ВИРОК
05 червня 2019 року м.Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нововолинськ, Волинської
області, громадянина України, освіта середня-спеціальна,
одруженого, проживаючого в
АДРЕСА_1 , пенсіонера, раніше
неодноразово судимого, востаннє вироком Володимир-
Волинського міського суду Волинської області від 11 грудня
2014 року за ч.3 ст.185 КК України до чотирьох років
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-
ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, востаннє вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 11 грудня 2014 року за ч.3 ст.185 КК України до чотирьох років позбавлення волі, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, після відбуття призначеного покарання на шлях виправлення не став і вчинив новий корисливий злочин.
Так, 12 квітня 2019 року, близько 15 год 30 хв, знаходячись в м.Устилуг, Володимир-Волинського району Волинської області, ОСОБА_4 , керуючись корисливими мотивом та маючи на меті протиправне заволодіння чужим майном, розбивши вікно, проник в житловий будинок АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_6 гроші в сумі 1000 грн., внаслідок чого завдав потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненому злочині повністю. Суду показав, що у зв`язку із відсутністю коштів на лікування дружини та необхідністю сплати кредиту, він вирішив вчинити крадіжку. Для цього поїхав у м.Устилуг і побачивши що в одному з будинків немає нікого, розбив скло вікна і проник всередину та викрав із сумочки 1000 грн. Після чого на вулиці був затриманий перехожими. Кається у вчиненому та просить суворо не карати.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, поєднаними з проникненням у житло, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Злочин, вчинений обвинуваченим, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю даного злочину, при цьому не визнає пом`якшуючою обставиною вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, про що клопотав обвинувачений, за відсутністю про це даних в матеріалах справи.
Суд виключає з обвинувачення таку обтяжуючу покарання обставину, як рецидив злочину, оскільки в даному випадку рецидив злочинів утворює одночасно і його повторність, яка передбачена у статті 185 Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК України, рецидив злочину суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує. Інших обтяжуючих обставин не встановлено.
Обвинувачений характеризуються посередньо, є особою пенсійного віку і має сім`ю та хвору дружину, однак він раніше неодноразово вчиняв умисні корисливі злочини та був судимий, а тому суд вважає, що його виправлення в даному випадку не можливе без ізоляції його від суспільства і щодо нього слід обрати міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким він повинен нести кримінальну відповідальність, у виді позбавлення волі, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та недопущення вчинення ним нових злочинів. При цьому суд також враховує заяву потерпілого ОСОБА_6 про відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_4 та те, що він не наполягає на суворому покаранні.
Речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України, процесуальні витрати - відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст.369,370,371,373,374,376 КПК України, суд -
засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 за цим вироком рахувати з 05 червня 2019 року, зарахувавши у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12 квітня 2019 року по 05 червня 2019 року включно із розрахунку що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_4 залишити без змін тримання під вартою.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази грошові кошти в сумі 1000 грн. повернути їх власнику ОСОБА_6 .
Цивільний позов не заявлено.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яку може бути подано через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:/-/ підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_1