ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/487/19 Номер провадження 11-сс/814/352/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участі секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
слідчого ОСОБА_7
скаржника ОСОБА_8
представника
ПАТ «КМЗ» ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава судове провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду в Полтавській області від 22.04.2019,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою в задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову старшого слідчого Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження від 22 лютого 2019 року, внесеного до ЄРДР 25.01.2017 за № 0000049 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України відмовлено.

Прийняття такого рішення слідчий суддя суду першої інстанції, мотивував тим, що постанова про закриття кримінального провадження старшим слідчим СВ Карлівського ВП ГУ НП в Полтавській області 22.02.2019 винесена за результатами повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування кримінального провадження.

Також слідчий суддя зазначив, що порушене ОСОБА_8 питання перед органами досудового розслідування може бути вирішене шляхом звернення до суду з позовом в порядку господарського чи цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, внесеного 25.01.2017 до ЄРДР за № 0000049 від 22.02.2019, а матеріали кримінальної справи № 0000049 від 22.02.2019 направити до іншого ВП ГУ НП в Полтавської області.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали не врахував того, що вона винесена з порушенням КПК України та принципу законності,оскільки досудове розслідування проведено не повно та не об`єктивно. Також апелянт зазначає, що в ході досудового розслідування здійснювались корупційні схеми, направлені на протидію розслідуванню.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши апелянта ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній наведених; прокурора, слідчого, представника ПАТ «КМЗ», які, посилаючись на законність рішення слідчого та слідчого судді суду першої інстанції просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Одночасно останні зазначили, що під час досудового розслідування ОСОБА_8 не підтверджено право на інтелектуальну власність та не надано документ, що засвідчує авторство на винахід, як «Патент», перевіривши матеріали судового провадження, та матеріали кримінального провадження № 0000049, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку.

Згідно ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до положень ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання,які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Частиною 3 статті 307 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження може бути оскаржена.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що старшим слідчим Карлівського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_10 проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000049 від 25.01.2017 за результатами якого було винесено постанову про закриття кримінального провадження від 22 лютого 2019 року, внесеного до ЄРДР 25.01.2017 за № 0000049 у зв`язку з відсутністю складу злочину , передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України по факту шахрайських дій посадовими особами ПАТ «КМЗ» (а.с. к. п. 102-104 т.2).

Зазначена постанова слідчого про закриття кримінального провадження є мотивованою, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній викладено суть заяви ОСОБА_8 , який звернувся з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені ним питань, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття з огляду на наступне.

Так, під час досудового розслідування потерпілий ОСОБА_8 , стверджував, що у 2007 році дізнався, що ВАТ «КМЗ» готується впровадити у виробництво виготовлення стелажів із полімерним покриттям для складських приміщень супермаркетів. Підготовку поверхні, планувалося проводити методом травлення з використання спеціальної установки для здійснення процесу. До підприємства, як приватного підприємця з відповідним видом діяльності на той час був великий інтерес, пов`язаний із бажанням реалізувати проект над здійсненням якого останній займався більше 30 років. Суть його полягала у виготовленні обладнання та комплексів для отримання біопродуктів (біодобриво, біопаливо, та інше). Профільна орієнтація підприємства і технічні можливості дозволяли освоїти виготовлення вказаного запропонованого обладнання (комплексів).

В подальшому, вдалося умовити керівництво підприємства (гененерального директора ОСОБА_11 ), почати монтування дробоструминного комплексу, який ніколи не був зайвий для технічних потреб підприємства з даною орієнтацією, а для підготовки під полімерне покриття тільки він вирішував технічну проблему. Після чого, він ОСОБА_8 погодився брати участь у проектуванні, монтуванні і подальших пусконалагоджувальних роботах дробоструминного комплексу, але при умові, що йому після закінчення, вразі позитивних результатів, нададуть можливість впровадити у виробництво обладнання вказаних вище комплексів. Покладений метод підготовки поверхні не відповідав вимогам для якісного полімерного покриття так як воно відносилося до фарбованого покриття.

Змонтований дробоструминний комплекс попав під приціл охаювання, з метою перекласти прорахунки за мертвонароджену (травильна установка) спец.установку на нібито незадовільні показники продуктивності даного комплексу. На той час ні про яку подальшу співпрацю не могло бути і мови. Через певний проміжок часу із приходом нового генерального директора ОСОБА_12 вдалося заключити угоду про співпрацю. Недовго пропрацювавши по даній угоді, вона була в кінцевому результаті розірвана новим генеральним директором. Спочатку в односторонньому порядку, але з гуманних мотивів він ОСОБА_8 погодився на припинення робіт двохстороннім підписанням угоди про розірвання договору.

Із приходом теперішнього керівництва переговори були відновлені і 18.12.2014 досягнуто про впровадження у виробництво виготовлення обладнання стендів спалювальних комплексів і іншого обладнання, яке представляло складові агрегати основного проекту для отримання біопродуктів. Було складено довгострокову (основний проект) і короткочасну (відгалужений проект) угоди для проведення робіт. Технічним директором був скорегований план подальших дій. Довгострокова угода, залишилась не підписаною, а домовились підписати лише короткочасну угоду, згідно якої він ОСОБА_8 повен був написати бізнес план на виготовлення обладнання стендів натуральних випробувань спалювальних установок, а також завантажувально-сушильної установки і масажерно-струменного комплексу.

В ході виконання робіт виникли питання для вирішення яких він ОСОБА_8 домовився прибути на ПАТ «КМЗ» і вирішити їх на технічній раді. Технічної ради не відбулося, відбулася зустріч в складі генерального , технічного і комерційного директорів, на якій (від 5.01.2015) від нього ОСОБА_8 вимагалося написання бізнес плану на виготовлення вказаного обладнання для стендів. Вказані роботи ним були виконані у вигляді написання 4 аналітичних документів: бізнес плану, 3 - раціональних пропозицій, а саме на виробництво агрегатів та подальшого впровадження сушильної завантажувальної установки, масажерно-струменевого комплексу та газо- очищувального агрегату. Також була попередня домовленість про захист проекту у вигляді 4 аналітичних документів.

Прибувши у ПАТ «КМЗ» у визанчений час 31.03.2015, і прочекавши більше години на прохідну вийшов технічний директор підприємства, і повідомив, що вони із генеральним директором передумали в подальшому співпрацювати із ним ОСОБА_8 та запропонували забрати подані ним матеріали актом прийому - передачі.

Таким чином йому ОСОБА_8 не було надано змоги легалізувати на базі ПАТ «КМЗ» поданий бізнес план із раціональними пропозиціями, як це передбачено Законом України «Про інтелектуальну власність» та було оговорено, зі слів останнього, із керівництвом вказаного підприємства раніше, а саме генеральним директором ОСОБА_13 та технічним директором ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_14 - технічний директор ПАТ «КМЗ» органам досудового розслідування повідомив, що 18.12.2014 ним, та на той час генеральним директором ПАТ «КМЗ» ОСОБА_13 була заслухана доповідь Приватного підприємця ОСОБА_8 щодо розробленого ним методу отримання біодобрив та біопалива, технічні особливості пульсаційно-струминної установки для пресування сировини для біодобрива, способів вирощування цукрового буряку і дафній (водяні блохи), тощо. Також ОСОБА_8 презентував пропозицію про виготовлення високотемпературної печі для спалювання торфу, бурого вугілля, тирси тощо, яка у останнього мається в наявності у не доопрацьованому стані. Дані пропозиції, окрім останньої ними не розглядались для співпраці так як не є профільними для ПАТ «КМЗ».З метою розвитку стосунків у даному напрямку ОСОБА_8 було запропоновано підготувати та презентувати відповідний бізнес - план щодо продажу високотемпературної печі для спалювання твердого палива. В подальшому, для належного оформлення стосунків 23.12.2014 з ОСОБА_8 , із однієї сторони та ПАТ «КМЗ» з іншої був укладений договір про творче, науково-технічне співробітництво, без взаємних фінансових зобов`язань для обміну інформацією про одержані результати у спільних роботах строком до 31.03.2015. Після чого, ОСОБА_8 до ПАТ "КМЗ" були надані наступні матеріали, а саме раціоналізаторські пропозиції: «масажерно- струминного комплексу», «сушильнозавантажувально-струминної установки»; бізнес план на виконання робіт: проектування і виготовлення обладнання з послідуючим його монтуванням випробувальних стендів експериментальної дільниці, з метою визначення техніко-економічної доцільності впровадження у виробництво запропонованого обладнання.

