У Х В А Л А

26 листопада 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000865 за обвинуваченням ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Змієві Харківської області, є громадянином України, має середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,

у злочині, передбаченому частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акта № 0000865 від 22.11.2019 ОСОБА_6 обвинувачується в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині за наступних обставин: 30.09.2019 у вечірній час ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перебували у будівлі "літньої кухні", яка розташована на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де разом відпочивали та вживали спиртні напої. Через деякий час між ними на побутовому ґрунті сталася сварка, вході якої у ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, виник умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 .
Того ж дня близько 19:40 години, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправність своїх дій, навмисно наніс два удари кулаком в область голови ОСОБА_8 , від яких він впав на підлогу, після чого ОСОБА_6 діючи з метою доведення свого злочинного умислу, направленого на протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 до кінця, взяв із полиці будівлі "літньої кухні" металевий цвяходер, яким наніс один удар в область голови ОСОБА_8 , чим спричинив йому закриту черепно-мозкову травму у формі травматичних внутрішньочерепних крововиливів, що ускладнилася у своїй течії розвитком набряку та набрякання головного мозку з дислокацією стволової частини, від якої настала смерть ОСОБА_8 .
Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_5 заявив мотивоване клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

На обґрунтування клопотання зазначив, що продовжують існувати ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На думку прокурора обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України, дає підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 проти клопотання заперечували, та у свою чергу заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. На обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора та клопотання про зміну запобіжного заходу вказали, що фактично прокурор навів доводи, які розглядалися слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу, будь-яких нових доводів не наведено.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 3 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Відповідно до абзаців 1, 2 частини 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" на строк до 29 листопада 2019 року, з визначенням застави у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених станом на 01 липня поточного року, яка складає 301 050 грн 00 коп.

Під час підготовчого засідання сторонами не надано будь-яких доказів того, що зменшилися ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, або змінилися обставини, передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, які існували під час застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 .

Слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 було враховано наявність ризиків вчинення нових кримінальних правопорушень, перешкоджання кримінальному провадженню, а також переховування від суду.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим за вказаним обвинуваченням, у поєднанні з відомостями про перебування в провадженні суду кримінального провадження за обвинуваченням за частиною 2 статті 310 Кримінального кодексу України, вказує на наявність ризиків переховування від суду, та вчинення нових кримінальних правопорушень.

Крім того, на високий ризик вчинення нового злочину або перешкоджання кримінальному провадженню вказують: відсутність постійного місця роботи та легальних доходів у обвинуваченого.

Наведені вище обставини в сукупності вказують на те, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу під час досудового розслідування не зменшилися і продовжують існувати, а також на неможливість забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, передбачених статтею 42 Кримінального процесуального кодексу України, та усунення ризиків продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, суд врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у новому особливо тяжкому злочині, будучи раніше судимим, та під час судового провадження у іншому кримінальному провадженню. А місцем вчинення нового злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_6 є домоволодіння за його місцем проживання.

Отже, перебування під домашнім арештом не є достатньо ефективним запобіжним заходом для запобігання ризиків вчинення нового злочину.

За таких обставин належить відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу та задовольнити клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 314-317, 177, 181, 183, 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та задовольнити клопотання сторони обвинувачення про продовження строку запобіжного заходу - тримання під вартою.

Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" на строк до 24 січня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Зміївський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3