Дата документу 20.05.2019 Справа № 320/2986/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/434/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №320/2986/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_9 , в режимі відеоконференції з приміщенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 квітня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який має середньо - технічну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України,

та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 за погодженням з прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_8 підозрюється в тому що він 15 квітня 2019 року, приблизно о 19 годині, перебуваючи у смт. Мирне Мелітопольського району Запорізької області, маючи умисел на незаконне проникнення до житла ОСОБА_7 , незаконно, всупереч волі потерпілого, ігноруючи заборону останнього на вхід до його житла, відкрито, через балкон проник до квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи у приміщені вказаної вище квартири, з внутрішнього боку відкрив вхідні двері, впустив до приміщення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які у цей час перебували за дверима вказаної квартири та після відкриття ОСОБА_8 вхідних дверей, зайшли до приміщення вказаної квартири.
Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у незаконному проникненні до житла, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.
Крім того встановлено, що 15 квітня 2019 року, приблизно о 19 годині, перебуваючи у смт. Мирне Мелітопольського району Запорізької області, ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , маючи умисел на незаконне позбавлення волі потерпілого ОСОБА_7 , з погрозами застосування насилля до потерпілого ОСОБА_7 , вийшли з квартири на вулицю де потерпілий, за вказівкою ОСОБА_8 , сів посередині на заднє пасажирське сидіння автомобіля марки «Опель Астра» у кузові сірого кольору, д.н.з. латвійської реєстрації « НОМЕР_1 », в середині якого на передньому пасажирському сидінні перебував ОСОБА_14 та проти волі потерпілого на вказаному автомобілі, під керуванням ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які сіли на задньому пасажирському сидінні по обидва боки від потерпілого, тим самим подавляючи його волю до супротиву та перешкоджаючи вільному пересуванню, відвезли останнього до лісосмуги поблизу смт. Мирне Мелітопольського району, Запорізької області.
Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у незаконному позбавленні волі людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
Крім того, продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_8 , 15 квітня 2019 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, перебуваючи у лісосмузі поблизу смт. Мирне Мелітопольського району Запорізької області, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_14 , з застосуванням насилля, з боку ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , яке виразилося у нанесенні ударів руками та ногами по різним частинам тіла потерпілого ОСОБА_7 , вимагали від потерпілого вчинення на їхню користь дій майнового характеру.
Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вимаганні, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Вказані події зареєстровані у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001030 від 15 квітня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.146, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 189 КК України.
18 квітня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146, ч.1 ст.162, ч. 2 ст. 189 КК України.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, про відсутність доведених слідчим тих ризиків, на які він посилається у клопотанні в обґрунтування обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та ненадання прокурором доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 такого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, як домашній арешт.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано наявністю декількох ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та обставинами, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам.

Прокурор вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню оскільки висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактична обставинам кримінального провадження, а саме суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вважає, що судом не в достатній мірі взято до уваги суспільно небезпечний характер кримінальних правопорушень у яких підозрюється ОСОБА_8 , характер вчинених ним злочинів та особу підозрюваного, наявність встановлених ризиків під час досудового розслідування, які зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та об`єктивно, у своїй сукупності дають достатні, обґрунтовані підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час досудового розслідування, встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 189 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів і злочинів середньої тяжкості, санкція ч. 2 ст. 189 КК України передбачає, лише один вид покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Крім того, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст.189 КК України групою осіб, у світлий час доби, із застосування фізичної сили до потерпілого. Також, слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_8 не має стійких соціальних зв`язків, він не працює і не навчається, та на теперішній час він обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Вважає, що підозрюваний усвідомлюючи тяжкість, резонанс та суспільну небезпеку вчинених злочинів та невідворотності покарання за вчинене, буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, чим перешкоджатиме встановленню істини по справі, та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваному відоме місце проживання потерпілого, свідка ОСОБА_15 , що, з урахуванням характеристики його особи, свідчить про наявність ризику того, що підозрюваний, без обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням на цей час не встановлено знаряддя вчинення кримінального правопорушення - дерев`яної палиці, якою підозрюваний ОСОБА_8 погрожував потерпілому.

Отже, з урахуванням характеристики підозрюваного, є підстави вважати, що без обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора на підтримання апеляційної скарги, потерпілого, підозрюваного та його адвоката, які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону належно дотримані.

Обираючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту слідчий суддя з`ясував, що наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст.189 КК України.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують та не оспорюються в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку колегії суддів, з врахуванням даних про особистість підозрюваного та його процесуальну поведінку, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Отже, за наявністю ризиків переховування від органів досудового розслідування, вчинення іншого кримінального правопорушення та недоведеністю неможливості застосування до даної особи альтернативного запобіжного заходу, розв`язання відповідного клопотання стосовно ОСОБА_8 було виваженим та із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, з яким пов`язано вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу.

Зокрема, суд взяв до уваги, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрацію. Крім того, свою вину у вчинені інкримінованих йому злочинів визнає повністю, щиро розкаюється та пояснив суду мотиви скоєння злочинів.

Крім того, потерпілий ОСОБА_7 ніяких претензій до підозрюваного не має, про що свідчить його заява в якій він просить не позбавляти волі та суворо не карати ОСОБА_8 . Таку ж позицію потерпілий висловив і в судовому засіданні апеляційного суду.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із зазначеними обставинами для вирішення справи згідно вимог чинного законодавства судом враховано тяжкість злочинів з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, дані про особу підозрюваного та за результатами розгляду встановлено, що необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, оскільки наявність підстав, які б переконували суд, що менш суворий запобіжний захід не здатний запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не встановлено.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо обрання стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з урахуванням явок підозрюваного до судів, в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні апеляційної інстанції, жодних порушень умов перебування ОСОБА_8 під домашнім арештом останнім не допущено.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга з викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177-178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 квітня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4