Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/3337/19
Провадження № 1-кп/644/644/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2019 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова кримінальне провадження № 0000766 від 19.03.2019 року у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину за ч.1 ст.121 КК України. Відповідно до ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.03.2019 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні судом ініційовано питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою .

Прокурором заявлено про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки ризики, враховані слідчим суддею при застосуванні саме такого запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні не зменшилися.

В межах обговорення поставленого судом питання сторона захисту адвокат ОСОБА_4 зазначив, що прокурором не обґрунтовано доцільність тримання обвинуваченого під вартою, фактичних даних щодо існування на цей час вказаних прокурором ризиків не наведено; вважав за можливе не змінюючи застосований раніше запобіжний захід, визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Зазначив, що прокурором клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою учасникам судового розгляду не було вручено у відповідності до норм процесуального законодавства. Тому ініціювання судом питання про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому також не ґрунтується на вимогах КПК України .
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд дійшов до наступного.

З матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується за ч.1 ст. 121 КК України.

За кримінальним провадженням № 0000766 від 19.03.2019 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.03.2019 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою , строк дії якого продовжувався ухвалами Орджонікідзевського районного суду м. Харкова .
ОСОБА_5 інкримінується скоєння тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Оцінюючи наведені прокурором доводи в їх сукупності та доводи приведені на їх противагу захисником, з огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , можливе покарання за тяжкий злочин, скоєння якого інкримінується останньому, беручи до уваги, що ОСОБА_5 не працевлаштований, не має законних джерел для існування та міцних соціальних зав`язків, суд прийшов до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином суд приходить до висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та які існували при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою . До того ж покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, свідчить про високий ступінь ризику переховування від суду. Крім того на момент вирішення судом питання про доцільність продовження строків тримання обвинуваченого під вартою не всіх свідків допитано , докази в повному обсязі не досліджено.
Тому, продовжуючи такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не відпали. Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому та які не існували і не розглядались на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, інкримінованого ОСОБА_5 його тяжкості та суспільної небезпечності, суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
Таким чином, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості інкримінованого діяння, а разом з іншим, допомагає уникнути виникненню ризиків, існування яких доведено, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

Стосовно доводів захисника адвоката ОСОБА_6 про те, що за відсутності клопотання прокурора суд ініціював питання про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому, тим самим, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року №1-р/2017, вийшов за межі судової функції, суд зазначає наступне.
Питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ініційовано судом під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст.121 КК України у зв`язку з тим, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого закінчується і до його спливу завершити судове провадження не представилося можливим, що відповідає вимогам КПК України.
Так, відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Посилання захисника на рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року №1-р/2017 є необґрунтованими, оскільки воно стосується продовження застосування забезпечення кримінального провадження на стадії підготовчого судового засідання.
Щодо визначення розміру застави суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки ОСОБА_5 інкримінується злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України, з урахуванням наведеного положення, суд не зобов`язаний застосовувати альтернативний запобіжний захід у виді застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176- 178, 180, 183, 331 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 31 січня 2020 року включно.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Копію ухвали направити до Харківської установи виконання покарань № 27.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року до Харківського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1