Провадження № 11-кп/4820/430/19
Справа № 678/1054/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000148 від 15 квітня 2018 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2019 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 19 березня 2019 року

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Летичів Хмельницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працює, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-08 грудня 2017 року Летичівським районним судом Хмельницької області за ч.1 ст.296, ч.1 ст.122, ч.3 ст.296, ст.70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування цього покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням зі встановленням іспитового строку 3 роки,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.ч.1, 2, 4 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 8 грудня 2017 року, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід залишено попередній у вигляді застави в сумі 36 820 грн.

Початок строку відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

У строк відбуття ОСОБА_8 покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з 25 липня 2018 року по 18 вересня 2018 року включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 572 грн. документально підтверджених витрат на залучення експерта.

Речовий доказ: телевізор марки «Liberty» моделі «LTV» серійний № LTV-2121-US-03712 повернуто потерпілому ОСОБА_9 за належністю.

За вироком суду, ОСОБА_8 , діючи з корисливим мотивом та з метою заволодіння чужим майном, 15 квітня 2018 року біля 17-ї години, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинене вікно проник у належний на праві приватної власності ОСОБА_10 житловий будинок АДРЕСА_2 , звідки умисно таємно викрав належний ОСОБА_9 телевізор марки «Liberty» моделі «LTV» серійний № LTV-2121-US-0371 вартістю 778 грн. 33 коп., якого помістив у знайдене в цьому будинку простирадло, яке цінності не представляє, в руках виніс з вказаного будинку та заніс в будинок по місцю свого проживання.

За таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в житло, ОСОБА_8 підлягає кримінальній відповідальності за ч.3 ст.185 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просив вирок Хмельницького міськрайонного суду від 19 березня 2019 року скасувати та закрити кримінальне провадження.

Уважав, що судове рішення є несправедливим і таким, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Указував, що не викрадав телевізор з домоволодіння ОСОБА_9 , а останній його продав.

Так, працівники поліції вилучення телевізора провели з порушенням вимог чинного кримінального процесуального законодавства, оскільки не було складено протокол одразу після огляду телевізора, за місцем його виявлення.

Зважаючи на викладене, подальше визнання речовим доказом телевізора марки «Liberty» є таким, що здійснено з порушенням вимог діючого КПК України і не може бути допустимим доказом.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги обвинуваченого з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора проти її задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднане з проникненням в житло, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованим, підтверджений сукупністю зібраних доказів, яким судом дана належна оцінка.

ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні цього злочину заперечив. Указував, що вказаний телевізор потерпілий ОСОБА_9 йому продав за 60 грн. Цей телевізор він приніс додому, а ввечері прибули працівники поліції, яким він добровільно видав його, повантаживши його в їх автомобіль, та поїхав разом з ними у відділення поліції.

Установлені судом першої інстанції обставини спростовують показання обвинуваченого та підтверджуються безпосередньо дослідженими доказами

Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_9 про те, що вранці вказаного дня разом з обвинуваченим та ОСОБА_11 здали металобрухт, на виручені кошти купили спиртні напої, які вживали на кладовищі. ОСОБА_8 з кладовища пішов раніше, а він зайшов до сестри ОСОБА_12 . Коли ввечері повернувся додому, то виявив пропажу телевізора. У крадіжці він запідозрив обвинуваченого, адже той неодноразово бував у нього вдома, бачив цього телевізора, а також був випадок, коли той вибив вхідні двері у його будинок. Про це він повідомив працівників поліції, які виявили телевізор у домоволодінні ОСОБА_8 .

Показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що зранку вказаного дня разом з обвинуваченим прибули до потерпілого ОСОБА_9 додому, де розпивали спиртні напої. Потім разом здали у пункт прийому металобрухт, якого надав ОСОБА_9 , на виручені кошти купили горілки, яку разом випили на кладовищі та пішли по домівках. За увесь цей час розмови про купівлю-продаж телевізора він не чув. Через декілька днів потерпілий ОСОБА_9 повідомив йому, що ОСОБА_8 украв у нього телевізора.

Показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що у провідну неділю (15 квітня 2018 року) в період часу з 13-ї до 16-ї години її брат ОСОБА_9 перебував у неї вдома. При цьому вона показала, що додому вона прийшла біля 13 години, а потерпілий уже очікував її, сидячи на лавочці поряд з будинком. Після 16-ї години брат пішов додому, а хвилин через 30-40 повернувся та повідомив, що з його хати пропав телевізор. При цьому брат повідомив, що сусіди бачили, що телевізора ніс ОСОБА_8 . Вона зателефонувала у поліцію і повідомила про крадіжку.

Показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що бачив як в першій половині дня (біля 11 12 год.) ОСОБА_9 йшов у напрямку місця проживання своє сестри, а пізніше виявилось, що того дня в нього пропав телевізор.

Про те, що у провідну неділю (15 квітня 2018 року ) в першій половині дня ОСОБА_9 сидів на лавочці біля будинку, в якому проживає його сестра ОСОБА_12 , у судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_14 . Показання цього свідка про те, що ці події мали місце біля 10-ї години суд відхиляє, адже вони суперечать показанням потерпілого та свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_13 . До того ж свідок ОСОБА_14 безпосередньо за часом не слідкувала, а такий висновок зробила лише з того, що це було тоді, коли вона йшла на кладовище. Разом з тим, місцевим судом беззаперечно встановлено, що вказаного дня біля 10-ї години потерпілий разом з обвинуваченим та свідком ОСОБА_11 на кладовищі розпивали спритні напої.

