Єдиний унікальний номер 728/427/19
Номер провадження 1-кп/728/80/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 жовтня 2019 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

за участі:

секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000453 від 15 липня 2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Дмитрівка Бахмацького району Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , не працює, освіта повна загальна середня, не одружений, судимості не має, -

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною другою статті 125, частиною першою статті 155 Кримінального кодексу України (далі КК)

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5

неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_6

законного представника

неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_8

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.

1. 14 липня 2018 року близько 18 години ОСОБА_4 , знаходячись за приміщенням будинку культури по АДРЕСА_3 , на ґрунті ревнощів, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс не менше 8 ударів руками по голові та тулубу неповнолітньої ОСОБА_9 , чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, цефалічного та антено-вегетативного синдрому, синців обох параорбітальних ділянок, синців обох щічних ділянок, синця раковини лівого вуха, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_9 , а також синця шиї справа, синця лівого плеча, забою грудної клітки зліва, синця тазу (клубова ділянка) зліва, синця правої кисті (тильна поверхня), синця лівого передпліччя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_9 .

2. 14 липня 2018 року близько 18 год. 20 хв. ОСОБА_4 , будучи повнолітньою особою, переслідуючи мету задоволення статевої пристрасті, будучи обізнаним про вік ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, бажаючи статевих зносин з ОСОБА_9 , знаходячись за приміщенням будинку культури по АДРЕСА_3 , шляхом вмовлянь ОСОБА_9 вступити з ним в статеві зносини, схилив останню добровільно вступити з ним у статеві зносини, зняв з неї одяг і за її добровільної згоди, вступив з ОСОБА_9 в статеві зносини природнім способом.

3. Після цього, 14 липня 2018 року близько 18 год. 40 хв. ОСОБА_4 , помітивши на вусі ОСОБА_9 кров, запропонував піти до його місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , вмитися, на що ОСОБА_9 погодилася. У подальшому, 14 липня 2018 року близько 19 години, знаходячись за місцем своєї реєстрації за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 , будучи повнолітньою особою, переслідуючи мету задоволення статевої пристрасті, будучи обізнаним про вік ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, бажаючи статевих зносин з ОСОБА_9 , шляхом вмовлянь вступити з ним в статеві зносини, за її добровільної згоди, повторно, вступив з ОСОБА_9 в статеві зносини природнім способом.

ІІ. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом недоведеним.

4. Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що в середині грудня 2017 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , будучи повнолітньою особою, переслідуючи мету задоволення статевої пристрасті, будучи обізнаним про вік ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, знаходячись за місцем своєї реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вмовлянь вступити з ним в статеві зносини, схилив останню добровільно вступити з ним у статеві зносини природнім способом, після чого між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 відбулися природні статеві зносини.

ІІІ. Позиція обвинуваченого.

5. Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний у судовому засіданні, вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) не визнав та пояснив, що із потерпілою в статеві зносини не вступав і тілесних ушкоджень їй не заподіював. Зокрема 14 липня 2018 року він приїхав з роботи і близько 20 години на велосипеді поїхав до батьків, в цей день ОСОБА_9 він не бачив.

Також зазначив, що про її вік обізнаний не був і при спілкуванні в сільській раді йому робили зауваження щодо погроз ОСОБА_10 , а не на адресу ОСОБА_9 .

ІV. Досліджені в судовому засіданні докази.

6. Неповнолітня потерпіла в судовому засіданні, в присутності педагогічного працівника пояснила, що вона познайомилась з ОСОБА_4 , коли останній допомагав її батьку, їй було 13 років, це було у 2017 році, вони почали зустрічатись і мали сексуальні контакти.

14 липня 2018 року при зустрічі за клубом, обвинувачений підійшов до неї і почав бити, тягнув за волосся, а коли наздогнав, повалив на землю та стягнув отяг і відбувся статевий акт.
Після чого, ОСОБА_4 запропонував піти потерпілій вмитися, оскільки у неї була кров і відвів її в будинок за адресою по АДРЕСА_1 , де також відбувся статевий акт.
Обвинувачений, був обізнаний про її вік, він висловлював погрози за те, що потерпіла ходила гуляти і зустрічалась з хлопцем.

7. Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що під час його роботи на посаді селищного голови, приблизно в січні-лютому 2018 року, спільно з дільничним інспектором розглядалась ситуація в якій ОСОБА_4 погрожував ОСОБА_9 , наголошувалось йому на її малолітній вік.

8. Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_9 є його донькою. Так, точної дати він не пам`ятає, в 2018 році, коли він приїхав з роботи побачив, що його донька була побитою, у зв`язку із чим викликали лікарів. Донька спочатку казала, що її вкусили комахи, але в подальшому зізналась, що її побив ОСОБА_4 .
Про взаємовідносини своєю доньки з ОСОБА_4 він не знав, але вона потім зізналась, що обвинувачений їй погрожує, тому вони звернулись до сільської ради з проханням сприяти усуненню погроз, зокрема при зустрічі ОСОБА_4 наголошували, що ОСОБА_9 є малолітньою і потрібно припинити погрози в її адресу.

9. В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є класним керівником ОСОБА_9 . Про обставини зустрічей потерпілої з обвинуваченим вона нічого не знала і в подальшому дізналась зі слів бабусі.

10. Допитана в присутності законного представника та педагогічного працівника свідок ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_9 є її подругою і вони навчаються в одному класі. Зокрема ОСОБА_9 почала зустрічатись з ОСОБА_4 приблизно в 2017 році і були випадки, що вона прогулювала уроки, щоб зустрітись з обвинуваченим. Також свідок пояснила, що потерпіла скаржилась, що ОСОБА_4 її ображає, і ОСОБА_13 бачила, як ОСОБА_9 приходить в синцях.

11. Свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона працює завідуючою дитячого відділення Бахмацької центральної районної лікарні, до якої 15 липня 2018 року поступила потерпіла, вона була оглянута лікарями і було виявлено тілесні ушкодження, остання лікувалась 10 днів.

12. В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона працює завідуючою пологово-гінекологічного відділення Бахмацької центральної районної лікарні і їй відомо, що ОСОБА_9 привозили в лікарню на огляд, також для огляду було викликано судово-медичного експерта, який вилучав відповідні зразки і здійснював оформлення документів.

13. Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він працював фельдшером швидкої допомоги і в 2018 році обслуговував виклик до потерпілої, яка скаржилась на укус комахи. Всього в один день було два виклики, один вранці, інший пізніше у ввечері, і вже при другому огляді потерпілу відвезли в лікарню в м. Бахмач.
При огляді у ОСОБА_9 було опукле обличчя і сліди під оком і на вусі.

14. Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що працює у відділі поліції. Зокрема, був випадок, що до сільської ради скаржилась сім`я ОСОБА_18 на те, що ОСОБА_4 переслідує ОСОБА_9 , у зв`язку із чим разом із сільським головою обвинуваченому було роз`яснено, щоб він припинив переслідувати дівчину, яка є малолітньою. Пізніше ОСОБА_17 дізнався, про ситуацію, яка трапилась, але це було після профілактичної бесіди.

15. В судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що потерпіла є її онукою і 14 липня 2018 року вона виявила, що дівчина має набряки, які зі слів останньої виникли від укусів. Проте, при детальній розмові вона зізналась, що її побив ОСОБА_4 , у зв`язку із чим викликали лікарів.

16. Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що 14 липня 2018 року в період часу приблизно між 18-19 годиною на центральній дорозі смт. Дмитрівка, біля сільської ради, вона зустріла ОСОБА_9 , яку добре знає і завжди вітається, але остання була заплакана, не звернула уваги на ОСОБА_20 і на її зауваження не реагувала.
Також свідок побачила, як із-за клубу на велосипеді поїхав ОСОБА_4 .

17. Свідок ОСОБА_21 зазначив, що він проживає по АДРЕСА_1 і обвинувачений є його сином.

14 липня 2018 року син приїхав з роботи близько 20 години, при цьому потерпілої в цей день у них дома не було.

Також свідок зазначив, що не знає, чи зустрічався його син з ОСОБА_9 .

18. Витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000453 від 15 липня 2018 року (а.с.61-63, 70-71, 72, 75, 77), за № 00028 від 11 лютого 2019 року (а.с.67), за № 00029 від 11 лютого 2019 року (а.с.68), за № 0000454 від 16 липня 2018 року (а.с.73,74,76), якими підтверджується внесення відповідних відомостей про кримінальні правопорушення і початок досудового розслідування відповідно до статті 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

19. Заяви потерпілої ОСОБА_9 (а.с.97-99), які стали підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і початку досудового розслідування за вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених статтею 125 та статтею155 КК.

20. Протокол огляду місця події від 15 липня 2018 року (а.с.117-121), в якому відображені результати виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення (злочину) відповідно до статті 237 КПК.

Так, при огляді місця події місцевості біля будинку культури по вулиці Незалежності смт. Дмитрівка Бахмацького району Чернігівської області встановлено точне місце, де відбувалися природні статеві зносини з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку ОСОБА_9 та заподіяння тілесних ушкоджень останній, проведено відповідне фотографування.

