Справа № 209/2376/19
Провадження № 1-кп/209/476/19
В И Р О К
Іменем України

24 липня 2019 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 209/2376/19 (пр. № 1-кп/209/476/19), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000792 від 26 травня 2019 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, який має професійно-технічну освіта, працює водієм-навантажувачем в ТОВ «ПП ЗІП», не одружений, має на утриманні малолітню дочку, 19.12.2014 року, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в:

Згідно угоди про примирення, укладеної 24 липня 2019 року на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , встановлено:
25 травня 2019 року у період часу з 20.00 по 20.15 годину ОСОБА_5 перебував в квартирі АДРЕСА_2 , де на той час спільно проживав разом з матір`ю ОСОБА_4 . В цей час ОСОБА_5 побачив належний ОСОБА_4 мобільний телефон, після чого у нього виник умисел на незаконне заволодіння зазначеним чужим майном, шляхом зловживання довірою. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи в зазначений час у вказаному місці, підійшов до ОСОБА_4 , яка знаходилась в спальній кімнаті за вищевказаною адресою та, діючи з корисливих мотивів, зловживаючи довірою ОСОБА_4 , попрохав у останньої її мобільний телефон «Samsung J320» начебто для здійснення телефонного дзвінка, повідомивши, при цьому, потерпілій неправдиві відомості про те, що він після здійснення дзвінка поверне їй мобільний телефон, не маючи в дійсності наміру повертати мобільний телефон ОСОБА_4 . ОСОБА_4 , будучи введена в оману ОСОБА_5 , якому вона довіряла та в добросовісності якого була впевнена, і не будучи обізнаною про справжні наміри ОСОБА_5 , передала йому свій мобільний телефон «Samsung J320», після чого останній, сховавши телефон під нижньою білизною, одягненою на ньому, повідомив потерпілій, що телефон він випадково втратив, виронивши його з вікна, та у подальшому, тримаючи телефон при собі, вийшов з вищевказаної квартири та місце скоєння злочину залишив. Таким чином, ОСОБА_5 умисно з корисливих мотивів шляхом зловживання довірою ОСОБА_4 заволодів належним останній мобільним телефоном «Samsung J320», вартість якого складала 2294,15 грн. В подальшому ОСОБА_5 розпорядився чужим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
У кримінальному провадженні потерпіла ОСОБА_4 , примирившись із обвинуваченим ОСОБА_5 , від підтримання цивільного позову відмовилася у зв`язку із повним відшкодуванням їй заподіяної майнової шкоди, вимог майнового характеру до обвинуваченого не має.
Сторони визнають вірність кваліфікації дій ОСОБА_5 та погоджуються на призначенні покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, зі звільненням ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з призначенням останньому іспитового строку.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди про примирення є:
1) для обвинуваченого обмеження права оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядках, згідно з положеннями статей 394 і 424 цього кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього кодексу;
2) для потерпілої - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє зміст положень ч. 1 та ч. 5 ст. 474 КПК України, а саме те, що він має право на судовий розгляд в рамках судового провадження по справі, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та він має такі права: мовчати та факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення; подати клопотання про виклик свідків та подавати докази, що свідчать на його користь; розуміти характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; наслідки укладання та затвердження угоди, передбаченні ст. 473 цього кодексу; характер кожного обвинувачення від покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє наслідки невиконання цієї угоди, передбаченою ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про примирення потерпіла має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку, яким затверджена угода.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він беззастережно визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Також під час підготовчого судового засідання судом з`ясовано у потерпілої ОСОБА_4 , що вона цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені статтею 473 КПК України.
В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, щодо узгодженого покарання, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб в забезпеченні швидкого судового провадження, виявленні та припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень та попередження нових злочинів.
При призначені покарання визначеного угодою суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, задовільну характеристику, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає визнання своєї вини та щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженої ним міри та виду покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим і призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.
Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 314 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.
У кримінальному провадженні потерпіла ОСОБА_4 , примирившись із обвинуваченим ОСОБА_5 , від підтримання цивільного позову відмовилася у зв`язку із повним відшкодуванням їй заподіяної майнової шкоди, вимог майнового характеру до обвинуваченого не має.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим від 24 липня 2019 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік, поклавши на засудженого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- п. 1 ч. 1 - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- п. 2 ч. 1 - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 314 (триста чотирнадцять) гривень.
Речові докази по справі: коробку з під телефону «Samsung J320», яка знаходиться в камері схову речових доказів Дніпровського ВП - повернути потерпілій; копія договору про тадання фінансового кредиту під заставу № 18.6131/0 від 25.05.2019 року залишити при матеріалах провадження.
Вирок на підставі угоди про примирення може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок підлягає негайному врученню потерпілому, обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1