При цьому жодних актів прийому-передачі, договорів про нерозголошення конфіденційної інформації стосовно вказаних же матеріалів з ОСОБА_8 не підписувалось та не оговорювалось. В подальшому, після ознайомлення із матеріалами наданими ОСОБА_15 він, як технічний директор ПАТ «КМЗ» прийшов до висновку, що матеріали не відповідають первинним домовленостям із останнім, в тому числі профілю ПАТ «КМЗ», не мають детального технічного опису для розгляду на технічній нараді, про що ОСОБА_8 був письмово повідомлений 13.02.2015 та 6.03.2015,що підтверджується листами наданими органам досудового розслідування.

31.03.2015 до ПАТ «КМЗ» прибув ОСОБА_8 з вимогою заслухати його доповідь про бізнес-план «Проектування і виготовлення обладнання з послідуючим його монтуванням випробувальних стендів експериментальної дільниці, з метою визначення техніко-економічної доцільності впровадження у виробництво запропонованого обладнання». На що він ОСОБА_14 йому відмовив, аргументуючи тим, що за три місяці співпраці він надавав різноманітні пропозиції, які не відповідають домовленостям та інтересам ПАТ«КМЗ» і у тому числі 31.03.2015 закінчувався термін дії вказаного вище договору. Після чого, він ОСОБА_14 запропонував ОСОБА_8 забрати надані ним матеріали, оформивши це актом прийому - передачі. В свою чергу ОСОБА_8 , погрожуючи написанням заяви до правоохоронних органів відмовився від даної пропозиції та покинув територію заводу. В подальшому, ним ОСОБА_14 був підготовлений та направлений ОСОБА_8 лист з пропозицією прибути до підприємства та отримати надані ним раніше матеріали.

Крім цього, технічний директор ОСОБА_14 зазначив, що матеріали ОСОБА_8 ПАТ «КМЗ» не використовувались та на підставі них жодних робіт не здійснювалось, виготовлення жодного обладнання не проводилось в т.ч. матеріали третім особам не передавались.

ОСОБА_13 , який був генеральним директором ПАТ «КМЗ» підтвердив, як свідок органам досудового розслідування показання наведені вище свідка ОСОБА_14 ,пояснивши, що 18.12.2014 йому та технічному директору ПАТ «КМЗ» ОСОБА_14 , Приватний підприємець ОСОБА_8 презентував доповідь щодо розробленого ним методу отримання біодобрив, біопалива, технічні особливості пульсаційно-струминної установки для пресування сировини для біодобрива, виготовлення високотемпературної печі для спалювання твердого палива, способів вирощування цукрового буряку та можливо інші методики,які він вже не пам`ятає. ПАТ «КМЗ» зацікавила пропозиція щодо високотемпературної печі через це він ОСОБА_13 доручив технічному директору ОСОБА_14 детальніше дослідити озвучену пропозицію, через це останній запропонував укласти із ОСОБА_8 договір про творче, науково-технічне співробітництво, без взаємних фінансових зобов`язань, для обміну інформацією про одержані результати у спільних роботах. Даний договір датувався 23.12.2014 терміном до 31.03.2015. В подальшому, взаємодією та технічними питаннями з ОСОБА_8 займався технічний директор ОСОБА_14 .

На протязі дії даного договору про співробітництво ОСОБА_14 неодноразово доповідав йому ОСОБА_13 про те, що надані ОСОБА_8 матеріали не відповідають первинним домовленостям, профілю підприємства крім цього не мають детального технічного опису. У зв`язку із чим було прийнято рішення, по закінченню строку дії договору, не продовжувати співпрацю із ОСОБА_8 . По закінченню строку, а саме 31.03.2015 з метою повернення матеріалів наданих ОСОБА_8 був підготовлений акт прийому - передачі за його підписом ОСОБА_13 , як керівника даного підприємства. У грудні 2014 року під час надання ОСОБА_8 на підприємство матеріалів, жодних актів прийому - передачі, договорів про нерозголошення конфіденційної інформації щодо зазначених вище матеріалів не складались та не підписувались.

Матеріали надані ОСОБА_8 до ПАТ «КМЗ», останнім не використовувались та третім особам не передавались. Жодних робіт щодо виготовлення обладнання за його матеріалами не здійснювалось.

25.09.2017 в ході проведення досудового розслідування, за клопотанням потерпілого - ОСОБА_8 проведено одночасний допит двох осіб, а саме потерпілого ОСОБА_8 та свідка - технічного директора ПАТ «КМЗ» ОСОБА_14 , в ході якого надані сторонами попередні показання знайшли своє підтвердження та суттєвих розбіжностей встановлено в ході даної слідчої дії не було.

Крім цього, 9.01.2018 проведено огляд території ПАТ «КМЗ» в т.ч приміщень виробничих будівель та споруд розташованих на території підприємства, що знаходиться за адресою: вул. С. Нігояна, 2 м. Карлівка Полтавської області в ході якого не встановлено факту використання впровадженої технології відповідно до зазначених вище аналітичних документів (раціоналізаторських пропозицій) наданих ОСОБА_8 .

Також, 4.01.2018 на території ПАТ «КМЗ» оглянуто і вилучено: бізнес план на виконання робіт «Проектування і виготовлення обладнання з послідуючим його монтуванням випробувальних стендів експериментальної дільниці, з метою визначення техніко - економічної доцільності впровадження виробництво запропонованого обладнання» поданий ПП «Окара» і 4 заяви на раціоналізаторську пропозицію (сушильно-завантажувальна струминна установка, масажерно - струминний комплекс, сушильно- завантажувальноструминна установка) в т.ч. вилучено - заяву на раціоналізаторську пропозицію - конструкція масловологовідокремлювачів для дробоструминної камери; два акти прийому - передачі датованих 31.03.2014 щодо передачі ПАТ «КМЗ» ПП «Окара» зазначених вище аналітичних документів, з печаткою та підписом генерального директора ОСОБА_13

21.02.2019 органами досудового розслідування залучено спеціаліста ОСОБА_16 та спільно із останнім проведено додатково огляд території ПАТ «КМЗ» в т.ч. приміщень виробничих будівель та споруд розташованих на території підприємства, що знаходиться за адресою: вул. С. Нігояна, 2 м. Карлівка Полтавської області в ході якого не встановлено - факту використання впровадженої технології відповідно до зазначених вище аналітичних документів (раціоналізаторських пропозицій), наданих ОСОБА_8 .

ОСОБА_16 по факту проведеного огляду у суді першої інстанції пояснив, що в лютому 2019 року він як спеціаліст, приймав участь у проведенні слідчим огляду території ПАТ «КМЗ», в ході огляду не було встановлено факту наявності та використання гідро масажної установки та інших установок, наданих ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_17 - начальник технічного відділу ПАТ «КМЗ » ,яка була допитана за клопотанням ОСОБА_8 , органам досудового розслідування повідомила, що поставлені питання не відносяться до її виду діяльності, та чи використовують зазначені вище технічні ідеї ОСОБА_8 підприємством їй не відомо.

Відповідно до заявленого клопотання потерпілого ОСОБА_8 щодо «проведення одночасного допиту з діючим генеральним директором ПАТ «КМЗ» ОСОБА_18 на предмет знаходження порозуміння для подальшої можливості заключення угоди про примирення» 14.01. 2019 отримано лист генерального директора ПАТ «КМЗ » ОСОБА_18 , відповідно до якого зазначено, що остання перебуває на посаді з 4 02.2017, з цього часу жодних взаємовідносин в т.ч. договірних між ПАТ "КМЗ" та потерпілим ОСОБА_8 не було. Особисто ОСОБА_18 з останнім не знайома та ніколи не спілкувалась, зміст договірних відносин, що склався із попереднім керівництвом також ОСОБА_18 не відомий. На підставі викладеного, відповідно до ст. 63 КК України, від надання показань остання відмовилась.

З огляду на наведене вище досудовим розслідуванням після повного,всебічного і об`єктивного дослідження матеріалів справи не встановлено привласнення керівництвом ПАТ «КМЗ» інтелектуальної власності чи права на таку власність (бізнес - плану із трьома раціональними пропозиціями) в т.ч. розголошення його відомостей чи передавання на користь третіх осіб на яке посилається ОСОБА_8 в тому числі останнім не підтверджено права на таку власність (патент). Таким чином відсутній предмет злочину та завдання шкоди, що є необхідною складовою злочину, передбаченого статтею 190 КК України.

Отже, старший слідчий Карлівського відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 всебічно, повно і неупереджено дослідив обставини кримінального провадження № 0000049 та виніс законну постанову про закриття кримінального провадження, а тому слідчий суддя прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для її скасування.

Виходячи з наведеного вище доводи апелянта про те, що досудове розслідування проведено не повно та не об`єктивно, є безпідставними.

З огляду на викладене вище підстави для скасування ухвали слідчого судді, як проце просить апелянт, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 22.04.2019, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4