21. Постанови від 29 грудня 2018 року (а.с.103), від 17 січня 2019 року (а.с.105), від 14 грудня 2018 року (а.с.124), якими відповідно до статті 98 КПК було визнано речовими доказами:

21.1. мобільний телефон марки «SAMSUNG» DUOS GT-S7262» білого кольору з серебристим ободом з інформацію, яка малася на інтернет сторінці в «INSTAGRAM» ОСОБА_9 ;

21.2. об`єкт, ззовні схожий на волосину, вилучений у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 та зразки волосся з статевих органів, вилучені у ОСОБА_4 ;

21.3. фотознімки в кількості 6 штук з видимими тілесними ушкодженнями на тілі неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , які були оглянуті в судовому засіданні.

22. Висновок експерта № 141 від 5 вересня 2018 року (а.с.127-132), зміст якого відповідає статті 102 КПК, яким підтверджується:

22.1. відповідно наданим медичним документам на ім`я ОСОБА_9 у неї мали місце тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, цефалгічного та астено-вегетативного синдрому, синців обох параорбітальних ділянок, синців обох щічних ділянок, синця раковини лівого вуха, а також синця шиї справа, синця лівого плеча, забою грудної клітки зліва, а саме, синця та садна грудної клітки зліва, синця тазу (клубова ділянка) зліва; синця правої кисті (тильна поверхня), синця лівого передпліччя, а також у наданій медичній документації вказаний наступний діагноз ерозія шийки матки.

22.2. Даних про те, що тілесні ушкодження були спричинені різними травматичними предметами не має. Всі тілесні ушкодження, виявлені на тілі потерпілої ОСОБА_9 могли бути спричинені 14 липня 2018 року тупим предметом (предметами), котрими в тому числі є і руки, стиснуті в кулак.

22.3. Зважаючи на морфо-властивості, локалізацію та взаєморозташування виявлених на тілі потерпілої громадянки ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, остання отримала не менше як 8-м (вісім) травматичних дій.

22.4. На момент проведення експертизи дівоча перетинка потерпілої ОСОБА_9 була порушеною. Давність її порушення становить не менше 6-ти місяців до моменту проведення судово-медичної експертизи, потерпіла ОСОБА_9 жила статевим життям, що підтверджується записами гінеколога у наданій медичній документації та свідченнями самої потерпілої та може свідчити про здійснення статевого контакту.

22.5. При проведенні судово-імунологічної експертизи мазків із піхви у потерпілої ОСОБА_9 виявлено: «в слідах на марлевому тампоні та в мазках на предметному скельці з вмістом піхви ОСОБА_9 , сперма не знайдена. Забір мазків із анального отвору потерпілої не проводився через недоцільність, так як до моменту проведення експертизи потерпіла неодноразово здійснювала акт дефекації».

22.6. Будь-яких судово-медичних даних котрі б свідчили про зґвалтування потерпілої ОСОБА_9 не виявлено.

22.7. По ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у вигляді: закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, цефалічного та астено-вегетативного синдрому, синці обох параорбітальних ділянок, синці обох щічних ділянок, синець раковини лівого вуха, оцінюються в комплексі, оскільки під час утворення черепно-мозкової травми кожне наступне тілесне ушкодження, в ділянці голови, може збільшувати її прояви в цілому, отже відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження у вигляді синця шиї зправа, синця лівого плеча, забою грудної клітки зліва, а саме: синці та садна грудної клітки зліва, синця тазу (клубова ділянка) зліва; синця правої кисті (тильна поверхня), синця лівого передпліччя відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, як у сукупності так і кожне окремо. Діагноз, що вказаний у медичній документації ерозія шийки матки, є захворюванням, тому в оцінку ступеню тяжкості братися не може.

23. Висновок експерта № 140 від 14 серпня 2018 року (а.с.133-135), зміст якого відповідає статті 102 КПК, яким підтверджується, що:

23.1. При судово-медичній експертизі ОСОБА_4 ніяких тілесних ушкоджень на обличчі, тулубі та кінцівках, в тому числі і в області статевих органів не виявлено.

23.2. При судово-медичній експертизі нашарувань, взятих з статевих органів ОСОБА_4 на наявність клітин вагінального епітелію: мазків-відбитків з голівки статевого члену на предметних скельцях, змиву зі статевого члену на марлевому тампоні та мазків з марлевого тампону зі змивом зі статевого члену на предметних скельцях, клітини вагінального епітелію не виявлені.

24. Висновок експерта № 161 від 14 вересня 2018 року (а.с.136-140), зміст якого відповідає статті 102 КПК, яким підтверджується, що:

24.1. На момент проведення судово-медичної експертизи дівоча перетинка потерпілої ОСОБА_9 була порушеною. Давність її порушення становить не менше 6-ти місяців до моменту проведення судово-медичної експертизи, що підтверджується записами у наданій медичній документації, даними при гінекологічному огляді та свідченнями самої потерпілої. Будь-яких клініко-морфологічних даних, котрі б підтверджували чи спростовували статевий акт 14 липня 2018 року не має.

24.2. Виявлені на тілі потерпілої тілесні ушкодження, не є характерними для утворення при статевому акті.
24.3. Тілесні ушкодження, що виявлені на тілі потерпілої ОСОБА_9 у вигляді синця правої кисті (тильна поверхня), синця лівого передпліччя, синця лівого плеча є характерними для самозахисту опору потерпілої. Дані тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок ударів тупим предметом (предметами) або об такі. Тілесних ушкоджень в ділянці нижніх кінцівок не виявлено.
24.4. Тілесних ушкоджень в ділянці статевих органів потерпілої ОСОБА_9 виявлено не було.
24.5. При гінекологічному огляді потерпілої ОСОБА_9 сумісно з лікарем-гінекологом, у вмісті з заднього склепіння піхви, вилучено предмет, схожий на волосину, звивисту, темного кольору, довжиною біля 3-х см. На момент огляду волосся на статевих органах потерпілої було довжиною не більше 0,3 мм.

25. Висновок експерта № 698 від 14 січня 2019 року (а.с.141-142), зміст якого відповідає статті 102 КПК, яким підтверджується, що:

25.1. Об`єкт (об.№1), вилучений у неповнолітньої ОСОБА_9 , є волосиною людини, відноситься до довгого волосся тулуба, не виключено, походить з лобкової ділянки тіла і, враховуючи стан цибулини, є віджившою.

25.2. Порівняльне дослідження волосини не проводилось в зв`язку з недостатністю наданого на експертизу матеріалу, що не дає можливості висловитись про походження волосини від конкретної особи.

26. Висновок судово-психіатричного експерта № 50 від 31 січня 2019 року (а.с.143-148), зміст якого відповідає статті 102 КПК, яким підтверджується, що:

26.1. У ОСОБА_4 не виявлено клінічних ознак психічного захворювання.

26.2. ОСОБА_4 за своїм психічним станом на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
26.3. ОСОБА_4 на теперішній час не виявлено клінічних ознак психічного захворювання.
26.4. ОСОБА_4 за своїм психічним станом може правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження та давати про них правильні свідчення.

27. Дані, які характеризують обвинуваченого відображені в паспорті серії НОМЕР_1 , інформації щодо судимості, інформації щодо перебування на медичному обліку, характеристиках з місця проживання та навчання (а.с.157-173).

28. Квитанціями (а.с.154-156) підтверджуються витрати на придбання ліків та бензину.

V. Оцінка Суду.

А. Загальні принципи.
29. Стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною другою статті 125, частиною першою статті 155 КК Суду надано докази, які були дослідженні в судовому засіданні (див. пункти 6-16, 17-28).

30. З іншої сторони обвинувачений вину у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною другою статті 125, частиною першою статті 155 КК не визнав, надавши заперечувальні показання (див. пункт 5).

Також сторона захисту в підтвердження невинуватості послалась на показання свідка захисту ОСОБА_21 (див. пункт 17), наголосила на неконкретності обвинувачення та на тому, що надані стороною обвинувачення докази не підтверджують винуватість ОСОБА_4 .

31. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в такій конкретній ситуації враховує.

32. Зокрема в першу чергу Суд звертає увагу на особливості доказування в кримінальному процесі.
Так, чинний КПК поєднав в собі підходи, як з англосаксонської правової системи, так і континентальної, при цьому кримінальне процесуальне законодавство не розкриває змісту «стандартів доказування», хоча із положень чинного КПК прослідковується ряд норм, які відображають їх існування.
Наприклад із частини другої статті 17 КПК можна побачити стандарт доказування «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt), який є характерним для англосаксонської правової системи. При доктринальному тлумаченні висловлюється позиція, що для стандарту «поза розумним сумнівом»: не будь-який сумнів можна констатувати як розумний, існування сумнівів при прийнятті рішення є природним та не означає, що рішення є неправильним; для вирішення поставленого питання необхідно, щоб була впевненість, непохитність, відсутність будь-яких вагань; поняття «поза розумним сумнівом» не тотожне поняттю «абсолютна впевненість».

Із статті 94 КПК випливає стандарт «внутрішнього переконання», що є характерним для континентальної системи права і суть якого зводиться до того, що суддя повинен вільно оцінити докази на основі свого внутрішнього переконання.
Застосування стандартів доказування, з одного боку, дає суб`єкту правозастосування змогу сформувати сукупність належних, допустимих і достовірних доказів задля їх подальшого використання під час ухвалення відповідних рішень, а з іншого забезпечує формування в нього за результатами оцінювання доказів рівня переконання, необхідного для прийняття рішення.

