Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/1236/19
УХВАЛА
іменем України

05 червня 2019 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 3 у місті Коростені Житомирської області клопотання захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_10 про повернення обвинувального акта в кримінальному провадженні №0001556 від 19 вересня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого за ст.286 ч.2 Кримінального кодексу України, -

встановив:

В провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого за ст.286 ч.2 Кримінального кодексу України.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_10 заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору.

Вказане клопотання обгрунтовано тим, що в обвинувальний акт не містить відомостей щодо місця народження потерпілих та до обвинувального акту не долучено цивільного позову, який був пред`явлений під час досудового розслідування. Крім того в обвинувальному акті: не зазначено вірних та точних відомостей щодо законних представників потерпілих; не зазначено та не встановлено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; міститься інформація, яка не відповідає дійсності щодо речового доказу; не міститься відомостей щодо заходів забезпечення кримінального провадження; відсутні відомості про час реєстрації повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення та прізвище заявника; не зазначено точне місцезнаходження транспортного засобу та відсутня інформація щодо клопотання про призначення судово медичної експертизи; не відповідає дійсності інформація щодо часу повідомлення про підозру обвинуваченій; відсутня інформація про додатковий допит потерпілої ОСОБА_5 , допит свідків та відсутня інформація щодо повідомлення захисників обвинуваченої про завершення досудового розслідування. Також в клопотанні захисник зазначив, що в розділі прийнятих в ході досудового розслідування процесуальних документів відсутні постанови про визнання предметів речовими доказами та ухвала слідчого судді про призначення судово медичної експертизи. В розділі заходів забезпечення кримінального провадження, застосованих в ході досудового розслідування відсутні відомості про накладення арешту на транспортні засоби та квартири. Захисник ОСОБА_10 вважає, що обвинувальний акт складений поза межами процесуальних строків, встановлених КПК України, а вищевказані недоліки унеможливлюють якісно і у повній мірі здійснювати судовий розгляд справи та прийняти законне рішення, що є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_9 подане клопотання підтримали.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення даного клопотання, оскільки вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України і підстави для його повернення відсутні.

Потерпілі заперечили проти заявленого захисником клопотання.

Представник потерпілих ОСОБА_7 вважає, що обвинувальний акт складений у відповідності до вимог КПК України, просив суд відмовити стороні захисту у задоволенні клопотання та призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору слід відмовити, а кримінальне провадження на підставі обвинувального акту призначити до судового розгляду.
Відповідно до вимог ч.3 ст.314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам ст.291 КПК України і повернення обвинувального акту може мати місце, коли обвинувальний акт не відповідає вимогам вказаної статті. Самі обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акту є предметом розгляду в судовому засіданні провадження по суті.
Положеннями ч.ч.2-4 ст.291 КПК України встановлено вимоги до обвинувального акта, згідно з якими обвинувальний акт має містити зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на статтю Закону про кримінальну відповідальність, та формулювання обвинувачення. До обвинувального акту додається зокрема реєстр матеріалів досудового розслідування.
У описовій частині обвинувального акта зазначаються: дані, які стали приводом і підставами початку досудового розслідування; обставини кримінальної події, які було встановлено під час розслідування; місце, час, способи, мотиви й наслідки кримінального правопорушення, а також докази, які зібрані в кримінальному провадженні. Частиною 1 статті 21 КПК України визначено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Зазначене знайшло своє відображення також у статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини, які згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", є частиною національного законодавства та джерелом права, що підлягають застосуванню.
Пунктом "а" ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
У судових рішеннях Європейського Суду з прав людини, які стосуються формулювання обвинувачення зазначено: обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п."b" ч.3 ст.6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення (справа "Маттоціа проти Італії").
Відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт, який був складений відносно ОСОБА_8 та направлений до суду першої інстанції для розгляду, складається з викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, з правовою кваліфікацією цього кримінального правопорушення та викладенням формулювання обвинувачення, містить всі встановлені законом дані, є зрозумілим за змістом та не викликає сумнівів щодо його чіткого викладення.
Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції з прав людини Європейський суд покликаний вбачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії справи, яка розглядається (справа "Девеер проти Бельгії" від 27 лютого 1980 року).
З огляду на те, що досудове розслідування завершено, учасників провадження про це повідомлено та зі змістом обвинувального акту ознайомлено у визначеному законом порядку, сумніви щодо формулювання обвинувачення ОСОБА_8 у даному випадку виникати не можуть, а обвинувачення слід вважати таким, що сформульовано органом досудового розслідування в обвинувальному акті відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
З урахуванням викладеного, враховуючи, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001556 відповідає вимогам закону, підстав для його повернення прокурору суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.314, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_10 про повернення обвинувального акта в кримінальному провадженні №0001556 від 19 вересня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого за ст.286 ч.2 Кримінального кодексу України відмовити.

Повний текст ухвали суду складено 10 червня 2019 року.

Ухвала є остаточною і апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_1