Справа №760/2033/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2687/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.176, 183 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року, якою продовжено строк тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Десна Козелецького району Чернігівської області, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч.2 ст.187 КК України, -

строком на 60 днів, а саме до 07 вересня 2019 року включно.

Зазначене рішення обґрунтоване тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, щодо нього у суді розглядаються інші кримінальні провадження, відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу може сприяти продовженню злочинної діяльності, переховуванню від суду, незаконному впливу на потерпілого та свідків та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду від 09.07 2019 і змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який цілодобовий домашній арешт.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що ОСОБА_8 вину не визнав, у ході досудового розслідування пояснив, що потерпілий навмисно його оговорював, відтак обвинувачений зацікавлений у встановленні реальних обставин правопорушення та не вбачає необхідності у впливі на потерпілого чи свідків. Знаходячись у слідчому ізоляторі ОСОБА_8 сумлінно виконує свої обов`язки, про що свідчить відсутність скарг від адміністрації установи. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько обвинуваченого, у зв`язку з цим ОСОБА_8 є єдиним, хто зможе забезпечувати сім`ю, зокрема матір похилого віку. До затримання обвинувачений працював на підприємстві «ФОП ОСОБА_9 » на посаді кухаря, за час роботи зарекомендував себе позитивно. Крім того, останній має досить молодий вік, не судимий, не перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, має постійне місце проживання та реєстрації, стійкі соціальні зв`язки.

Вказане, на думку апелянта, свідчить про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та можливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурор Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_10 просить залишити ухвалу Солом`янського районного суду від 09.07 2019 без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що судом першої інстанції правильно враховані ризики, викладені ст.177 КПК України. Так, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_8 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки санкція ч.2 ст.187 КК України передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років із конфіскацією майна. Враховуючи мету, спосіб та обстановку вчинення протиправного діяння обвинувачений може впливати на потерпілого та свідків, вчинити нове кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав рішення суду першої інстанції обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.05.2019 обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09.07.2019 включно.

У судовому засіданні 09.07.2019 з урахуванням положень Кримінального процесуального закону щодо судового контролю за дотриманням прав обвинуваченого до спливу вказаного строку поставлене питання про доцільність продовження тримання ОСОБА_8 під вартою відповідно до ст.331 КПК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.07.2019 продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_8 строком на 60 днів, а саме до 07.09.2019 включно.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст.55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

ЄСПЛ у своєму рішенні від 04.12.1995 (справа справі «Bellet v. France») зазначив, що стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КПК України).

У Рішенні Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 (справа №3-208/2018(2402/18) щодо ОСОБА_11 зазначено, що положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене частиною другою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Чинним КПК України не передбачено процедуру апеляційного оскарження такої категорії ухвал. Згідно ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

За таких захисник обвинуваченого ОСОБА_8 має право на оскарження ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 09.07.2019, і його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Проте, апеляційний суд позбавлений можливості дослідити матеріали кримінального провадження, оскільки воно знаходиться на розгляді по суті в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Правовими приписами ч.3 ст.331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення із погрозою застосуванням насильства.

Враховуючи тяжкості злочину, та покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, у тому числі пов`язаних із застосуванням насильства, кримінальні провадження відносно нього за ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 КК України перебувають на розгляді у суді, має постійне місце проживання, відсутність належних гарантій, які б переважали наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, місцевий суд дійшов правильного висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На думку колегії суддів, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам переховування від суху, вчинення іншого злочину, незаконного впливу на потерпілого та свідків, та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 .

Обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не наведено, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.7, 9, 176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року, якою продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_8 строком на 60 днів, а саме до 07 вересня 2019 року включно, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :