Справа № 202/5151/19
Провадження № 1-кс/202/9155/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

27 серпня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про направлення для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся у кримінальному провадженні №0001191 від 11 липня 2019 року з вищевказаним клопотанням, в якому просить направити підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи у кримінальному провадженні №0001191 строком на 30 діб.
На вирішення експертів поставити наступні питання:

1) Чи страждав підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь яким психічним захворюванням, якщо так то яким саме?

2) Чи позбавляло це психічне захворювання ОСОБА_6 , здатності віддавати звіт у своїх діях або керувати ними в момент вчинення злочину, а саме: 11 липня 2019 року?

3) Чи є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , душевно хворим в теперішній час. Якщо так то яким саме захворюванням він страждає та чи може він давати звіт своїм діям, керувати своїми діями?

4) Чи потребує підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в теперішній час в застосуванні до нього примусових заходів медичного характеру? Якщо так, то яких саме ?

5) Чи можливо за участю підозрюваного ОСОБА_6 , проводити слідчі (розшукові) дії?

Клопотання обґрунтовано тим, що 12 липня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.
Під час проведення відносно ОСОБА_6 амбулаторної судово-психіатричної експертизи, було рекомендовано проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого та прокурора, який клопотання підтримав, підозрюваного та захисника, які просили вирішити питання на розсуд суду, приходить до висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне:
Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001191 від 11 липня 2019 року, в якому 12 липня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.
Згідно зі статтею 21 Закону України "Про психіатричну експертизу" судово-психіатрична експертиза по кримінальних справах призначається та проводиться на підставах та у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до статті 509 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді щодо залучення експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є:
1) наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання;
2) поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).
У разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців.
Отже, норми чинного законодавства передбачають проведення як амбулаторної, так і стаціонарної експертизи стосовно підозрюваних з метою визначення їх психічного стану в конкретні проміжки часу і відносно певних обставин.
У своєму клопотанні слідчий посилається на те, що під час проведення відносно ОСОБА_6 амбулаторної судово-психіатричної експертизи було рекомендовано проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

Між тим, висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_6 до клопотання слідчого не долучений та в судовому засіданні слідчому судді наданий не був.

До клопотання слідчого додано лише лист за підписом директора Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР» від 19.08.2019 року № 3475, відповідно до якого ОСОБА_6 16.08.2019 року оглянутий амбулаторною судово-психіатричною експертною комісією, експертні питання не вирішені, рекомендовано проведення стаціонарної СПЕ.

Тобто безпосередньо висновок компетентної особи, а саме експерта (експертів), попередженого про кримінальну відповідальність, про неможливість визначення психічного стану ОСОБА_6 шляхом проведення амбулаторної психіатричної експертизи та необхідність його направлення до психіатричного закладу в умовах стаціонару із зазначенням конкретної тривалості знаходження в умовах стаціонару, необхідної для проведення експертизи, в матеріалах клопотання відсутній.
Відповідно до статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вирішуючи питання про направлення особи до медичного закладу для проведення стаціонарної психіатричної експертизи, слідчий суддя має керуватися висновком амбулаторної експертизи про необхідність здійснення тривалого спостереження та дослідження особи.
На користь цієї позиції свідчить також те, що вирішення зазначеного питання потребує спеціальних знань у галузі психіатрії.
Суд враховує, що відповідно до правових позицій ЄСПЛ тримання особи у психіатричному закладі без достатніх на те підстав є позбавленням свободи у значенні пп. «е» п. 1 ст. 5 Конвенції (п. 67 рішення від 5.06.2014 р. у справі «Акопян проти України», п. 105 рішення від 17.04.2014 р. по справі «Руденко проти України»).
Зокрема, поняття позбавлення свободи поєднує у собі як об`єктивний елемент, а саме тримання особи в обмеженому просторі протягом значного періоду часу, так і суб`єктивний елемент, тобто відсутність достовірної згоди особи на таке тримання (пп. 71 і 74 рішення від 16.06.2005 р. у справі «Шторк проти Німеччини»).
Як констатовано в пунктах 96, 97 рішення ЄСПЛ від 26.02.2015 р. у справі «Заїченко проти України № 2» тримання під вартою особи, яка вважається психічно хворою, має відповідати цілям п. 1 ст. 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавленню осіб свободи у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного в підпункті «е».
У зв`язку з останнім ЄСПЛ наголосив, що відповідно до його усталеної практики особа не може вважатися «психічно хворою» та бути позбавленою свободи, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно встановити, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості захворювання (п.39 рішення від 24.10.79 у справі «Вінтерверп проти Нідерландів»). При цьому жодне позбавлення свободи особи, яка вважається психічно хворою, не може розглядатися як таке, що відповідає пп. «е» п. 1 ст. 5 Конвенції, якщо воно було призначене без висновку медичного експерта. Це правило застосовується навіть якщо метою тримання заявника є отримання медичного висновку (пп. 47, 48 рішення від 5.10.2000 року у справі «Вербанов проти Болгарії»).
Аналіз наведених норм та практики ЄСПЛ свідчить, що підставою направлення підозрюваного для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи є саме висновок компетентної особи про неможливість визначення психічного стану шляхом проведення амбулаторної психіатричної експертизи та необхідність направлення до психіатричного закладу в умовах стаціонару із зазначенням конкретного строку, необхідного для проведення такої експертизи.
Враховуючи, що органом досудового розслідування не надано слідчому судді відповідного висновку експерта (експертів), долучений до матеріалів клопотання лист директора Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР» від 19.08.2019 року № 347 не містить конкретного строку, необхідного для проведення відносно ОСОБА_6 стаціонарної судово-психіатричної експертизи, в задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 509, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про направлення для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Строк складання та оголошення повного тексту ухвали відповідно до частини 2 статті 376 КПК України - о 09-00 годині 30 серпня 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1