У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000261, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Доманівського районного суду Миколаївської області від 22 травня 2018 року відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Бєльці Бессарабського району Республіки Молдова, мешкає без реєстрації в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Доманівського районного суду Миколаївської області від 22 травня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч 3 ст. 186 КК України, і призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, ухвалено до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.06.2017 р. за ч 3 ст. 185, ч 1 ст. 358 КК України та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання, за сукупністю вироків, у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.
Ухвалено до набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 не обирати, строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Ухвалено стягнути зі ОСОБА_6 на користь Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру судові витрати за проведення дактилоскопічної експертизи в розмірі 395,48 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок відносно ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 186 КК України призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, призначених за оскаржуваним вироком та вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.06.2017 р., призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що зазначений вирок суду підлягає скасуванню в частині призначення покарання з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Вважає, що при призначенні покарання, суд не дотримався вимог п. 2 ч. 1 ст. 65 КК України та п. п. 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» та недостатньо врахував суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину та його наслідки.
Вважає, що судом не в повній мірі враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за скоєння аналогічних тяжких корисливих злочинів, судимості за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку. Завдана злочином майнова шкода не відшкодована. Попри застосування до ОСОБА_6 інституту звільнення від відбування призначеного покарання за попереднім вироком, належних висновків обвинувачений не зробив, на шлях виправлення не став, вчинив злочин у період іспитового строку менше ніж за місяць після ухвалення вироку. ОСОБА_6 не працюючи, обрав для себе вчинення корисливих злочинів, як засіб існування.
Вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинено з мотивів, породжених його антисоціальним способом життя, і свідчить про те, що обвинувачений не бажає ставати на шлях виправлення, має намір продовжувати злочинну діяльність та є суспільно небезпечним для оточуючих.
Призначене ОСОБА_6 покарання на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 3 ст. 186 КК України, є таким, що хоча і не виходить за межі зазначеної частини статті закону України про кримінальну відповідальність, проте за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість, тому вирок підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового вироку у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

23.06.2017 р. близько 11.00 год. ОСОБА_6 , проїжджаючи на мопеді по вул. Дніпрової чайки в с. Зелений Яр Доманівського району Миколаївської області, біля будинку № 17, який належить ОСОБА_9 , побачив власницю домоволодіння, яка сиділа біля подвір`я зі сторони вулиці. Звернувши увагу на те, що ОСОБА_9 , за зовнішніми ознаками є особою похилого віку, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_10 вирішив заволодіти наявними у неї грошовими коштами шляхом обману, під приводом продажу мішка цукру. Обвинувачений підійшов до ОСОБА_9 та запропонував придбати у нього мішок цукру за вигідною ціною, на що ОСОБА_9 йому сказала, щоб він зайшов на подвір`я, покликав її чоловіка ОСОБА_11 та домовлявся з ним. ОСОБА_6 , без дозволу власника будинку зайшов до приміщення веранди, з якої прослідував до кімнати залу, де з лівої сторони біля стіни, помітив металевий сейф, двері якого були відчинені. Переслідуючи корисливий мотив, маючи умисел на вчинення крадіжки, ОСОБА_6 , дістав з сейфу металеву коробку, відчинивши яку почав відраховувати з неї грошові кошти. У цей час до кімнати зайшла ОСОБА_9 , яка побачила як ОСОБА_6 тримає у руках її грошові кошти, почала робити йому зауваження та виганяти з будинку. Але ОСОБА_6 , виконуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи, що його дії стали носити відкритий характер, поклавши грошові кошти в сумі 25 000 грн. до кишені своїх штанів, вибіг з приміщення будинку на вулицю, де почав заводити свій мопед.
У цей час, почувши крик своєї дружини, прокинувшись від сну, з будинку вибіг ОСОБА_11 та підбігши до мопеду почав утримувати його, але ОСОБА_6 , вирвавшись, поїхав на мопеді по вул. Дніпрової чайки в напрямку с. Кузнецове Доманівського району Миколаївської області, таким чином маючи реальну змогу розпорядитись викраденим за власним розсудом.
У результаті злочинних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_9 завдано майнову шкоду в розмірі 25 000 грн.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із проникненням у житло.
Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який будучи раніше судимим, в період іспитового строку, вчинив новий тяжкий злочин. Визнав обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання своєї вини, наявність на утриманні малолітньої дитини, обставинами, які обтяжують покарання, вчинення злочину щодо особи похилого віку та рецидив злочинів.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та, в порядку вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням прокурора, повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні вказаного у вироку злочину за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку. Фактичні обставини вчиненого ОСОБА_6 злочину за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із проникненням у житло, апелянтом не оспорюються, а тому апеляційному перегляду не підлягають.

Щодо призначеного ОСОБА_6 покарання, за цей злочин, то апеляційний суд виходить з наступного.
За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 раніше судимий, вчинив новий тяжкий злочин. в період іспитового строку відносно особи похилого віку, наявний резеди злочинів. Разом з тим, ОСОБА_6 визнав вину, щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочин, має на утриманні малолітню дитину.
Отже, на думку апеляційного суду, покарання судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, з урахуванням в повній мірі ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким злочином, конкретних обставин вчиненого злочину, певних даних про особу ОСОБА_6 , обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, в тому числі і тих обставин, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі.
З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства та особі обвинуваченого, не вбачається.

Щодо доводів прокурора про неврахування невідшкодування обвинуваченим завданої злочином майнової шкоди, то слід зазначити, що закон не пов`язує призначення покарання із цією обставиною. Перелік обставин, які обтяжують покарання, передбачений ч. 1 ст. 67 КК України, є вичерпним та додатковому тлумаченню не підлягає.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 67 КК України, при призначенні покарання суд не може визнати такими, що його обтяжують, обставини, не зазначені в частині першій цієї статті, а тому, доводи прокурора в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Доманівського районного суду Миколаївської області від 22 травня 2018 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

Судді

_____________________ _________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3