Суд при дослідженні обставин даної справи не буде відходити від вказаних принципів.

33. Окремо Суд звертає увагу, що захист дитини від «сексуального розбещення» є важливою гарантією прав дитини, яка закріплена в Конвенції ООН про права дитини (див. наприклад статтю 34) і вимагає від держави вжиття засобів для забезпечення покарання ефективними, пропорційними та переконливими санкціями за скоєння правопорушень, на чому наголошено і в Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства.

В цьому контексті Суд хоче звернутись до підходів Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ), викладеному у справі «І.C. проти Румунії» (№ 36934/08, 24 травня 2016 року), яка стосувалась можливого зґвалтування заявниці у віці чотирнадцяти років і подальшого розслідування справи. Заявниця скаржилась, що у разі відсутності фактичних доказів нападу система кримінального правосуддя Румунії більш схильна приймати сторону чоловіків, які вдаються до зловживань, а не сторону заявника. Крім того, органи влади, відмовляючись брати до уваги вік та фізичну/психологічну вразливість заявниці, не виявили необхідності захистити її як неповнолітню особу.

ЄСПЛ встановив, що було порушення статті 3 (заборона нелюдського та такого, що принижує гідність, поводження) Конвенції, виходячи з того, що розслідування цієї справи було недостатнім, зокрема через неефективне застосування кримінально-процесуального законодавства Румунії для покарання всіх форм зґвалтування та сексуального насильства. Суд, зокрема, розглянув питання про те, що влада Румунії надала надмірного значення відсутності доказів того, що заявник виявив опір під час інциденту, виходячи з тверджень, зроблених заявленими злочинцями, в яких вони стверджували, що дівчина погодилася мати статеві зносини разом з тим, що на її тілі не було жодних ознак насильства. Крім того, ні прокурори, ні судді, які приймали рішення у цій справі, не використовували контекстно-чутливий підхід, не беручи до уваги її молодий вік, незначні психічні відхилення та той факт, що можливе зґвалтування, за участю трьох чоловіків, відбувалося вночі в холодну погоду ці фактори посилили вразливість заявника. Дійсно, особливу увагу слід звернути на аналіз наявної згоди заявниці на сексуальні зносини з урахуванням її незначного психічного відхилення. У цьому контексті характер можливого сексуального насильства проти заявниці був таким, що існування механізмів виявлення та звітування є основою для ефективного застосування відповідних кримінальних законів та доступу до відповідних засобів правового захисту.

У зв`язку із чим Судом буде приділено особливу увагу дотриманню прав дитини і захисту її від «сексуального насильства», особливостям виявлення і розслідування таких злочинів.

Б. Щодо обвинувачення за частиною другою статті 125 КК.
34. Повертаючись до обставин справи Суд підкреслює, що по суті при розгляді справи виникла ситуація в якій необхідно протиставити дві протилежні позиції, одна з яких зводиться до того, що обвинувачений заподіяв тілесні ушкодження потерпілій, а інша вказує на те, що він потерпілу в день отримання тілесних ушкоджень не бачив і, як наслідок, не міг заподіяти тілесні ушкодження.
Як сторона обвинувачення, так і сторона захисту надали докази, кожен в підтвердження своєї позиції (див. пункти 29-30).

35. Далі Суд зазначає, що із показань потерпілої ОСОБА_7 (див. пункт 6) вбачається, що 14 липня 2018 року близько 18 години за приміщенням будинку культури по АДРЕСА_3 обвинувачений заподіяв їй тілесні ушкодження.

Дані показання узгоджуються із показаннями свідків обвинувачення. Зокрема свідок ОСОБА_20 (див. пункт 16) пояснила, що 14 липня 2018 року в період часу приблизно між 18-19 годиною на центральній дорозі смт. Дмитрівка, біля сільської ради, вона зустріла ОСОБА_9 і бачила ОСОБА_4 , що підтверджує обставини їх зустрічі і спростовує позицію сторони захисту про те, що обвинувачений не бачив потерпілу.
В свою чергу показання свідків ОСОБА_22 (див. пункт 8), ОСОБА_14 (див. пункт 11), ОСОБА_16 , (див. пункт 13), та ОСОБА_23 (див. пункт 15), фотознімки (див. пункт 21) підтверджують візуальну наявність тілесних ушкоджень на потерпілій.
Вказані вище показання логічно узгоджуються із висновками експерта № 141 від 5 вересня 2018 року та № 161 від 14 вересня 2018 року (див. пункти 22, 24), які розкривають причини та час виникнення тілесних ушкоджень, їх ступінь тяжкості, свідчать про можливість їх заподіяння від ударів.

В сукупності з даними доказами мають значення і дані відображені в протоколі огляду місця події від 15 липня 2018 року (див. пункт 20), що підтверджують встановлення точного місця, де відбувалося заподіяння тілесних ушкоджень останній.

36. Надаючи оцінку показанням обвинуваченого (див. пункт 5) та свідка ОСОБА_21 (див. пункт 17), який є батьком обвинуваченого, Суд враховує, що вони є суперечливими та спростовуються наведеними вище матеріалами справи.

37. Проведене вище співставлення «групи двох протилежних доказів» підтвердило позицію сторони обвинувачення, яка виконала свій обов`язок по доведенню винуватості «поза розумним сумнівом».

38. Таким чином, аналіз доказів по справі, дає підстави Суду зробити висновки про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 125 КК.

Б. Щодо обвинувачення за частиною першою статті 155 КК.
39. Пред`явивши обвинувачення ОСОБА_4 за вказаною нормою закону йому інкриміновані декілька епізодів, які мали місце в середині грудня 2017 року (див. пункт 4) та 14 липня 2018 року близько 18 год. 20 хв. та 19. год. 00 хв. (див. пункти 2-3).
В даних правовідносинах дослідженню підлягають дві протилежні позиції, одна з яких зводиться до того, що обвинувачений достовірно знаючи, що ОСОБА_9 , є особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, вступив з останньою в статеві зносини природнім способом, а інша вказує на те, що він статевих зносин з потерпілою не мав.
Як сторона обвинувачення, так і сторона захисту надали докази, кожен в підтвердження своєї позиції (див. пункти 29-30).

40. Далі Суд зазначає, що із показань потерпілої ОСОБА_7 (див. пункт 6) вбачається, що 14 липня 2018 року близько 18 години за приміщенням будинку культури по АДРЕСА_3 обвинувачений вступив з нею в статеві зносини і пізніше близько 19. год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 , також вступив в статеві зносини.
Дані показання узгоджуються із показаннями свідків обвинувачення. Зокрема свідок ОСОБА_20 (див. пункт 16) пояснила, що 14 липня 2018 року в період часу приблизно між 18-19 годиною на центральній дорозі смт. Дмитрівка, біля сільської ради, вона зустріла ОСОБА_9 і бачила ОСОБА_4 , що підтверджує обставини їх зустрічі і спростовує позицію сторони захисту про те, що обвинувачений не бачив потерпілу.
В свою чергу показання свідків ОСОБА_11 (див. пункт 7) та ОСОБА_17 (див. пункт 14) підтверджують, що сім`я ОСОБА_18 скаржилась на те,що ОСОБА_4 переслідує ОСОБА_9 , у зв`язку із чим разом із сільським головою обвинуваченому було роз`яснено, що б він припинив переслідувати дівчину, яка є малолітньою, тобто знайшли підтвердження обставини про взаємовідносини обвинуваченого з потерпілою, його обізнаність з її малолітнім віком, що спростовує протилежну версію сторони захисту щодо необізнаності обвинуваченого про малолітній вік потерпілої.
Також обставини про наявність взаємовідносин між обвинуваченим і потерпілим підтвердила свідок ОСОБА_13 (див. пункт 10).

Вказані вище показання логічно узгоджуються із висновками експерта № 141 від 5 вересня 2018 року, № 161 від 14 вересня 2018 року та № 698 від 14 січня 2019 року (див. пункти 22, 24-25), які підтверджують обставини, що потерпіла вела статеве життя і знаходження на ній волосини людини, походження якої з лобкової ділянки тіла не виключається і потерпілій не належала.

При цьому, будь-яких судово-медичних даних котрі б свідчили про зґвалтування потерпілої ОСОБА_9 не виявлено (див. п.п. 22.6 пункту 22).

В сукупності з даними доказами мають значення і дані відображені в протоколі огляду місця події від 15 липня 2018 року (див. пункт 20), що підтверджують встановлення точного місця, де відбувався статевий контакт.

41. В цій ситуації надаючи оцінку показанням обвинуваченого (див. пункт 5) та свідка ОСОБА_21 (див. пункт 17), який є батьком обвинуваченого, Суд враховує, що вони є суперечливими та спростовуються наведеними вище матеріалами справи.

42. Проведене вище співставлення «групи двох протилежних доказів» підтвердило позицію сторони обвинувачення, яка виконала свій обов`язок по доведенню винуватості «поза розумним сумнівом».

43. Таким чином, аналіз доказів по справі, дає підстави Суду зробити висновки про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 155 КК за епізодами, що мали місце 14 липня 2018 року.

44. Досліджуючи питання про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 155 КК за епізодом, що мав місце в середині грудня 2017 року Суд звертає увагу на наступне.
44.1. Зокрема ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення за вчинення діяння щодо природних статевих зносин з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, яке мало місце в середині грудня 2017 року.

