Дата документу 23.10.2019 Справа № 314/1955/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 314/1955/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1434/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянула 23 жовтня 2019 року у відкритому судовому в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 3 липня 2019 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування призначеного покарання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Підгорне Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
засудженого вироком 02.07.2015 Оріхівським районним судом Запорізької області від 02.07.2015 року за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 13.10.2014 року та остаточно призначено покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі.

Встановлені судом першої інстанції обставини:

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого, який відбуває покарання у Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він працює та довів своє виправлення.

Районний суд, вказавши, що засуджений має діюче стягнення, та встановивши передчасним твердження клопотання про те, що ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення, прийшов до висновку про відсутність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вказує про недійсність накладеного стягнення, оскільки режим утримування в колонії не порушував. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував наявність 6 заохочень. Просить застосувати до нього положення ст. 81 КК України та звільнити умовно-достроково.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, вказав про незаконність накладеного стягнення та працевлаштованість його в установі, де відбуває покарання.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам апеляційної скарги засудженого.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений вироком вироком 02.07.2015 Оріхівським районним судом Запорізької області від 02.07.2015 року за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, 71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України N 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Як було встановлено судом і вбачається з матеріалів справи засудженого ОСОБА_7 за час перебування в державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)»з 20.08.2015 року характеризується таким чином. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має шість заохочень. Порушував вимоги режиму відбування покарання, за що має одне стягнення, яке наразі не зняте та не погашене в установленому законом порядку. До робіт з благоустрою установи, а також до поліпшення житлово-побутових умов засуджених не залучається. Бере участь у реалізації програм диференційного впливу «Правова просвіта». Участі у роботі самодіяльних організацій не приймає, а також не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня, не відвідує бібліотеку.
За наданими з установи відбуття покарання характеристиками та довідками, ОСОБА_8 загалом характеризується посередньо.

Проте, однією із обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

За часу відбування покарання засуджений був працевлаштований (а.п. 11), проте останній на даний час на виробництві установи не працевлаштований (а.п. 8).

Крім того, за час перебування в установі, виходячи з даних довідки про заохочення та стягнення, наявний факт притягнення ОСОБА_7 у 2019 році до дисциплінарної відповідальності за порушення розпорядку дня, за що було накладено стягнення, яке в установленому порядку не погашене та не зняте (а.п. 7).

Сукупність даних про особу засудженого ОСОБА_7 за період відбування ним покарання беззаперечно не свідчать про його усталену сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.

При цьому колегія суддів приймає до уваги поведінку засудженого під час відбуття покарання, незначний період працевлаштованості ОСОБА_7 , наявність неодноразового притягнення до дисциплінарної відповідальності, що свідчить про те, що засуджений не довів, що його поведінка є стабільно позитивною та активною, а отже і не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Крім того, комісією неодноразово було відмовлено у застосуванні відносно ОСОБА_7 заохочувальних норм, передбачених ст.ст. 101, 82 КК України, а також і щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання.

Твердження засудженого щодо його працевлаштованя в установі спростовується довідкою в.о. заступника начальника установи (а.п. 8).
Отже, ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Висновок суду про те, що до засудженого ОСОБА_7 не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання належним чином обґрунтований, тому підстав для задоволення апеляційної скарги судова колегія не вбачає, оскільки на даний час відсутні достатні відомості, які б свідчили про дійсне виправлення засудженого ОСОБА_8 і які слугували б підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 3 липня 2019 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4