Справа № 464/6008/19
пр.№ 1-кс/464/2652/19
У Х В А Л А
11 листопада 2019 року м. Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про арешт майна,

в с т а н о в и в :

слідчий СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 у зв`язку із досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0002953 від 04 листопада 2019 року звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором про накладення арешту на майно, що було вилучене в ході огляду місця події, а саме: пару кросівок чорно-сірого кольору з білою підошвою, шляхом заборони відчуження розпорядження та користування даним майном. У судове засіданні учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце цього засідання, а тому слідчий суддя здійснює розгляд клопотання у їх відсутності, адже неявка не перешкоджає цьому у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України.

Фіксування за допомогою технічних засобів судового засідання не здійснюється згідно з ч. 2 ст. 107 КПК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов до наступного висновку з огляду на таке.

При розгляді клопотання встановлено, що Сихівським відділом поліції ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 04 листопада 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002953 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Згідно із матеріалами клопотання 03.11.2019 ОСОБА_4 з невстановленою слідством особою, з корисливих мотивів, повторно, виклав велосипед. Внаслідок таких дій заподіяв матеріальну шкоду потерпілому.

Під час огляду місця події 06.11.2019 у кабінеті АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 виявлено та вилучено кросівки чорно-сірого кольору з білою підошвою, які були оглянуті. Постановою слідчого від 07.11.2019 майно визнано речовими доказами, долучено до матеріалів кримінального провадження та передано на зберігання в камеру схову Сихівського ВП ГУ НУ у Львівській області.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арешт є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів. У даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу (ч.2, ч.3 ст.170 КПК України).

Виходячи з приписів ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно абзацу другого ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя прийшов переконання, що в клопотанні, не доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України для накладення арешту на вказане майно, не доведено необхідність накладення такого арешту на майно запропонованими шляхами, слідчий суддя не встановив із поданих до матеріалів клопотання належних підстав для арешту майна, адже лише вказано про можливість використання такого майна як предмета чи засобу вчинення кримінального правопорушення без будь-яких обґрунтованих цьому підстав, а тому, слідчий суддя прийшов висновку про відмову у задоволенні клопотанні за недоведеністю.

Керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 369-372, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

у клопотанні слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна, а саме: пару кросівок чорно-сірого кольору з білою підошвою, шляхом заборони відчуження розпорядження та користування даним майном, у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002953 від 04 листопада 2019 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1