ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1540/19 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 640/9466/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
підозрюваного - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000404 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000404 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та застосовано до нього цей запобіжний захід із забороною залишати житло квартиру АДРЕСА_1 в період часу з 22.00 до 06.00 години наступної доби до 22.10.2019 року та покладено на підозрюваного обов`язки обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Слідчий суддя встановив наявність обгрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і не вбачав підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Підозрюваний ОСОБА_8 , не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2019 року скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Автор апеляційної скарги вказує, що на його переконання клопотання не містить інформації про наявність у ОСОБА_8 паспорту для виїзду за кордон чи інших документів, які дають таке право. Вважає, що стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, оскільки за час досудового розслідування ОСОБА_8 , як зазначено в апеляційній скарзі, жодного разу не ухилився від виклику слідчого, завжди відповідав на телефонні дзвінки та отримував всі процесуальні документи. Посилання слідчого на і снування ризиків вважає лише припущенням, та переконаний, що безпідставне застосування до нього запобіжного заходу є здійсненням психологічного тиску з метою змусити визнати себе винним. Зазначає, що з 08.08.2019 року по 21.08.2019 року стосовно нього фактично не було застосовано жодного запобіжного заходу і жодних порушень обов`язків за цей час не відбулося. Звертаючись із клопотанням 20.08.2019 року, яке було подане за два дні до закінчення строку досудового розслідування, слідчий не зазначив строку в межах якого сторона обвинувачення просить застосувати запобіжний захід. Таким чином, судом на власний розсуд визначено термін дії запобіжного заходу, що є порушенням засад кримінального судочинства. Вказує, що розгляд клопотання відбувався за відсутності адвоката ОСОБА_9 , було запропоновано запросити захисника за призначенням Центру надання безоплатної вторинної допомоги, але фактично змушений був написати заяву про розгляд клопотання за відсутності захисника. Вважає, що на теперішній час відсутня необхідність у застосуванні до нього запобіжного заходу, оскільки жодним чином не перешкоджає кримінальному провадженню, має позитивну характеристику, неповнолітню доньку 2007 року народження, яке знаходиться на його утриманні, має батьків, які перебувають на пенсії та потребують допомоги і лікування. Зазначає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту саме в такий час позбавляє його можливості нормально працювати та відвідувати батьків. Вказує, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 196 КПК України, наявність обгрунтованої підозри не доведена. Повторне застосування запобіжного заходу не передбачене нормами КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів не встановила підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

В провадженні СВ ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000404, відомості за яким були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

22.05.2019 року в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_8 , та 23.05.2019 року йому повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді від 21.08.2019 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжений до 22.10.2019 року. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Відповідно до положень ч. 6 ст. 181 КПК України сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим. При вирішенні питання щодо наявності обгрунтованої підозри слід враховувати практику Європейського Суду з прав людини, що наведена в чисельних рішеннях («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. На даний час матеріали клопотання свідчать про причетність ОСОБА_8 до вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується змістом протоколів допитів свідків, протоколу допиту самого підозрюваного. Небезпідставним вважає апеляційний суд висновок слідчого судді щодо існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, те, що деякі свідки, які надали свідчення з приводу обставин кримінального правопорушення, є знайомими підозрюваного. Посилання підозрюваного на те, що він жодного разу не ухилився від виклику слідчого, завжди відповідав на телефонні дзвінки та отримував всі процесуальні документи, що не заперечував прокурор, заслуговують на увагу та мінімізують можливість його переховування від органу досудового розслідування, але в повній мірі не спростовують вірогідність настання вищезазначених ризиків. Посилання підозрюваного на те, що розгляд клопотання відбувався за відсутності адвоката ОСОБА_9 не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки в даному випадку не було підстав для проведення судового засідання за обов`язкової участі захисника, враховуючи, що підозрюваний сам не заперечував проти розгляду клопотання за відсутності захисника (а.с. 50) Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_8 зазначив, що йому було запропоновано запросити захисника за призначенням Центру надання безоплатної вторинної допомоги, тобто перешкод у доступі до послуг адвоката та порушення права підозрюваного на захист не вбачається.
В апеляційній скарзі підозрюваний зазначає, що повторне застосування запобіжного заходу не передбачене нормами КПК України, проте з таким твердженням не можливо погодитися, оскільки в даному випадку слід враховувати саме сукупний строк домашнього арешту протягом досудового розслідування, який відповідно ч. 6 ст. 181 КПК України не може перевищувати 6 місяців. На думку підозрюваного та його захисника слідчий суддя вийшов за межі клопотання, в якому не було зазначено терміну протягом якого сторона обвинувачення просить застосувати домашній арешт. Проте такі доводи є безпідставними з огляду на зміст ст.184 КПК України. Та відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців, що було враховано слідчим суддею. Щодо твердження підозрюваного, що клопотання не містить інформації про наявність у ОСОБА_8 паспорту для виїзду за кордон чи інших документів, які дають таке право, слід зазначити, що відсутність такої інформації не є перешкодою для накладення обов`язку, визначеного п. 8 ч. 5 ст. 194 КПК України. Підозрюваний також посилається на те, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту саме в такий час позбавляє його можливості нормально працювати та відвідувати батьків, однак виходячи зі змісту покладених на ОСОБА_8 обов`язків, останній з дозволу слідчого, прокурора або суду може відлучатися з постійного місця проживання.

З огляду на зазначене колегія суддів не встановила підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення. Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін. Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: