Справа № 333/3288/19
Провадження № 1-в/333/176/19
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2019 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника лікарні ОСОБА_4 ,
лікаря-психіатра ОСОБА_5 ,
особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, заяву головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_8 про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
В С Т А Н О В И В:
Головний лікар КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР ОСОБА_8 звернувся до суду із заявою про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 перебуває на примусовому стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з діагнозом: «Параноїдна шизофренія».
Так, 23 липня 1995 року ОСОБА_6 скоїв суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 206 КК України (в редакції 1960 року). 15.08.1995 року ОСОБА_6 був первинно оглянутий амбулаторною судово-психіатричною комісією, яка дійшла висновку, що останній страждає на параноїдну шизофренію. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 1995 року до ОСОБА_6 були застосовані примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню з суворим наглядом. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 1997 року ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру з суворим наглядом були зміненні на примусові заходи медичного характеру із звичайним наглядом і останній був переведений для подальшого примусового лікування у Комунальну установу «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради. Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 20 липня 1998 року ОСОБА_6 переведений у КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради. Під час перебування ОСОБА_6 у відділенні із звичайним наглядом його психічний стан знову погіршився. Постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 24 липня 2000 року ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру із звичайним наглядом змінені на примусові заходи медичного характеру з суворим наглядом, у зв`язку з чим останнього переведено на лікування до ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом». Постановою Червоногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 липня 2004 року ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру з суворим наглядом змінено на примусові заходи медичного характеру з посиленим наглядом і останній переведений до КУ «Херсонська обласна психіатрична лікарня». Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 04 лютого 2005 року ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру з посиленим наглядом були зміненні на примусові заходи медичного характеру із звичайним наглядом.
З 05 квітня 2005 року ОСОБА_6 знаходиться на примусовому лікуванні в Комунальній установі «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу».
Останній раз ОСОБА_6 були продовженні примусові заходи медичного характеру у формі примусового лікування у психіатричній лікарні із звичайним наглядом ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 28 грудня 2018 року.
06 червня 2019 року в черговий раз, оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої ОСОБА_6 страждає на хронічне психічне захворювання у формі параноїдної шизофренії, з безперервним типом перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. На проведеному лікуванні психічний стан хворого залишається нестабільним, зберігають актуальність галюцинаторно-маячні переживання. Достатньої критики до хвороби і скоєного суспільно-небезпечного діяння немає. У зв`язку з чим, потребує продовження примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом.
У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, та просив суд задовольнити заяву.
Лікар психіатр Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР суду пояснив, що психічний стан ОСОБА_6 залишається нестабільним, тому останній потребує подальшого лікування у примусовому порядку.
Особа, стосовно якої вирішується питання про продовження примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 проти задоволення заяви заперечував.
Захисник адвокат ОСОБА_7 , що представляє інтереси ОСОБА_6 , проти задоволення клопотання не заперечував.
Прокурор при вирішення заяви покладався на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Право людини на медичну допомогу закріплено у ст.ст. 3, 49 Конституції України. Водночас Законом України «Про психіатричну допомогу» передбачено можливість застосування медичної допомоги без усвідомлення згоди особи.
Згідно зі ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно із ч.ч. 2, 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої письмової згоди особи або без письмової згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи письмову заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До письмової заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.
Судом встановлено, що ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2018 року примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжені.
Згідно із висновком лікарівпсихіатрів від 06 червня 2019 року ОСОБА_6 встановлено діагноз у формі шизофренії, параноїдної форми, безперервний перебіг, галюцинаторно параноїдний синдром.
Вказано, що на проведеному лікуванні психічний стан хворого залишається нестабільним, зберігають актуальність галюцинаторно-маячні переживання. Достатньої критики до хвороби і скоєного суспільно-небезпечного діяння немає, потребує продовження примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із звичайним наглядом.
З огляду на вищевикладене, оскільки стан здоров`я ОСОБА_6 залишається нестабільним, останній потребує продовження лікування, суд дійшов висновку щодо можливості продовження застосування примусових заходів медичного характеру у формі надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512, 514 КПК України, ст. 95 КК України, ст.ст.17, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_8 про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом.
На ухвалу суду протягом семи діб з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.
Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1