В свою чергу частиною другою статті 4 КК передбачено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

44.2. А стаття 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює гарантію про те, що нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом.

Важливо, що «гарантія, встановлена у статті 7 Конвенції, яка є істотним елементом верховенства права, посідає визначне місце у системі захисту за Конвенцією... Ця гарантія має тлумачитися та застосовуватися, як це випливає з її предмета і цілі, у такий спосіб, щоб забезпечувати ефективний захист від свавільного переслідування, засудження та покарання... Відповідно вона втілює, у загальних визначеннях, принцип, за яким лише закон може визначати злочин та передбачати покарання (nullum crimen, nulla poena sine lege)... Зокрема, забороняючи поширювати сферу застосування існуючих покарань за правопорушення на дії, що до цього не вважалися кримінальними правопорушеннями, воно також встановлює принцип, за яким кримінальне законодавство не повинно застосовуватися поширювально на шкоду обвинуваченого, наприклад, за аналогією» (див. пункт 62 рішення ЄСПЛ у справі «Вєренцов проти України»).
44.3. Так станом на грудень 2017 року діяла редакція частини першої статті 155 КК, яка передбачала відповідальність за статеві зносини з особою, яка не досягла статевої зрілості.
Законом України «Про внесення змін до КК щодо захисту дітей від сексуальних зловживань та сексуальної експлуатації» № 2334-ІІІ від 14 березня 2018 року, який набрав чинності 18 квітня 2018 року у частину першу статті 155 КК, були внесені зміни, згідно з якими кримінальна відповідальність визначалась за природні або неприродні статеві зносини з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, вчинені повнолітньою особою.
Таким чином, станом на грудень 2017 року, тобто на час вчинення першого епізоду діяння, яке інкримінується обвинуваченому, КК не містив визначення злочинності такого діяння, в якому в подальшому він і обвинувачується природні або неприродні статеві зносини з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, вчинені повнолітньою особою, тобто КК не передбачав за дані дії кримінального покарання.
Отже обвинувачення ОСОБА_4 за вказаним епізодом було сформульоване саме в редакції частини першої статті 155 КК, яка чинна на даний час, що свідчить про відсутність в діях обвинуваченого об`єктивної сторони діяння, яке йому інкримінується і є підставою для виправдання за цим епізодом.
У зв`язку із чим необхідно виключити ознаку повторності за епізодом, що мав місце 14 липня 2018 року близько 18 год. 20 хв.

45. Отже, Суд, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені Судом відповідно до статті 94 КПК, знаходить, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані:

45.1. за частиною другою статті 125 КК, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я;
45.2. за частиною першою статті 155 КК, як природні статеві зносини з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, вчинені повнолітньою особою за епізодами, що мали місце 14 липня 2018 року близько 18 год. 20 хв. та близько 19. год. 00 хв.

VІ. Призначення покарання.

46. Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 66 КК не встановлено.

47. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 67 КК є вчинення злочину особою повторно.

Суд не враховує при призначенні покарання вказану стороною обвинувачення обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину щодо малолітньої дитини, оскільки ОСОБА_9 на час вчинення злочину досягла 14 років і мала статус неповнолітньої дитини (стаття 6 Сімейного кодексу України).

48. Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_4 . Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статей 65-68 КК бере до уваги:

48.1. ступінь тяжкості вчинених злочинів, що згідно із статтею 12 КК є злочинами невеликої та середньої тяжкості відповідно;

48.2. враховує наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);

48.3. особу винного його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;

48.4. наявність постійного місця проживання та посередньої характеристики за таким;

48.5. відсутність обставин, які пом`якшують покарання, за наявності обставини, яка обтяжує таке;

48.6. те, що він судимості не має;

48.7. зміст досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого (а.с.176-177), згідно із якою орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

49. У зв`язку з чим, Суд доходить висновку, що відсутні підстави для обрання покарань ОСОБА_4 , не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, але, обираючи таке, є всі підстави обрати його не в межах максимальної санкції закону, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

50. За таких обставин, Суд доходить висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання:

50.1. за частиною другою статті 125 КК у виді арешту на строк 3 (три) місяці;

50.2. за частиною першою статті 155 КК у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.

51. Оскільки ОСОБА_4 скоїв два злочини, передбачені різними статтями Особливої частини КК, за жоден з яких його не було засуджено (сукупність злочинів) необхідно застосувати до нього положення частини першої статті 70 КК і призначити покарання за сукупністю злочинів, при цьому, Суд вважає за можливе керуватись принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у зв`язку із чим остаточне покарання йому необхідно призначити у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.

При вирішенні питання про те, який із передбачених статтею 70 КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), Суд враховує, крім даних про особу винного й відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, яка обтяжує таке, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків та вид сукупності.

52. Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань ОСОБА_4 . Суд не знаходить.

VІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

53. При розгляді цивільного позову прокурора Суд враховує, що виходячи із змісту частини другої статті 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Так, відповідно до частини другої статті 1191 Цивільного кодексу України (далі ЦК) Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.

А згідно із частинами першою і третьою статті 1206 ЦК та особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищені меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчинені злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.

Суд знаходить, що заподіяна шкода здоров`ю потерпілої сталася внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , за наявності його вини, причинного зв`язку між протиправною поведінкою останнього та шкідливими наслідками, які були заподіяні потерпілій.

Таким чином, оскільки ОСОБА_9 перебувала на лікуванні саме з приводу тілесних ушкоджень, отриманих від вчинення злочину ОСОБА_4 , знайшли підтвердження доводи позову про необхідність відшкодування коштів, що є підставою для його задоволення в повному обсязі.

54. Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_7 , яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , Суд знаходить, що шкода сталася внаслідок протиправних дій обвинуваченого, за наявності його вини, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкідливими наслідками, які були заподіяні потерпілій.

54.1. В даних правовідносинах, розмір відшкодування моральної шкоди, Суд визначає з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнала ОСОБА_9 (береться до уваги те, що шкода заподіяна злочинними діями, які порівняно з іншими видами правопорушень є найбільш суспільно небезпечними), тривалістю відновлювального періоду, стану здоров`я потерпілої, тяжкості вимушених змін у її життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану (оскільки шкода була заподіяна здоров`ю неповнолітньої потерпілої, яке відповідно до статті 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю), а також виходячи із принципу справедливості та розумності.

У зв`язку із чим, Суд знаходить, що, за обставинами справи, моральна шкода підлягає стягненню з обвинуваченого в розмірі 5000 грн. 00 коп. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

54.2. Визначаючи розмір відшкодування матеріальних збитків, Суд знаходить, що їх розмір підтверджується на суму 2480 грн. 48 коп. (дві тисячі чотириста вісімдесят гривень 48 копійок) (а.с.154-156), оскільки не підлягають стягненню витрати на бензин в сумі 679 грн. 77 коп. (шістсот сімдесят дев`ять гривень 77 копійок), зв`язок яких із заподіяною шкодою матеріалами справи не підтверджений.

54.3. Наведене є підставою для часткового задоволення позову.

55. Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК.

56. Процесуальні витрати по справі відсутні.

57. Запобіжний захід ОСОБА_4 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання Суд не вбачає.

З цих підстав,
керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_4 визнати винуватим за частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України та за частиною першою статті 155 Кримінального кодексу України за епізодами, що мали місце 14 липня 2018 року близько 18 год. 20 хв. та близько 19. год. 00 хв. і призначити покарання:

1.1.за частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України у виді арешту на строк 3 (три) місяці

1.2.за частиною першою статті 155 Кримінального кодексу України у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.

2. На підставі частини першої статті 70 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.

3. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

4. ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною першою статті 155 Кримінального кодексу України за епізодом, що мав місце в середині грудня 2017 року у зв`язку із недоведеністю того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення та виправдати.

5. Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Бахмацької центральної районної лікарні Чернігівської області до ОСОБА_4 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення задовольнити повністю.

5.1. Стягнути з ОСОБА_4 на користь місцевого бюджету Бахмацького району Чернігівської області (р/р 25007, УК у Бахмацькому районі, МФО 899998, Код ) грошові кошти витрачені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої ОСОБА_9 в сумі 6902 грн. 50 коп. (шість тисяч дев`ятсот дві гривні 50 копійок).

6. Цивільний позов ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

6.1. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 5000 грн. 00 коп. (п`ять тисяч гривень 00 копійок) моральної шкоди та 2480 грн. 48 коп. (дві тисячі чотириста вісімдесят гривень 48 копійок) матеріальної шкоди, що разом становить 7480 грн. 48 коп. (сім тисяч чотириста вісімдесят гривень 48 копійок).

7. Речові докази:

7.1. мобільний телефон марки «SAMSUNG» DUOS GT-S7262» білого кольору з серебристим ободом з інформацію, яка малася на інтернет сторінці в «INSTAGRAM» ОСОБА_9 , який зберігається у ОСОБА_9 повернути останній, як власнику.

7.2. об`єкт, ззовні схожий на волосину, вилучений у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 та зразки волосся з статевих органів, вилучені у ОСОБА_4 знищити.

7.3. фотознімки в кількості 6 штук з видимими тілесними ушкодженнями на тілі неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

8. Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Чернігівського апеляційного суду через Бахмацький районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Бахмацького районного суду
Чернігівської області ОСОБА_1