ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/2038/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/330/19 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року,-

ВсТАНОВИла:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року в задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід відмовлено, задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до двох місяців, до 14 грудня 2019 року.

Суд мотивував своє рішення тим, що окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, не дає можливості перешкоджанню інтересам правосуддя шляхом ухилення його від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні.

Суд вказав, що наведені ризики є дійсними та триваючими, підстави для продовження запобіжного заходу не відпали, інші запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого та виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, вважає, що ухвала не відповідає вимогам кримінального законодавства та практиці ЄСПЛ.

Посилаються на те, що суд не може брати до уваги лише тяжкість інкримінованого йому злочину, а має оцінювати обґрунтованість підозри та ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Апелянт вказує, що не може впливати на свідків, так як їх більшість допитані в судовому засіданні, що виключає на них вплив та, зазначає про дослідження судом більшості процесуальних документів.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала, яку оскаржує обвинувачений, постановлена колегією суддів 15 жовтня 2019 року у судовому засіданні в кримінальному провадженні по обвинуваченню, в тому числі ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, п.п.4,6,11,12 ч.2 ст. 115 КК України, відповідно до ст.331 КПК України, при розгляді питання доцільності продовження строку дії раніше обраного під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, п.п.4,6,11,12 ч.2 ст. 115 КК України, які є умисними та особливо тяжкими, зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчиняти інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків у даному кримінальному провадженні.

Посилання апелянта на те, що він не може впливати на свідків, більшість яких допитана в судовому засіданні, не заслуговують на увагу, оскільки суспільна небезпека особи обвинуваченого та обставини, у яких він підозрюється, не зменшилися.

Оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання обвинуваченого не є можливим, з метою уникнення обвинуваченим суду та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу обвинуваченому або його зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, суд прийшов до вірного висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на строк 60 днів.

Щодо твердження апелянта, що ухвала суду не відповідає вимогам КПК України, є необґрунтованими, так як ухвала постановлена у відповідності до ст. 331 КПК України стосовно обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження по суті.

Окрім того, застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі Летельє проти Франції особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

За таких обставин, ухвала суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою, тому підстав для її скасування та зміни немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року щодо нього - без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи