Ухвала
Іменем України
04 листопада 2019 р.

м. Київ
справа № 264/4358/16-к
провадження № 51- 5826 ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження засудженого ОСОБА_4 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 07 лютого 2017 року щодо нього,
установив:
Як убачається з матеріалів провадження, вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 07 лютого 2017 року вказаний вирок залишено без змін.

Засуджений ОСОБА_4 , не погоджуючись із судовими рішеннями, ухваленими щодо нього, неодноразово звертався до суду касаційної інстанції з касаційними скаргами, в яких просив оскаржувані судові рішення змінити.
Так, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі ВССУ) від 16 травня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Однак засуджений не усунув недоліки, тому ухвалою ВССУ від 19 червня 2017 року було повернуто касаційну скаргу.
26 квітня 2018 року до Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 . З огляду на те, що засуджений пропустив тримісячний строк на касаційне оскарження та не заявляв клопотання про його поновлення, ухвалою Верховного Суду від 02 травня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами було повернуто.
08 червня 2018 року засуджений звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження. Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2018 року відмовлено у поновленні строку касаційного оскарження та повернуто касаційну скаргу.
05 вересня 2018 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень, ухвалених щодо нього. Ухвалою Верховного Суду від 11 вересня 2018 року заяву засудженого було залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків, а ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року повернуто, оскільки ОСОБА_4 не усунув допущених недоліків.
В даний час надійшла касаційна скарга та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження засудженого ОСОБА_4 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 07 лютого 2017 року щодо нього.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Суд уважає, що касаційна скарга засудженого підлягає поверненню з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК Україникасаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Положеннями ч. 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строку є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Однак подана ОСОБА_4 касаційна скарга з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження не містить обґрунтованих підстав для поновлення цього строку. На підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження засуджений наводить доводи про те, що він хибно вважав, що не має права на безоплатну правову допомогу, на платного адвоката коштів не має, тому надсилав юридично неправильно оформлені касаційні скарги. І тільки у серпні 2019 року дізнався про своє право та звернувся до Центру безоплатної вторинної правової допомоги.
При цьому, як убачається з матеріалів провадження, під час судового розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій інтереси ОСОБА_4 представляв захисник ОСОБА_5 , що надавало йому можливість скористатись правом, передбаченим ст. 425 КПК України подати касаційну скаргу в інтересах засудженого.
Крім того, засуджений в травні 2017 року скористався своїм правом на касаційне оскарження у строки, передбачені ст. 426 КПК України, однак не усунув недоліки касаційної скарги в установлений строк і його касаційну скаргу було повернуто.
Жодних інших аргументів на підтвердження поважності причин пропуску строку, які би слугували підставою для поновлення строку касаційного оскарження, у клопотанні не наведено.
За таких обставин Суд не знаходить підстав для поновлення засудженому ОСОБА_4 строку касаційного оскарження судових рішень щодо нього.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК Україникасаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
З урахуванням зазначеного касаційна скарга засудженого підлягає поверненню.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку касаційного оскарження судових рішень.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 07 лютого 2017 року повернути скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3