справа №619/1531/19
провадження №1-кп/619/275/19
ВИРОК
18 червня 2019 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, розлученого, з середньою освітою, працює, однак, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 01.11.2010 за ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 02.07.2014 згідно ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.06.2014 на підставі ст.2 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.305, ч.1 ст.309 КК України,
25.02.2019 ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, вирішив дистанційно придбати наркотичний засіб - канабіс, у м. Харкові, з метою його подальшого переміщення на територію Російської Федерації до м. Москва для особистого вживання без мети збуту. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, 25.01.2019 ОСОБА_5 знайшов в мережі Інтернет оголошення та придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс. У подальшому, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_5 прослідував на Південний вокзал м. Харкова, де придбав квиток на пасажирське місце №47 рейсового автобусу сполученням «Харків-Москва». Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, з метою приховання від митного контролю, ОСОБА_5 помістив згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом у власну білизну в області паху під штани. Однак, злочинний намір ОСОБА_5 , направлений на контрабанду наркотичного засобу з приховуванням від митного контролю не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки 25.02.2019 о 23год 18хв на митному посту «Щербаківка» Харківської митниці ДФС при проведенні митного контролю автобусу марки «Setra», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », сполученням «Харків (Україна) - Москва (Російська Федерація)», у ОСОБА_5 , який слідував на пасажирському місці №47 за допомогою службового собаки в нижній білизні в районі паху була виявлена речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою (в перерахунку на суху речовину) 5, 8273г. При цьому, нашарування на поверхні тампонів з вати «змиви з пальців та долоней рук ОСОБА_5 » та зрізів нігтьових пластин містять у своєму складі психоактивний компонент ТГК (тетрагідроканабінол) та інші канабіоїди та ОСОБА_5 перебував у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїдами).
Крім того, 25.02.2019 ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, вирішив дистанційно придбати наркотичний засіб - канабіс, у м. Харкові, з метою його подальшого переміщення на територію Російської Федерації до м. Москва для особистого вживання без мети збуту. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, 25.01.2019 ОСОБА_5 знайшов в мережі Інтернет оголошення та придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс. В подальшому, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_5 прослідував на Південний вокзал м. Харкова, де придбав квиток на пасажирське місце №47 рейсового автобусу із сполученням «Харків-Москва». Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, з метою приховання від митного контролю, ОСОБА_5 помістив згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом у власну білизну в області паху під штани. Однак, злочинний намір ОСОБА_5 , направлений на контрабанду наркотичного засобу з приховуванням від митного контролю не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки 25.02.2019 о 23год 18хв на митному посту «Щербаківка» Харківської митниці ДФС при проведенні митного контролю автобусу марки «Setra», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », сполученням «Харків (Україна) - Москва (Російська Федерація)», у ОСОБА_5 , який слідував на пасажирському місці №47 за допомогою службового собаки в нижній білизні в районі паху була виявлена речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою (в перерахунку на суху речовину) 5, 8273 гр. Нашарування на поверхні тампонів з вати «змиви з пальців та долоней рук ОСОБА_5 » та зрізів нігтьових пластин містять у своєму складі психоактивний компонент - ТГК (тетрагідроканабінол) та інші канабіноїди та ОСОБА_5 перебував у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїдами).
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив факти і обставини вчинення злочинів, так, як це зазначено вище.
Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч.4 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні вище зазначених злочинів доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні особливо небезпечного наркотичного засобу без мети збуту, суд кваліфікує за ч.1 ст.309 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразилися в закінченому замаху на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_5 суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України визнається обставинами, які пом`якшують покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , відповідно до п.13 ч.1 ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.
Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, розлучений, за місцем проживання характеризується посередньо, працює, однак, офіційно не працевлаштований, згідно характеристики, наданої ТВК «Поліформ» ОСОБА_6 проходив стажування в ТВК «Поліформ», до своїх обов`язків відносився відповідально та по закінченню стажування прийнято рішення про зарахування його до штату експедитором, згідно акту №44 від 21.03.2019 має синдром залежності до коноплі, свідок ОСОБА_7 охарактеризувала останнього як з позитивної сторони, як працелюбну врівноважену особу.
