Житомирський апеляційний суд
Справа №280/159/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 368 ч.4 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000153 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2019 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липівка Крижопільського району Вінницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, інваліда 2-ої групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого за ч.4 ст.368 КК України, -
в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, таким що підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд розглянув справу однобічно та упереджено, оскільки не надав належної оцінки показанням свідків та обвинуваченого, без будь-яких законних підстав визнав основні докази по справі недопустимими, а також не повернув прокурору матеріали кримінального провадження (6 томів), які надійшли до Коростишівського районного суду з апеляційного суду. Вказує, що вирок суду містить посилання на докази, які не досліджувались судом під час судових засідань за клопотанням сторони обвинувачення, у ньому не зазначено прокурора ОСОБА_11 який брав участь в судових засіданнях та проводив допити свідків, а також не зазначено секретарів судового засідання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які приймали участь в судових засіданнях 27.05.2016 року, 06.04.2017 року та 20.04.2017 року. Крім того, зазначає, що в резолютивній частині вироку не зазначено долі вилучених у обвинуваченого дисконтних та кредитних карток у кількості 18 шт., свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Toyota Rav-4» та посвідчення голови Володарсько-Волинської районної ради. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості (довідка, журнал судового засідання чи запис) про те чи відбувався розгляд справи 22.02.2017 року. Посилається на те, що поза увагою суду залишився той факт, що захист обвинуваченого здійснювався 2 захисниками, проте розгляд справи чомусь було проведено без участі адвоката ОСОБА_9 , що на думку прокурора порушило право обвинуваченого на захист.

Вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2019 року ОСОБА_10 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України у зв`язку з недоведеністю в його діях складу зазначеного правопорушення та виправдано його за даним обвинуваченням.
Судові витрати по справі за проведення судово-технічних та судово-хімічних експертиз в сумі 4072,64 грн. віднесено на рахунок держави.
Вирішено питання щодо речових доказів.
У вироку суду зазначено, що ОСОБА_10 обвинувачується в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди, поєднаної з вимаганням, у вигляді грошових коштів в сумі 35000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 279650грн. та є великим розміром, за наступних обставин.

Так, 04.11.2010р. ОСОБА_10 обрано депутатом Володарсько-Волинської районної ради та рішенням першої сесії Володарсько-Волинської районної ради 6-го скликання від 16.11.2010 останнього обрано головою районної ради, тобто відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 КК України, ст. 25 Закону України «Про державну службу» (в редакції станом на 2013 рік), ст.14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та враховуючи, що рішенням другої сесії (другого засідання) Володарсько-Волинської районної ради 5-го скликання від 04.05.2006р. ОСОБА_10 присвоєно 5 ранг посадової особи місцевого самоврядування 3 категорії, він є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Діючи відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» голова районної ради здійснює загальне керівництво діяльністю районної ради, скликає сесії районної ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради, веде пленарні засідання, забезпечує підготовку сесій ради з питань, що вносяться на її розгляд, підписує рішення ради та протоколи сесій ради, організовує контроль за їх виконанням, представляє раду у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, трудовими колективами, адміністрацією підприємств, установ, організацій і громадянами, координує діяльність постійних комісій ради, дає їм доручення, сприяє організації виконання їх рекомендацій, здійснює керівництво виконавчим апаратом ради.

Згідно з положеннями ст. 9-1 Кодексу України про надра, до компетенції обласних рад, зокрема належить:

- надання надр у користування для розробки родовищ корисних копалин місцевого значення;

- погодження клопотань про надання надр у користування з метою геологічного вивчення і розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення, а також для цілей, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин.

Відповідно до ст. 16 Кодексу України про надра, спеціальні дозволи на користування надрами надаються переможцям аукціонів, крім випадків, визначених Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Надання спеціальних дозволів на користування надрами, крім випадків користування надрами на умовах угод про розподіл продукції, укладених відповідно до Закону України «Про угоди про розподіл продукції», здійснюється після попереднього погодження з відповідною радою питання про надання земельної ділянки для зазначених потреб, крім випадків, коли у наданні земельної ділянки немає потреби.

Згідно пункту 9 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615, надання надр у користування, за винятком надання надр на умовах угод про розподіл продукції, погоджується заявником із:

- радою міністрів Автономної Республіки Крим, відповідними обласними, Київською і Севастопольською міськими радами на користування ділянками надр з метою геологічного вивчення, розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення, а також для цілей, не пов`язаних з видобування корисних копалин;

- відповідними районними, міськими, селищними, сільськими радами - на користування ділянками надр, що містять корисні копалини місцевого значення.

Відповідно до пунктів 4, 5 рішення п`ятої сесії Житомирської обласної ради шостого скликання від 17.05.2011 № 211 «Про перелік документів для надання погоджень щодо отримання спеціальних дозволів на користування надрами» та додатків №№ 1, 2 до нього, надання погодження сільськими, селищними, районними радами, на території яких буде здійснюватись надрокористування, є обов`язковим.

Під час виконання ОСОБА_10 повноважень голови Володарсько-Волинської районної ради, 25.09.2013р. до нього звернувся директор ТОВ «Ера-Полісся» ОСОБА_14 з метою реалізації свого законного права на отримання спеціального дозволу на користування надрами Рудня-Шляховського родовища, розташованого на території Добринської сільської ради Володарсько-Волинського району для здійснення підприємницької діяльності, а саме попереднього обговорення процедури отримання погодження районної ради на спеціальне користування надрами.

У ході вказаної розмови, ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні свого службового кабінету Володарсько-Волинської районної ради, розташованої за адресою: смт. Володарськ-Волинський, вул. К. Маркса, буд. № 6, вирішив сприяти у позитивному вирішенні цього питання сесіями селищної, районної та обласної рад лише за умови передачі йому неправомірної вигоди у великому розмірі та призначив ОСОБА_14 зустріч на 08.10.2013.

У ході зустрічі, яка відбулася 08.10.2013 у м. Коростишів поблизу супермаркету «Фуршет» по вул. Більшовицькій, ОСОБА_10 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди у великому розмірі, повідомив ОСОБА_14 про те, що рішення сесій вищевказаних рад щодо надання погодження в отриманні спеціального дозволу на користування надрами можливе виключно за умови передачі йому неправомірної вигоди в сумі 35 000 доларів США.

Крім того, у ході цієї розмови, ОСОБА_10 висунув вимогу ОСОБА_14 про те, що 5000 доларів США останній має передати йому до початку сесії Володарсько-Волинської селищної ради, а решту коштів в сумі 30000 доларів США - після отримання рішення сесії селищної ради.

При цьому діючи всупереч інтересів служби, ОСОБА_10 наголосив, що в разі відмови дати вказані грошові кошти, він не вчинить залежні від нього дії, і тим самим змусив ОСОБА_14 вважати, що його законним інтересам загрожує реальна небезпека та примусив останнього підкоритись своїм незаконним вимогам щодо давання неправомірної вигоди.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди у великому розмірі, поєднаного із вимаганням, службовою особою, яка займає відповідальне становище, діючи умисно, з корисливих мотивів та всупереч інтересам служби, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, 29.10.2013 перебуваючи на виїзді із смт. Володарськ-Волинський у напрямку с. Поромівка Житомирської області, приблизно о 9 год. 30 хв. ОСОБА_10 , за сприяння у погодженні сесією Володарсько-Волинської селищної ради питання щодо надання спеціального дозволу на користування надрами ТОВ «Ера-Полісся», одержав від ОСОБА_14 поєднану з вимаганням першу частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у вигляді 5000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становило 39950 грн.

Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на реалізацію злочинного наміру, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, шляхом отримання неправомірної вигоди у великому розмірі, поєднаного із вимаганням 12.11.2013, о 18 год. 55 хв. перебуваючи у м. Коростишеві по вул. Більшовицькій, поблизу магазину «Фуршет» ОСОБА_10 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, шляхом вимагання, за сприяння у погодженні сесіями Володарсько-Волинської районної та Житомирської обласної рад питання щодо надання спеціального дозволу на користування надрами ТОВ «Ера - Полісся», одержав від ОСОБА_14 другу частину неправомірної вигоди в сумі 30000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становило 239700 грн.

Виправдовуючи ОСОБА_10 , суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України та вважав за необхідне, виходячи з принципу презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України), виправдати останнього на підставі п.3 ч. 1 ст. 373 КПК України, визнавши докази обвинуваченні недопустимими.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора в підтримання апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисників в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Положення ст. 94 КПК України вимагають від суду належної оцінки кожного доказу з точки зору його допустимості, належності, достовірності, а сукупності доказів з точки зору їх достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Чинне законодавство цілком визначено говорить про сукупність доказів як про найбільш важливу умову ухвалення обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. При цьому досить важливе значення мають виклад і мотивування оцінки кожного доказу у поєднанні з іншими доказами.
Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не дотримався зазначених вище вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається зі змісту вироку, виправдовуючи обвинуваченого ОСОБА_10 , суд першої інстанції послався на те, що обвинувачення ґрунтується на недопустимих доказах, оскільки стороною обвинувачення не були відкриті у відповідності до ст. 290 КПК України документи (зокрема, ухвали слідчого судді), які стали правовою підставою для проведення у кримінальному провадженні негласних слідчих (розшукових) дій.

