ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11/1690/874/2012 Номер провадження 21-з/814/31/19 Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів з секретарем з участю прокурораОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава заяву начальника ДУ «Менська виправна колонія (№91)» ОСОБА_6 про роз`яснення вироку Апеляційного суду Полтавської області від 24 квітня 2013 року щодо ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 березня 2012 року ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.119, ч.2 ст.162, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до п. «б» ст.1 Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року ОСОБА_7 звільнений від призначеного покарання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по 13 000 грн кожному.

Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 24 квітня 2013 року задоволено апеляції прокурора, потерпілих та їх представника, скасовано вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 березня 2012 року в частині засудження ОСОБА_7 за ч.1 ст.119 КК України, призначення покарання за сукупністю злочинів та в частині вирішення цивільного позову.

Визнано ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.162 та ч.1 ст.115 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 засуджений на 9 років позбавлення волі.

Частково задоволено цивільний позов потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і постановлено стягнути із засудженого на користь потерпілих по 97353,17 грн. моральної шкоди кожному.

У зв`язку з набранням вироком законної сили ОСОБА_7 взятий під варту в залі суду.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк перебування під вартою з 13 квітня 2006 року по 20 червня 2006 року.

В іншій частині вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 березня 2012 року залишено без змін.

Начальник ДУ «Менська виправна колонія (№91)» звернувся до апеляційного суду в порядку ст.380 КПК України із заявою про роз`яснення вироку Апеляційного суду Полтавської області від 24 квітня 2013 року в частині зарахування у строк відбування покарання терміну попереднього ув`язнення.

При цьому начальник установи фактично порушує питання щодо зарахування строку тримання під вартою з 13 квітня 2006 року по 20 червня 2006 року з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про відсутність підстав для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи заяви, колегія суддів приходить до такого.

Відповідно до ч.1 ст.380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
За змістом закону роз`яснення рішення - це викладення рішення у більш ясній та зрозумілій формі. Необхідність роз`яснення судового рішення зумовлюється його нечіткістю або суперечливістю викладених у ньому висновків, тобто коли зміст рішення є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або для осіб, які мають його виконувати.
У ході роз`яснення рішення суд повинен тлумачити юридичні терміни, а не загальновживані слова, не вносячи змін до рішення.
Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд має відмовити в роз`ясненні рішення.
Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Апеляційного суду Полтавської області від 24 квітня 2013 року засудженому ОСОБА_7 , зокрема, зараховано у строк відбування покарання строк перебування під вартою з 13 квітня 2006 року по 20 червня 2006 року.
В редакції ч.5 ст.72 КК України, яка діяла на час ухвалення вироку апеляційним судом щодо ОСОБА_7 , попереднє ув`язнення зараховувалося судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Колегія суддів вважає, що жодних складнощів у розумінні вироку Апеляційного суду Полтавської області від 24 квітня 2013 року в частині зарахування засудженому у строк відбування покарання строку перебування під вартою з 13 квітня 2006 року по 20 червня 2006 року день за день не виникає.
Щодо розрахунку терміну попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, який ухвалений та набрав чинності після набрання вироком законної сили, колегія суддів звертає увагу на таке.
За змістом цього закону, з огляду на системний аналіз положень статей 537, 539 КПК України, питання зарахування строку попереднього ув`язнення під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч.6 ст.9 цього Кодексу, має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п.2 ч.2 ст.539 КПК України).
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви начальника виправної колонії про роз`яснення судового рішення.

Керуючись ст.380 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Відмовити начальнику ДУ «Менська виправна колонія (№91)» ОСОБА_6 в задоволенні заяви про роз`яснення вироку Апеляційного суду Полтавської області від 24 квітня 2013 року щодо ОСОБА_7 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3