Відповідно до змісту ст.ст. 50,65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009, далі - Постанова), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Виходячи з принципів справедливості, засади співмірності та індивідуалізації призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких являється тяжким злочином, а другий злочином середньої тяжкості, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Частиною 2 ст. 66 КК України передбачено, що при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
Так, позитивні дані про особу, відсутність тяжких наслідків, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 68 КК України при призначенні покарання за незакінчений злочин суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця. За вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Оскільки злочин, передбачений ч.2 ст.305 КК України являється незакінченим, строк покарання не може перевищувати двох третин максимального строку, тобто 6 років 6 місяців позбавлення волі.
Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, які наведено вище, ставлення винного до скоєного, дані про його особу і конкретні обставини справи, суд визнає можливим при призначенні покарання ОСОБА_5 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України застосувати ч.1 ст.69 КК України і призначити основне покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі встановленої санкцією частини цієї статті, а за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті.
При вирішенні питання про те, який із передбачених ч.1 ст.70 КК України принципів необхідно застосувати ОСОБА_5 при призначенні покарання за сукупністю злочинів, суд, крім даних про особу винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, враховує число злочинів, які входять у сукупність, форму вини і мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.
Як вбачається з роз`яснень Верховного Суду України щодо однакового і правильного застосування вказаної норми КК України, які містяться в абзаці 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 25.10.2003 року, рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Враховуючи особу винного, який має постійне місце проживання та законні джерела прибутків, матеріальна шкода злочинами не завдана, ставлення винного до вчиненого та той факт, що розмір наркотичного засобу є незначним, вчинено замах на злочин, передбачений ч.2 ст.305 КК України, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, зі звільненням від відбування покарання та визначенням іспитового строку та застосовує ст. 75 КК України. На період випробувального терміну суд покладає на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, які вважає необхідними та достатніми для його виправлення.
Оскільки статтею 77 КК України встановлено вичерпний перелік додаткових покарань, які можуть бути призначені у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, і він не містить такого додаткового покарання як конфіскація майна, суд не призначає ОСОБА_5 додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, яке передбачено санкцією ч.2 ст.305 КК України.
Згідно п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації, рішення про відшкодування процесуальних витрат, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Частиною 1 ст.377 КПК України встановлено, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі звільнення від відбування покарання.
Оскільки ОСОБА_5 звільняється від відбування покарання з випробуванням, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання.
Згідно п.п. 3,4 ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання, а майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.
Згідно постанови від 08.04.2019 особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою (в перерахунку на суху речовину) 5, 8273 г, зрізи з нігтьових пластин правої і лівої руки ОСОБА_5 , змиви з змиви з пальців та долоней лівої та правої руки ОСОБА_5 визнано речовими доказами та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СВ УСБУ в Харківській області.
Оскільки клопотання відповідних установ щодо передачі речових доказів до суду не надійшло, суд вважає, що речові докази у даному кримінальному провадженні підлягають знищенню.
Згідно ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, а саме за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів Харківського НДЕКЦ МВС України №3/485се-19 від 26.02.2019 в розмірі 858,00грн, експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів Харківського НДЕКЦ МВС України №3/669се-19 від 03.04.2019 в розмірі 1001,00грн, а всього 1859,00грн.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.305, ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України, з застосуванням ст.ст.68, 69 КК України, у
виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна;
-за ч.1 ст.309 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_5 визначити
остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності зі ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Звільнити негайно ОСОБА_5 з-під варти в залі судового засідання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів Харківського НДЕКЦ МВС України №3/485се-19 від 26.02.2019 в розмірі 858,00грн, експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів Харківського НДЕКЦ МВС України №3/669се-19 від 03.04.2019 в розмірі 1001,00грн, а всього 1859,00грн (одна тисяча вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень 00 копійок).
Речові докази: особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою (в перерахунку на суху речовину) 5, 8273 г, зрізи з нігтьових пластин правої і лівої руки ОСОБА_5 , змиви з змиви з пальців та долоней лівої та правої руки ОСОБА_5 , що знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів СВ УСБУ в Харківській області знищити.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1