений, має постійне місце проживання в місті Дніпро, де проживає разом з дружиною та повнолітнім сином ОСОБА_10 , є особою пенсійного віку, раніше не судимий і вважає, що для нівелювання встановленого ризику до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, у зв`язку з чим відповідні доводи захисника є обґрунтованими та підтверджується матеріалами провадження.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді та не отримали належної правової оцінки, що потягло необґрунтованість його висновку щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим відповідні доводи захисника є обґрунтованими.
Наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанціях не доведено обставини, передбачені ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 та п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеному під час розгляду ризику.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року п. 80 рішення, неодноразово наголошував, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Таким чином, апеляційний суд враховує всі зазначені вище обставини, в тому числі і тяжкість кримінального правопорушення та суворість покарання у разі визнання підозрюваного винуватим, і вважає, що дані обставини є тими факторами, які можуть призвести до вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте для запобігання такому ризику та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного достатнім буде застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з чим, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_6 про застосування тримання під вартою скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 12 жовтня 2019 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 , обов`язки, а саме:
- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, чи суду;
- цілодобово не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Звільнити ОСОБА_6 , з-під варти в залі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

___________________ ___________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2