Справа № 204/4833/19
Провадження № 1-в/204/955/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника установи: ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за заявою ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

В липні 2019 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про застосування відносно нього ст.81 КК України.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав заяву і просив задовольнити, звільнивши його умовно-достроково від подальшого відбуття покарання.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви засудженого щодо його умовно-дострокового звільнення, зазначивши, що на даний час підстави для застосування до ОСОБА_5 ст.81 КК України відсутні. Оскільки засуджений своєю поведінкою, не довів, що став на шлях виправлення та виховання.
Представник Дніпропетровської установи виконання покарань №4 просив розглянути заяву засудженого на розсуд суду.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши засудженого, представника установи, прокурора, ознайомившись із характеристикою засудженого, його особовою справою, суд вважає, що заява ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч.2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про умовно-достракове звільнення від відбування покарання.
Згідно ч.1 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до п.1,п.2 ч.3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості; не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

В судовому засіданні встановлено, що згідно матеріалів особової справи засудженого, вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2015 року ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст.289, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 лютого 2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст.15-ч.1 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Початок строку: 16.11.2016 року, кінець строку: 16.01.2020 року. ОСОБА_5 засуджений за злочини середньої тяжкості.
Станом на 14 серпня 2018 року засуджений відбув 2 роки 8 місяців 29 днів призначеного йому покарання, тобто більше половини строку покарання. Згідно характеристики, наданої адміністрацією Дніпропетровської установи виконання покарань №4 від 14.08.2019 року, ОСОБА_5 з 19.11.2016 року відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП №4, за період відбування покарання характеризується позитивно. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, має три заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці від 31.03.2017 року, від 26.04.2018 року, від 11.04.2019 року. З 11.05.2018 року мав дисциплінарне стягнення, яке погашене за спливом часу. Працевлаштований робітником харчоблоку, до праці ставиться добре. Вину у вчиненому злочині усвідомив, кається. Адміністрація установи вважає, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення, згідно ст.81 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Суд зазначає, що сумлінна поведінка та ставлення до праці, як і виконання вимог адміністрації установи, є обов`язком кожного засудженого, а основною підставою для застосування ст.81 КК України щодо засудженого є доведення ним свого виправлення.
Аналізуючи питання щодо виправлення засудженого, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Встановлюючи підстави застосування ст. 81 КК України, суд, зокрема, наголошує на наступному.
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як встановлено в судовому засіданні, за період 2017-2019 рік засуджений має три заохочення: 31.03.2017 року, 26.04.2018 року, 11.04.2019 року, мав дисциплінарне стягнення 11.05.2018 року, яке на даний час погашено. Ухвалою суду від 04 квітня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України було відмовлено. Ухвала набрала чинності. Крім того, згідно виписки з протоколу №6 засідання комісії ДУВП№4 від 10.04.2019 року, відмовлено ОСОБА_5 в направленні матеріалів на предмет застосування ст.101 КВК України, оскільки засуджений не стає на шлях виправлення. Також, згідно протоколу №12 засідання комісії ДУП №4 від 17.07.2019 року, відмовлено ОСОБА_5 в направленні матеріалів до суду на предмет застосування ст.82 КК України про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке.
Дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст.9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до того ж короткий проміжок часу за яким змінилася поведінка засудженого, згідно наданої характеристики від 14.08.2019 року, не є достатніми обставинами для можливості оцінки поведінки засудженого, з підстав, які визначені положеннями ст. 81 КК України.
Відповідно, суд вважає, що дії засудженого не відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст. 81 КК України та не відповідають положенням ст. 9 КВК України, якою визначені основні обов`язки засудженого.
Обставини справи свідчать лише про наявність посередних (не негативних, не конкретно позитивних) чинників, які не дають змоги суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою, яка розцінюється судом як посередня, став на шлях виправлення та виховання.
Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений бажає настання лише формально юридичних підстав для застосування до нього положень ст. 81 КК України, без наявності оціночних підстав.
Враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, на думку суду, засуджений своєю поведінкою не довів свого виправлення, а тому підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого відсутні.
З огляду на викладене суд приходить до переконання про необхідність відмови у задоволенні заяви засудженого.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.81 КК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1