Справа № 204/1520/19
Провадження № 1-в/204/332/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 , лікуючого лікаря-психіатра ОСОБА_7 , особи, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26.12.2013 року, відносно ОСОБА_8 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 170 від 15.02.2019 року, зазначено про те, що враховуючи анамнестичні відомості: три скоєні делікти за одно типовим механізмом реалізації, основну роль в якому відігравали особистісний чинник, а саме реагування агресивними діями у відповідь на подразники в певних ситуаціях, імпульсивність дій, виражена егоцентричність зі схильністю до застрягання на негативних емоціях, соціальний чинник: асоціальне мікросередовище оточення хворого, яке негативно впливало на формування стереотипів його поведінки, вживання алкогольних напоїв в минулому, що також послаблювало контроль хворим за власною поведінкою, короткочасність часових проміжків між скоєнням деліктів після припинення примусових заходів медичного характеру у відношенні пацієнта; та на підставі наявності виражених емоційно-вольових розладів у вигляді конфліктності, вибуховості, дратівливості, агресивних тенденцій, що потребує постійного контролю з боку медичного персоналу, ухилення від прийому медикаментозної терапії з посиленням на різноманітні побічні ефекти, які не підтверджуються об`єктивно, нерозуміння пацієнтом наявності у нього хронічного психічного захворювання та відсутності стійких лікувальних настанов, легковажного ставлення до скоєних правопорушень, пацієнт продовжує виявляти собою особливу небезпеку для оточуючих. За своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
В судовому засіданні представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_6 просив заяву задовольнити.
Лікуючий лікар-психіатр ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що у ОСОБА_8 збережений інтелект, він розуміє, як треба поводитися, але не може об`єктивно оцінити свій стан. Критичні здібності не встановлені. Демонструє побічні ефекти, які не притаманні для прийняття ліків. Але, коли йому роблять зауваження, побічні ефекти зникають. Останні п`ять місяців ОСОБА_8 не конфліктує з оточуючими. На теперішній час сформований агресивний тип реагування, який не вдається компенсувати. ОСОБА_8 розуміє, що вчинив злочин, але поверхнево, не усвідомлює, що це сталося внаслідок його дій. На сьогоднішній день проявляється схильність до вживання алкоголю. Його дефект може бути компенсований за рахунок лікування. Остання агресивна поведінка мала місце або в грудні 2018 року, або в січні 2019 року. Лікар вважає, що ОСОБА_8 слід перебувати в умовах закладу з надання психіатричної допомоги саме із суворим наглядом. Проте лікар не змогла пояснити, які умови тримання в закладах з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, та чому не можливо лікувати ОСОБА_8 в таких умовах.
Особа, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначив, в повністю підкорюється вимогам персоналу, проте близько 5 місяців знаходиться в надзорній палаті, приймає ліки. Однак він зазначив, що позбавлений можливості дивитися телевізор та читати новини.

Прокурор в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні розглядуваної заяви, оскільки в попередньому судовому засіданні вже було відмовлено в продовженні застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом. Також прокурор зазначила, що розбіжності, які мали місце в попередньому судовому засіданні, усунуті не були.
Адвокат ОСОБА_5 та ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали думку прокурора.

Обговоривши заяву, заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд виходить з наступного:
Ухвалю Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2019 року було відмовлено у задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_8 . Вказаною ухвалою суду було зазначено, що з висновку комісії лікарів-психіатрів № 1041 від 09.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_8 зумовлює особливу небезпеку для оточуючих, проте, на переконання суду, жодних обґрунтованих доказів на підтвердження цього факту суду надано не було. Так, з висновку дійсно вбачається, що ОСОБА_8 страждає психічним захворюванням, а як наслідок, його поведінка має відповідний характер, що підтверджується як висновком комісії так і поясненнями лікаря в судовому засіданні. Отже, короткочасний епізод неупорядкованої поведінки з порушенням орієнтування в просторі та часі, неадекватними діями, який мав місце в травні 2018 року, не може свідчити про суспільну небезпеку ОСОБА_8 . Окрім цього, з пояснень лікаря вбачається, що за останні сім місяців такої поведінки у ОСОБА_8 не спостерігалося, а за міжкомісійний період ОСОБА_8 не мав сутичок з медичним персоналом та пацієнтами. Наведене свідчить не тільки про те, що ОСОБА_8 не становить особливої небезпеки для персоналу та пацієнтів, а й про те, що його поведінка залишається відносно позитивною та стабільною на протязі досить тривалого часу. При цьому суд критично ставиться до пояснень лікаря та зазначеного у висновку лікарів психіатрів, щодо відмови ОСОБА_8 від прийому ліків. В судовому засіданні ОСОБА_8 пояснив, що усвідомлює необхідність прийому ліків, однак від деяких препаратів погіршується його фізичний стан, а як наслідок, він був вимушений відмовлятися від прийому ліків. У зв`язку з поганим самопочуттям від прийому ліків, він навіть намагався змінити лікаря, з метою можливості призначення йому інших ліків, які не так погано впливають на стан його здоров`я. Також суд звертає увагу, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів № 1041 від 09.10.2018 року вбачається, що за між комісійний період соціальний статус ОСОБА_8 залишився без змін.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 95 КК України та ч. 4 ст. 19 Закону України ««Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року» особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру.
Попереднього разу, ОСОБА_8 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів 09 жовтня 2018 року, на підставі чого було складено висновок № 1041. 14 січня 2018 року, суд, розглянувши вказаний висновок прийшов до переконання про відмову в задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_8 .
Так, згідно ч. 2 ст. 21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України. Вказана вище ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2019 року набрала законної сили 22 січня 2019 року, а тому підлягає безумовному виконанню. Судом вже надано оцінку стану здоров`я ОСОБА_8 та обґрунтоване рішення, щодо необхідності відмовити в задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України». За цей час стан здоров`я ОСОБА_8 не змінився.
Суд також звертає увагу на те, що існують суперечності між висновком комісії лікарів-психіатрів № 170 від 15.02.2019 року та поясненням лікаря ОСОБА_7 в судовому засіданні. Так, згідно вказаного вище висновку, у ОСОБА_8 наявні виражені емоційно-вольові розлади у вигляді конфліктності, вибуховості, дратівливості, агресивних тенденцій, однак лікар ОСОБА_7 це спростувала, пояснивши, що ОСОБА_8 вже приблизно пів року не проявляв агресивної поведінки. Таким чином, агресивна поведінка мала місце або в грудні 2018 року, або в січні 2019 року, як повідомила в судовому засіданні лікар ОСОБА_7 , не може свідчити про суспільну небезпеку ОСОБА_8 . Окрім цього, з пояснень лікаря вбачається, що за останні п`ять місяців ОСОБА_8 не конфліктує з оточуючими. Наведене свідчить не тільки про те, що ОСОБА_8 не становить особливої небезпеки для персоналу та пацієнтів, а й про те, що його поведінка залишається відносно позитивною та стабільною на протязі досить тривалого часу. Суд також враховує факт того, що лікар ОСОБА_7 в судовому засіданні не змогла пояснити, чому ОСОБА_8 має примати лікування виключно в психіатричному закладі з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом, а не може лікуватися в психіатричному закладі з посиленим наглядом.
Приймаючи до уваги пояснення лікаря ОСОБА_7 , думку прокурора, пояснення ОСОБА_8 , приймаючи до уваги ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2019 року, суд зазначає, що суду не надано переконливих доказів необхідності продовження застосування до ОСОБА_8 лікування в умовах психіатричного закладу з суворим наглядом та не наведено причин, з яких останній не може проходити лікування в умовах психіатричного закладу з більш м`яким видом утримання. Суд також враховує стан психічного здоров`я ОСОБА_8 , який залишається стабільним на протязі тривалого часу, а також відсутність будь-яких конфліктних ситуацій з боку ОСОБА_8 як до персоналу, так і до пацієнтів, що свідчить про відсутність такого показника, як активного типу суспільної небезпеки.

Таким чином, суд вважає, що заява представника закладу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст було оголошено 21 травня 2019 року щ 08 год. 10 хвл.

Суддя ОСОБА_1