Справа № 384/368/19
Провадження № 1-кп/386/109/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2019 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023 від 09.03.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вільшанка Кіровоградської області, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей та повнолітніх утриманців не маючого, не маючого інвалідності, військовозобов`язаного, пільг не маючого, не депутата, закордонного паспорта не маючого, майна у власності та доходу не маючого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:
ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб, за таких обставин.

На початку березня 2019 року, однак не пізніше 06 березня 2019 року, більш точної дати в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , особою, що вчинила суспільно небезпечне діяння, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, близько 13 год. 00 хв., за попередньою домовленістю прийшли до домоволодіння ОСОБА_6 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , де скориставшись відсутністю сторонніх осіб та господаря, шляхом вільного доступу, таємно проникли на подвір`я, де викрали та обернули на свою користь карданний вал до легкового автомобіля марки "ІЖ-412", вартістю 332 грн. 50 коп. згідно висновку експерта №36 від 22.04.2019, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю, суду показав, що злочин вчинив за тих обставин, які зазначені в обвинувальному акті. У березні 2019 року запропонував ОСОБА_5 викрасти карданний вал з подвір`я ОСОБА_6 , який напередодні виявив під час перебування на території домоволодіння останнього. ОСОБА_5 погодився на його пропозицію і вони разом, після обіду, у світлу пору доби, прийшли до території домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_2 , де він зайшов на подвір`я та викрав карданний вал до автомобіля, який знаходився позаду житлового будинку та передав його ОСОБА_5 . Після цього, він разом з ОСОБА_5 викрадений карданний вал здали на металобрухт, а за виручені кошти придбали сигарети та пиво. На даний час завдані збитки відшкодовані ОСОБА_6 у повному обсязі. Щиро кається у скоєному.

Обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини кримінального провадження. Обвинувачений у судовому засіданні дав покази правдиво та добровільно, повністю визнає провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. У зв`язку з цим, після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), та за їх згодою, суд обмежився допитом обвинуваченого і дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого та досудової доповідді, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності їх позиції, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення злочину, вказаного в обвинувальному акті у кримінальному провадженні та його кваліфікацію.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України повністю доведена, вважав за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі та звільнити його від відбування покарання з випробуванням зі встановленням 1 року іспитового строку.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, жодних претензій до обвинуваченого не заявив, в тому числі не подавав цивільний позов.

Аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та кваліфікує його дії за цією нормою, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому, суд враховує відповідно до ст.ст. 65-69-1 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений обвинуваченим злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 цього Кодексу є злочином середньої тяжкості.

Пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до ст. 66 КК України для обвинуваченого є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обтяжуючих покарання обставин відповідно до ст. 67 КК України для обвинуваченого судом не встановлено.

Згідно з довідкою-характеристикою за №1549 та довідкою про склад сім`ї за №1550, виданих 11.04.2019 Вільшанською селищною радою Кіровоградської області, обвинувачений ОСОБА_4 характеризується посередньо, скарг та заяв до селищної ради відносно нього не надходило, до складу його сім`ї входять матір ОСОБА_7 , 1953 року народження та сестра ОСОБА_8 , 1980 року народження.

Відповідно довідки Вільшанської центральної районної лікарні Вільшанської районної державної адміністрації за №378 від 11.04.2019, ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Згідно з вимогами НП України та ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 не має судимостей.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує всі обставини провадження та характеризуючі дані про його особу, його вік та стан здоров`я, який на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, майна у власності не має, неповнолітніх дітей не має; вперше вчинив умисний закінчений злочин, яких відноситься до категорії середньої тяжкості; за місцем проживання характеризуються позитивно; наявність обставин, які пом`якшують покарання, до яких відносяться щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку; відсутність обставин, які обтяжують покарання; відсутність будь-яких претензій зі сторони потерпілого; ставлення обвинуваченого до скоєного.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, в Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 зазначено, що виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого надану Вільшанським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, в якій зазначено, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства; виконання покарання можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень (а.с. 51-52).

Враховуючи зазначене, дані про особу обвинуваченого, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи позицію потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши до нього ст.ст. 75, 76 КК України, що служитиме засудженому попередженням і запобіганням вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати та речові докази по справі відповідно до обвинувального акту відсутні.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого відсутні і такі заходи згідно реєстру матеріалів досудового розслідування не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1