Справа № 308/2516/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , перекладача ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області молодшого лейтенанта ОСОБА_5 в кримінальному провадженні №.0000020, відомості про яке 03.03.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України, про застосування відносно громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безробітному, одруженому, який зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області молодший лейтенант ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом Управління здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №.0000020 від 03 березня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України.

Як встановлено досудовим розслідуванням, громадянин України ОСОБА_6 02 березня 2019 року, перебуваючи у власних справах в Угорщині у місті Будапешт, придбав від невстановленої особи наркотичний засіб обіг якого обмежено метамфетамін, з метою його подальшого незаконного переміщення через митний кордон з Угорщини в Україну.

Переслідуючи мету незаконно перемістити даний наркотичний засіб обіг якого обмежено метамфетамін, діючи з метою його приховання від митного контролю ОСОБА_6 помістив згорток з наркотичним засобом в складі якого був метамфетамін в обрізаний медичний пластиковий шприц, який в подальшому помістив до пачки з-під цигарок марки «parlament aqua blue» та приховав у карман своєї куртки, щоб ускладнити виявлення даного наркотичного засобу в ході візуального огляду під час прикордонно-митного контролю. Того ж дня, ОСОБА_6 знаходячись у м. Будапешт, Угорщина, організував збір восьми осіб для подальшого їх перевезення, з м. Будапешт на територію Закарпатської області.

В подальшому, о другій половині дня ОСОБА_6 виїхав з міста Будапешт на транспортному засобі марки «Opel» моделі «Vivaro» д.р.н.з. НОМЕР_1 , з вісьмома пасажирами які не були обізнані про злочинні наміри громадянина ОСОБА_6 та о 16 год. 41 хв., на вищевказаному транспортному засобі прибув на ділянку «В`їзд в Україну» митного посту «Вилок» Закарпатської митниці ДФС України, на смугу руху «зелений коридор», заявивши таким чином митному органу України неправдиві відомості про відсутність у нього предметів, які підлягають декларуванню, та які заборонені або обмежені до переміщення через митний кордон України, а саме наркотичного засобу обіг якого обмежено метамфетаміну, розраховуючи на спрощену форму митного контролю, що передбачений зазначеною смугою руху ділянки митного кордону України, з метою безперешкодно заїхати на територію України, з прихованим наркотичним засобом.

Однак, в ході здійснення прикордонно-митного контролю автомобіля марки «Opel» моделі «Vivaro» д.р.н.з. НОМЕР_1 , та під час особистого огляду громадянина ОСОБА_6 , в його особистих речах, а саме в кармані куртки, було виявлено упаковку цигарок марки «Parlament aqua blue», в якій знаходились цигарки в кількості вісім штук, та прихований від прикордонно-митного контролю обрізаний медичний пластиковий шприц, в якому містився наркотичний засіб обіг якого обмежено метамфетамін.

У зв`язку з вищевикладеним в період з 23 год. 05 хв. 02.03.2019 по 02 год. 20 хв. 03.03.2019, в пункті пропуску «Вилок» Закарпатської митниці ДФС України проведено огляд місця події, в ході якого за допомогою набору хімічних реактивів «M.M.C. International D.V. OPIATES/AMPHETAMIN TEST DRUGS TEST» проведено експрес аналіз, за результатами чого встановлено, що в порошкоподібній кристалічній речовині білого кольору, яка містилася в вищезазначеному флаконі, наявна психотропна речовина метамфетамін (реактив зафарбився в світло коричневий колір, як зазначено на ампулі з реактивом), який внесений у Таблицю ІІ Список 2 «Психотропні речовини обіг яких обмежено», «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 06.05.2000 № 770 зі змінами.

За результатами зважування виявленої в ОСОБА_6 порошкоподібної речовини білого кольору в якій можливо наявна речовина метамфетамін, встановлено, що вага речовини складає 2 грами, та зі слів громадянина ОСОБА_6 , дану речовину він придбав в місті Будапешт з метою власного вживання.