Даний висновок суду узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону та позицією Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року, згідно якої невідкриття матеріалів сторонами одна одній в порядку ст. 290 КПК України після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими як доказ.

Для доведення допустимості результатів негласних слідчих (розшукових) дій мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їх постанови, доручення, ухвала слідчого судді), оскільки змістом цих документів сторони можуть перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно негласних слідчих (розшукових) дій.

Проте, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в матеріалах провадження містяться ряд клопотань прокурора про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 18.10.2013 року та 29.10.2013 року, та лист голови Житомирського апеляційного суду від 19.11.2018 року про те, що ухвали слідчих суддів, на підставі яких було надано дозволи на проведення зазначених негласних слідчих (розшукових) дій від 21.10.2013р. та 29.10.2013 року знищені рішенням експертної комісії Апеляційного суду Житомирської області, про що складено відповідні акти від 21.02.2014р. та 21.02.2014 року (а.п.24 т.5).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про визнання недопустимими доказами результатів негласних слідчих (розшукових) дій.

Крім того, на підставі зазначеного судом першої інстанції визнано недопустимими всі докази надані стороною обвинувачення, окрім показів свідка ОСОБА_14 наданих в судовому засіданні, які самі по собі не є достатніми для прийняття рішення про визнання винним ОСОБА_10 в інкримінованому злочині.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції також не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 внесені 18.10.2013 року на підставі заяви директора TOB «Ера-Полісся» ОСОБА_14 про вимагання головою районної ради ОСОБА_10 неправомірної вигоди, а не матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій.

Також, безпідставно, на переконання колегії суддів, визнано недопустимими доказами:

протокол обшуку у будинку ОСОБА_15 (за місцем проживання ОСОБА_16 - голови селищної ради) від 12.11.2013 року та протокол огляду грошових коштів вилучених у ОСОБА_15 від 21.11.2013 в якому вказано, що серед вилучених у ОСОБА_15 грошових коштів виявлена одна купюра номіналом 100 доларів США (номер та серія KL 56918679В) яка співпадає з тією, яка було вручена заявнику ОСОБА_14 29.10.2013 року за результатами складання протоколу маркування та вручення грошових коштів від 29.10.2013 року;
протокол обшуку від 12.11.2013 року в якому зазначено, що проведено обшук в автомобілі Тойота Рав4 д/н НОМЕР_1 , належному ОСОБА_10 , в ході якого в бардачку вказаного автомобіля виявлено 30000 доларів США відносно чого ОСОБА_10 пояснив, що ці кошти щойно поклав до бардачка його знайомий на ім`я ОСОБА_17 ;
протокол огляду від 12 листопада 2013 року відповідно до якого оглянуто вилучені в автомобілі ОСОБА_10 30000 доларів США;
протокол обшуку від 12.11.2013 року проведеного в службовому кабінеті ОСОБА_18 , згідно якого в сейфі було виявлено чотири купюри по 100 доларів США, номери яких співпали з тими, які було вручено заявнику ОСОБА_14 29.10.2013 року за результатами складання протоколу маркування та вручення грошових коштів від 29.10.2013 року.
Вказані слідчі дії провадилися відповідно до вимог ст.ст. 233, 234 КПК України, дозвіл на проведення яких був наданий ухвалами слідчих суддів Корольовського районного суду м. Житомира.
Крім того, судом не надано оцінку показів свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що він звернувся до ОСОБА_10 з приводу отримання дозволу на розробку родовища, коли це було він не пам`ятає. ОСОБА_10 повідомив йому, що для отримання дозволу потрібна буде грошова сума, він зрозумів, що це для ОСОБА_10 особисто, сказав необхідно 5000 доларів США за рішення селищної ради та 30000 доларів США за рішення районної ради і кошти мали бути передані до сесії, ця розмова відбулась скоріш в кабінеті ОСОБА_10 , але точно не пам`ятає. Зі слів ОСОБА_10 він зрозумів, що якщо не заплатять кошти, то дозволу не отримають. В подальшому він приїжджав до райради, і за межами міста зустрівся з ОСОБА_10 , де в автомобілі останнього передав 5000 доларів США. В подальшому, іншу частину грошей в сумі 30000 доларів США він передав ОСОБА_10 в м. Коростишеві поблизу магазину «Фуршет», гроші поклав в бар дачок автомобіля ОСОБА_10 та вийшов з автомобіля. До ОСОБА_10 він звертався як директор ТОВ «Ера Полісся», йому запропонував стати директором засновник товариства ОСОБА_19 , іншого він не пам`ятає. При якій зустрічі ОСОБА_10 сказав про гроші він не пам`ятає. Гроші йому вручили працівники СБУ, де саме це відбувалось і чи були у нього технічні засоби для запису він не пам`ятає. Документи в селищну раду подавав він, але коли саме не пам`ятає.
Місцевий суд послався лише на те, що самі по собі показання одного свідка не є достатніми для прийняття рішення щодо визнання вини ОСОБА_10 в інкримінованому останньому злочині.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідальність за одержання неправомірної вигоди настає лише за умови, якщо службова особа одержала її за виконання чи невиконання будь-якої дії з використанням свого службового становища. З цих положень закону, по-перше, випливає, що за неправомірну вигоду службова особа може вчинити активні дії або може утриматися від їх вчинення (бездіяльність). По-друге, як дія, так і бездіяльність, які обумовлені неправомірною вигодою, службова особа могла чи повинна була вчинити з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків. Інакше кажучи, діяння, вчинене винним за неправомірну вигоду, повинне бути пов`язане з його службовим становищем. До таких відноситься не тільки дії, що безпосередньо входять до кола службових повноважень службової особи, але й ті, які вона хоча й не уповноважена була здійснювати, однак завдяки своєму службовому становищу могла вжити необхідних заходів для їх вчинення іншими службовими особами.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався та не дослідив питання стосовно того, чи міг ОСОБА_10 використовуючи своє службове положення сприяти у погодженні сесією Володарсько-Волинської селищної ради питання щодо надання спеціального дозволу на користування надрами ТОВ «Ера-Полісся».

З огляду на наведене, колегія суддів вважає помилковими та передчасними висновки суду першої інстанції щодо показів свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_14 , яким на думку суду, не відомо про зацікавленість ОСОБА_10 у вирішенні питання ОСОБА_14 щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою отримання неправомірної вигоди.

Отримані покази, суд не оцінив з точки зору їх достовірності, належності, допустимості, а в сукупності - з точку зору достатності, та взаємозв`язку з іншими доказами, для прийняття відповідного процесуального рішення, оскільки показання є процесуальними джерелами доказів, згідно ст. 84 КПК України.

Відсутність ретельного дослідження судом наданих органами досудового розслідування і стороною обвинувачення доказів, неналежна оцінка досліджених судом доказів, стали причинами ухвалення передчасного і необґрунтованого рішення.

Зазначені порушення свідчать про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, і є такими, що відповідно з п.п. 1, 2 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Доводи прокурора про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості (довідка, журнал судового засідання чи запис) про те чи відбувався розгляд справи 22.02.2017 року спростовуються матеріалами кримінального провадження, оскільки згідно довідки секретаря судового засідання Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_22 22 лютого 2017 року о 15 год. 00 хв. кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 за ч.4 ст. 368 КК України не розглядалося в зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_1 у відпустці (т.4 а.п. 82).

Посилання апелянта на те, що при розгляді провадження було порушено право обвинуваченого на захист, не є підставою для скасування виправдувального вироку згідно ч.3 ст.409 КПК України. Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, захист обвинуваченого здійснювався 2 захисниками, проте зі згоди обвинуваченого ОСОБА_10 в судових засіданнях брав участь один захисник, що ніяким чином не порушує право на захист.

Доводи апелянта про те, що в резолютивній частині вироку не зазначено долі окремих речових доказів та суд першої інстанції посилався на докази, які не були предметом дослідження судом, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу.

Так, відповідно до п.1 ч.4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою у резолютивній частині вироку зазначається, зокрема, рішення щодо речових доказів і документів.

Разом з тим, судом першої інстанції не вирішено, відповідно до вимог ст. 100 КПК України, долю речових доказів у кримінальному провадженні, а саме: вилучених у обвинуваченого дисконтних та кредитних карток у кількості 18 шт., свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Toyota Rav-4» та посвідчення голови Володарсько-Волинської районної ради.

Крім того, відповідно до ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Проте, згідно технічного запису судових засідань докази були оголошені прокурором, тому в розумінні вимог зазначеного закону не можна вважати, що вони були предметом дослідження суду.

Враховуючи, вимоги ч.1 ст.404 КПК України щодо перегляду судом апеляційної інстанції судових рішень суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, те, що прокурор в апеляційній скарзі не просив про дослідження доказів та ухвалення нового рішення, колегія суддів позбавлена можливості надати оцінку доказам сторін в даному кримінальному провадженні, а відповідно і постановити своє рішення.

Виходячи з того, що допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити обставини кримінального провадження, перевірити доводи, які викладені в апеляційній скарзі прокурора та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 412 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2019 року щодо ОСОБА_10 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: