справа № 208/6098/17
провадження № 1-кп/208/135/19
УХВАЛА

25 квітня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши доцільність продовження тримання під вартою відносно обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тепловка, АР Крим, громадянина України, освіта середня, працював: ТОВ «Афіна-Сервіс», прораб, розлучений, має на утриманні дитину, 2008 р.н., який зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз, 28.03.2016 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 407, ч.1 ст. 408, 70 КК України до штрафу у розмірі 68 000 гривень,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121, ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Заводського районного суду м.Дніпродзержинська знаходиться вищезазначене кримінальне провадження. Обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор, з врахуванням тяжкості злочинів в скоєні якого обвинувачується ОСОБА_7 , міри покарання яка загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, з врахуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України, характеризуючих даних особи, який є раніше судимим, може продовжити скоєння кримінальних правопорушень, незаконно впливати на свідків, потерпілого, вважав доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою.

Захисник Піцик заперечував проти клопотання прокурора. Просив змінити запобіжний захід на менш суворий. Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисника необхідно відмовити, з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто н може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що у даному випадку, доводи про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що зазначається у справі ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ», «Летельє проти Франції»

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні трех тяжких злочинів, за які чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років.

Для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецендентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, ризик перешкоджань з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя, про що зазначається у рішеннях ЄСПЛ «Штегмюллер проти Австрії» та «Вемгофф проти Німеччини»

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом та належним елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також ЄСПЛ визнав, що враховуючи серйозність висунутого обвинувачення, державні органи могли виправдано вважати про існування такого ризику.

Тяжкість злочину може бути достатньою причиною, разом з іншими, для продовження строку тримання під вартою, про що зазначається у рішенні ЄСПЛ «Волосюк проти України»

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено. Суд, також вважає, необґрунтованими твердження захисника про можливість забезпечення належної поведінки обвинуваченого шляхом обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою та не можуть бути прийняті судом, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та особи обвинуваченого.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, і оцінив в сукупності всі обставини відповідно до вимог ст. 178 КПК України, відносно обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, обвинувачується у скоєні кримінальних правопорушень, які згідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, з покаранням у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, тобто з урахуванням терміну покарання, який загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, що є відповідними ризиками ухилення від суду та вчинення нових злочинів, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити його належну процесуальну поведінку.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Запобіжний захід обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, - продовжити, строком до 22 червня 2019 року.

Копію ухвали вручити захиснику, обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Головуючий, суддя ОСОБА_1