Згідно висновку експерта Закарпатського НДЕКЦ МВС України від 22.03.2019 року №6/198, надана на експертизу кристалічна речовина, світло-бежевого кольору, в своєму складі містить психотропну речовину обіг якої обмежено метамфетамін. Маса кристалічної речовини світло-бежевого кольору становить 0,3472 г містить 29,44 ваг % - 0,1022 г метамфетамін (у перерахунку на метамфетамін основу).

01.07.2019 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України - контрабанда наркотичного засобу, обіг якого обмежено метамфетаміну, а саме переміщення його через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

В клопотанні слідчий вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням Державної прикордонної служби України №5/3-380 від 02.03.2019 про виявлення кримінального правопорушення, протоколом огляду місця події від 02.03.2019, висновком експертизи від 22.03.2019 року №6/198, показами свідків та іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий, вказує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення яких законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років з конфіскацією майна. Окрім того, в клопотанні вказано, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_6 , може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення, а також ОСОБА_6 облікований паспортом громадянина Угорщини для виїзду за кордон, а тому може покинути території України та переховуватись від органу досудового розслідування в країнах європейського союзу.

В клопотанні також вказано, що відповідно до ч. 3 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків кримінального провадження яких наразі органом досудового розслідування не вдалось допитати у зв`язку з тим, що останні знаходяться довгий час на території Європейського Союзу, схиливши їх до дачі неправдивих показів, інших осіб, які причетні до вищевказаної протиправної діяльності, які на даний час невстановлені та не допитані органом досудового розслідування, знищити або спотворити речі, які мають значення для досудового розслідування та не вилучені на даний час, зокрема встановлення невстановлених осіб, яким останній мав намір незаконно збути наркотичний засіб впливати на осіб які прямували з підозрюваним з Угорщини в Україну, та в інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчините інше кримінальне правопорушення з метою уникнення покарання.

З метою запобігання вчинення підозрюваним ОСОБА_6 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_6 .

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_6 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

З огляду на викладене та керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 - 178, 183, 184, 194 КІІК України, слідчий просить: застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безробітному, одруженому, який зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , строком на 60 (шістдесят) днів.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили таке задовольнити, враховуючи зміст клопотання.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні просив відмовити в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки: одружений, має двох малолітніх дітей, просив врахувати, що з часу внесення відомостей до ЄРДР на всі виклики зявляється, і жодним чином не ухилявся від органів досудового розслідування. Крім того зазначив, що доводи про наявність ризиків, які вказані у клопотанні нічим не обґрунтовані і є лише припущеннями, вважає, підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.1 ст. 305 КК України необґрунтованою. Враховуючи особу підозрюваного просив обрати відносно його підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки останній не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні підозрюваний просив у задоволенні клопотання відмовити. Підозрюваний пояснив, що не має наміру незаконно впливати на свідків. Крім того, переховуватись від органів досудового розслідування та суду чи перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню не має наміру. Просив врахувати, що одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, постійне місце проживання.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання, заслухавши учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно наявного у матеріалах клопотання витягу з кримінального провадження слідчим відділом Управління здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №.0000020 від 03 березня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення, а також ОСОБА_6 облікований паспортом громадянина Угорщини для виїзду за кордон, а тому може покинути території України та переховуватись від органу досудового розслідування в країнах європейського союзу, може незаконно впливати на свідків кримінального провадження яких наразі органом досудового розслідування не вдалось допитати у зв`язку з тим, що останні знаходяться довгий час на території Європейського Союзу, схиливши їх до дачі неправдивих показів, інших осіб, які причетні до вищевказаної протиправної діяльності, які на даний час невстановлені та не допитані органом досудового розслідування, знищити або спотворити речі, які мають значення для досудового розслідування та не вилучені на даний час, зокрема встановлення невстановлених осіб, яким останній мав намір незаконно збути наркотичний засіб впливати на осіб які прямували з підозрюваним з Угорщини в Україну, та в інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчините інше кримінальне правопорушення з метою уникнення покарання.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Під час розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу слідчий суддя бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема такі приписи: «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України), «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якшого запобіжного заходу» (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 р. у справі «Хайредінов проти України»).

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

Разом з тим, в п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства"розглядаючи подання, суддя з`ясовує, чи є підозра у вчиненні особою злочину або обвинувачення останньої обґрунтованими, тобто чи є в розпорядженні органу дізнання, слідчого встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, явка з повинною, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до наявних у матеріалах клопотання доказів ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 305 КК України, що підтверджується наявними у матеріалах клопотання повідомленням Державної прикордонної служби України №5/3-380 від 02.03.2019 про виявлення кримінального правопорушення, протоколом огляду місця події від 02.03.2019, висновком експертизи від 22.03.2019 року №6/198, показами свідків та іншими матеріалами кримінального провадження.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Посилання захисника на відсутність обґрунтованої підозри слідчий суддя не може взяти до уваги, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Як встановлено в судовому засіданні, громадянин ОСОБА_6 , має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має двох малолітніх дітей, позитивно характеризується по місцю проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

При цьому, слідчому судді не надано доказів того, що ОСОБА_6 продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, раніше ухилявся від слідства, суду чи виконання судових рішень, чи може знищити або спотворити речі, які мають значення для досудового розслідування та не вилучені на даний час, враховуючи пояснення сторони обвинувачення, що всі речі та документи були вилучені в даному кримінальному провадженні.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого, ч.1 ст. 305 КК України , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні такого, за яке передбачає санкція статті позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, яке відноситься до категорії тяжких, слідчий суддя враховує, також те, що повідомлено про підозру було лише 01.07.2019 року особу, тобто є підстави вважати, що останній, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на свідків кримінального провадження яких наразі органом досудового розслідування не вдалось допитати у зв`язку з тим, що останні знаходяться довгий час на території Європейського Союзу, схиливши їх до дачі неправдивих показів, інших осіб, які причетні до вищевказаної протиправної діяльності, які на даний час невстановлені та не допитані органом досудового розслідування, може перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні.

Оцінюючи доводи слідчого та прокурора про необхідність обрання ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через ризики можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, знищення доказів, суд констатує, що їх можливе настання прокурором жодним доказом не доведено. Також прокурором не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Тому такі висновки слідчого є лише припущеннями, не підтвердженими жодними доказами.

Відповідно п. 3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється громадянин України ОСОБА_6 , наслідків, які настали внаслідок злочину та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слід відмовити.

Оскільки прокурор та слідчий не довели обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

При цьому, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів і за які йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, тобто є обґрунтовані підстави вважати, що останній, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, чи іншим способом перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, може незаконно впливати на свідків кримінального провадження яких наразі органом досудового розслідування не вдалось допитати у зв`язку з тим, що останні знаходяться довгий час на території Європейського Союзу, схиливши їх до дачі неправдивих показів, інших осіб, які причетні до вищевказаної протиправної діяльності, які на даний час невстановлені та не допитані органом досудового розслідування, слідчий суддя вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, без застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши останньому залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у період доби з 23 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. Щодо застосування до підозрюваного заборони з 23.00 по 06.00 години не залишення місця проживання, слідчий суддя вважає таке обґрунтоване, оскільки останній має можливість працювати та утримувати себе, та сім`ю, а тому, слідчий суддя дійшов висновку, що до останнього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання у період доби із 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, оскільки достатнім буде саме такий запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України та за допомогою нього може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України покласти на нього обов`язки.

Керуючись п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства, ст. ст. 177, 178, 181, 183, 186, 194, 195, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області молодшого лейтенанта ОСОБА_5 в кримінальному провадженні №.0000020, відомості про яке 03.03.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України, про застосування відносно громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безробітному, одруженому, який зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів - відмовити.

Застосувати відносно громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 у період доби з 23 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв, на строк до двох місяців, без застосування електронних засобів контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: - прибувати до слідчого та процесуального прокурора у кримінальному провадженні, суду за першим викликом; - заборонити йому покидати місце проживання житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 23.00 год. по 06.00 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця роботи та/або проживання; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного, обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.

Ухвалу скерувати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців.

Ухвала може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1