Справа № 562/2910/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2019 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000441 від 01.07.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магнітогорськ Челябинської області Російської Федерації, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, працюючого на посаді обліківця у ТОВ «Морган Феніче», зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.07.2019 року приблизно о 00:15 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно правою рукою з достатньою силою стиснув рот неповнолітній ОСОБА_5 , внаслідок чого заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді синців на нижній губі справа в проекції першого та другого зубів, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнав повністю, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, щиро розкаявся та в своїх показах повідомив, що 01 липня 2019 року близько 00.00 год. перебуваючи по вул. Дубенщина у с. Глинськ, Здолбунівського району Рівненської області на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин із потерпілою ОСОБА_5 він умисно стиснув рукою рот потерпілій, після чого не втримавшись на ногах впав разом із нею на землю. У цей момент із сусіднього будинку вийшла жінка, він злякався та відпустив ОСОБА_5 , а сам втік з місця події. Просив суд врахувати його щире каяття та суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 повністю узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_5 щодо мотивів конфлікту, який виник між ними на ґрунті особистих неприязних відносин та обставин спричинення останній тілесних ушкоджень. ОСОБА_5 при обранні міри покарання обвинуваченому покладається на думку суду.

Беручи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, суд за згодою учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини кримінального провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. При цьому суд переконався у тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, які підлягали б доказуванню і ними не заперечуються, та сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні повністю доведена.
Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 умисно спричинив потерпілій ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, тому його дії за ч.1 ст.125 КК України кваліфіковані правильно.
Враховуючи вище викладене, відповідно до ст. 65 КК України, суд обвинуваченому ОСОБА_4 призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинення злочину у виді штрафу, враховуючи конкретні обставини провадження, позицію прокурора, неповнолітньої потерпілої та її законного представника, досудову доповідь, складену уповноваженим органом з питань пробації, згідно якої виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а також те, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу винного, його ставлення до скоєного, свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжні заходи по кримінальному провадженні не застосовувалися.

Цивільні позови по цьому кримінальному провадженню не заявлялися.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 354, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

На вирок може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченому в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1