Під час огляду місця події будинку АДРЕСА_2 , проведеного в присутності потерпілого ОСОБА_9 , що зафіксовано у протоколі цієї слідчої дії від 15 квітня 2018 року, в одній із кімнат цього будинку виявлено гарантійний талон телевізора марки «Liberty» моделі «LTV» серійний № LTV-2121-US-0371. Самого телевізора в будинку не виявлено.

Як видно із протоколу додаткового огляду місця події від 29 серпня 2018 року та фототаблиці до нього, розмір віконного отвору однієї із кімнат будинку АДРЕСА_2 при відкритих віконних створках становить 0,75 м х 0,95м. Присутній при цьому огляді потерпілий ОСОБА_9 , як і в судовому засіданні, показав, що саме це вікно він виявив відчиненим, тоді коли пропав телевізор, хоча сам він це вікно не відчиняв.

Під час огляду телевізора, якого добровільно видав ОСОБА_15 , що відображено у протоколі огляду від 15 квітня 2018 року, встановлено що це телевізор марки «Liberty» моделі «LTV» серійний № LTV-2121-US-0371. Присутній під час цього огляду потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що це його телевізор, а ОСОБА_8 що цього телевізора він узяв у будинку ОСОБА_9 АДРЕСА_2 , коли того не було вдома.

Свою участь та участь ОСОБА_16 як понятих під час цієї слідчої дії та правильність відображення у протоколі огляду від 15 квітня 2018 року подій, що відбувались, своїми показаннями в судовому засіданні підтвердили свідок ОСОБА_17 та сам обвинувачений ОСОБА_8 .

Із показань свідка ОСОБА_18 випливає, що вона бачила як обвинувачений ОСОБА_15 особисто виніс із сараю свого домоволодіння телевізор у покривалі і поклав його у автомобіль працівників поліції. Поліцейські при цьому знаходились поряд. Ці обставини підтвердила в судовому засіданні і свідок ОСОБА_19 мати обвинуваченого.

Відтак, колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо порушення вимог КПК України при складенні цього протоколу та недопустимість його як доказу.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, зокрема, й показання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд дав їм належну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність його вини у таємному викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням в житло, та правильно кваліфікував його дії за ч.3 ст.185 КК України.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не викрадав вказаний телевізор, а придбав його, будь-якими переконливими доказами не підтверджуються та розцінюються судом як намагання уникнути відповідальності за скоєне.
Так, доводи обвинуваченого суперечать послідовним показанням потерпілого ОСОБА_9 , який категорично заперечує факт продажу вказаного телевізора, а також свідка ОСОБА_11 , який у вказаний день тривалий період часу перебував у компанії обвинуваченого та потерпілого і будь-якої розмови з приводу купівлі-продажу телевізора між ними не чув. Крім того, сам обвинувачений після добровільної видачі викраденого телевізора, будучи присутнім під час його огляду, повідомив, що взяв цього телевізора в будинку ОСОБА_9 АДРЕСА_2 , коли того не було вдома, нічого не вказуючи про те, що купив його у потерпілого.
Обґрунтовано відхилив місцевий суд і показання свідка ОСОБА_20 , подруги матері обвинуваченого, про те, що 15 квітня 2018 року в період часу з 15 год. 30 хв. до 16 год. обвинувачений ОСОБА_15 разом з потерпілим ОСОБА_9 виносили з домоволодіння останнього замотаний у рядно ящик, за габаритами як телевізор. При цьому суд розцінив такі показання як намір вигородити обвинуваченого, адже цей свідок не змогла пояснити якого кольору було те рядно і яке його призначення (чи це простирадло чи покривало, чи одіяло, чи штора і т.п.) та ці показання суперечать послідовним показанням потерпілого та свідка ОСОБА_12 про те, в цей період часу потерпілий перебував у останньої вдома. До того ж, як заявили потерпілий та свідок ОСОБА_12 , саме мати обвинуваченого разом з ОСОБА_20 просили їх змінити показання та вигородити обвинуваченого. Не вірити показанням потерпілого та свідка ОСОБА_12 у суду підстав немає.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №484 від 15 серпня 2018 року ОСОБА_8 у момент вчинення інкримінованого йому діяння виявляв емоційно нестійкий розлад особистості, психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, виявляє такі і даний час, проте це не позбавляло та не позбавляє його можливості усвідомлювати значення свої дії та керувати ними.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 місцевий суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений характеризується посередньо, має на утримані малолітню дитину, хворіє, вчинив тяжкий корисливий злочин, у скоєному не розкаявся.
Обставинами, що пом`якшують покарання, є відшкодування заподіяних потерпілому збитків шляхом добровільного повернення викраденого майна, а обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочинів.
Обвинувачений раніше судимий, звільнявся від відбування покарання з випробовуванням, проте таке звільнення не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до належної поведінки у суспільстві, оскільки після звільнення від відбування покарання з випробовуванням він знову скоїв злочин, до того ж тяжкий, та ще й в період іспитового строку.
Ураховуючи висновок представника персоналу органу пробації про дуже високий рівень ризику вчинення ОСОБА_8 повторного злочину та неможливість його виправлення без відбування покарання у виді позбавлення чи обмеження волі, враховуючи також і рекомендації Пленуму Верховного Суду України, що викладені у п.10 постанови від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо неприпустимості повторного звільнення від відбування покарання з випробовуванням, місцевий суд дійшов переконливого висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.
При цьому, відповідно до ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків повинно бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також не відбутої частини покарання за попереднім вироком.
Таке покарання за своїм видом і розміром, на думку колегії суддів апеляційного суду, відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, забезпечить виконання завдань кримінального судочинства, вимогам справедливості щодо застосування покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4