Справа № 462/382/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/178/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_12 на вирок Залізничного районного суду м.Львова від 09 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

з участю прокурорів: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 ,

їх захисників адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_15 ,

представника потерпілого ОСОБА_16 ,

потерпілого ОСОБА_17 ,

перекладача ОСОБА_18 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_12 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, та призначено покарання - дванадцять років позбавлення волі із конфіскацією майна.

ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, та призначено покарання - вісім років і шість місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, та призначено покарання - одинадцять років позбавлення волі із конфіскацією майна.
Запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 - тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.
Строк відбування покарання ОСОБА_12 , ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 14.08.2015 року, а ОСОБА_9 з 15.08.2015 року.
В строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_12 та ОСОБА_7 з 14.08.2015 року до 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до положень ст.72 КК України.
В строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 з 15.08.2015 року до 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до положень ст.72 КК України.
Вирішено питання з цивільним позовом, судовими витратам та речовими доказами.
Згідно з вироком, ОСОБА_12 , діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконне збагачення за рахунок вчинення кримінальних правопорушень, за невстановлених досудовим розслідуванням обставинах вступив у злочинну змову з метою вчинення відкритого викрадення чужого майна громадян, із ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які також діяли з корисливих мотивів та мали умисел на незаконне збагачення за рахунок вчинення кримінальних правопорушень.
Так, ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, а саме із застосуванням спецзасобу для відстрілу гумових куль, вчинили розбійний напад на потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_19 з метою заволодіння майном останніх. Реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи в момент їх заподіяння, 14.08.2015 року близько 17 години 50 хвилин, ОСОБА_12 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , згідно з розподілом між собою ролей, за якими ОСОБА_7 та ОСОБА_12 повинні були безпосередньо вчинити розбійний напад, а ОСОБА_9 мав керувати автомобілем та забезпечити шляхи відступу із місця скоєння злочину, прибули за адресою: АДРЕСА_4 , де дочекалися приїзду ОСОБА_17 та ОСОБА_19 . В подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , який мав при собі спецзасіб для відстрілу гумовими кулями, відповідно до попередньої домовленості у вищевказаний час прослідували в під`їзд зазначеного будинку за потерпілими та реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, розпочали дії, спрямовані на заволодіння майном потерпілих. Так, ОСОБА_12 з метою залякування потерпілого, здійснив постріл з вищевказаного спецзасобу в підлогу, однак, зрозумівши, що не досягнув бажаного ефекту, маючи на меті подальше подолання опору потерпілого, здійснив постріл в область голови ОСОБА_17 , спричинивши останньому наступні тілесні ушкодження: рана правої лобно-скроневої ділянки голови, гумова куля у ділянці дна рани, видалена при проведенні первинної хірургічної обробки рани, вдавлений перелом правої лобно-скроневої ділянки кісток склепіння черепа в ділянці дна рани, локальний субарохнаїдальний крововилив, забій головного мозку легкого ступеня, що відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння. В цей час, ОСОБА_7 , використовуючи балон із сльозогінним газом, здійснив напад на ОСОБА_19 , повалив останню на підлогу, завдавши їй кілька ударів тупим невстановленим предметом в район потиличної ділянки голови, внаслідок чого потерпіла втратила свідомість, спричинивши їй наступні тілесні ушкодження: рана потиличної ділянки голови, яка утворилася від дії тупого твердого предмету, не була небезпечною для життя в момент заподіяння, та відносяться до легкого тілесного ушкодження. В ході нападу ОСОБА_12 відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_17 , а саме 3 200 (три тисячі двісті) доларів США, що відповідно до офіційного курсу валют станом на 14.08.2015 року становить 68 467,99 грн., 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та 6 000 (шість тисяч) Польських Злотих, що відповідно до офіційного курсу валют станом на 14.08.2015 року становить 34.051,51 грн., а також ключем від автомобіля «Citroen», моделі «Берлінго», вартістю 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, а всього на загальну суму 122 019,5 грн., а ОСОБА_7 відкрито викрав майно потерпілої ОСОБА_19 , а саме жіночу сумку, червоного кольору, із шкірозамінника, вартістю 100 грн., в якій знаходились 1 700 (тисяча сімсот) євро, що відповідно до офіційного курсу валют станом на 14.08.2015 року становить 40 407,45 грн., 145 000 (сто сорок п`ять тисяч) російських рублів, що відповідно до офіційного курсу валют станом на 14.08.2015 року становить 48 476, 40 грн., 500 (п`ятсот) польських злотих, що відповідно до офіційного курсу валют станом на 14.08.2015 року становить 2 837,63 грн., 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, 25 (двадцять п`ять) доларів США, що відповідно до офіційного курсу валют станом на 14.08.2015 року становить 534, 91 грн. та 200 (двісті) фунтів стерлінгів, що відповідно до офіційного курсу валют станом на становить 6 689,87 грн., телефон «Нокія», вартістю 300 грн., сонцезахисні окуляри в пластмасовій оправі чорного кольору, вартістю 100 грн., пластмасову заколку для волосся червоного кольору, вартістю 50 грн., пластмасовий гребінець для волосся коричневого кольору, вартістю 50 грн., дві губні помади, вартістю по 100 грн. кожна, загальною вартістю 200 грн., спричинивши останній матеріальної шкоди на загальну суму 114 746,26 грн. В результаті таких дій, ОСОБА_12 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, відкрито заволоділи майном потерпілої ОСОБА_19 на загальну суму 114 746,26 грн. та майном потерпілого ОСОБА_17 на загальну суму 122 019,5 грн., а всього відкрито заволоділи чужим майном на загальну суму 236 765,76 грн., після чого на автомобілі ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 із місця скоєння злочину скрились.
Не погоджуючись із вироком місцевого суду, обвинувачений ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_12 подали апеляційні скарги.
Обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі, покликаючись на незаконність й необґрунтованість вироку Залізничного районного суду м.Львова від 09 жовтня 2017 року, просить такий скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений покликається на те, що суд першої інстанції невірно кваліфікував його дії, не в повному обсязі вивчив матеріали кримінального провадження та не допитав за клопотанням свідків й потерпілих.

Також обвинувачений звертає увагу й на те, що між ними обвинуваченими не було ніякої попередньої змови, а все сталося спонтанно, а вилучені в них працівниками поліції грошові кошти були в повному обсязі, у тій сумі, яка була у потерпілих, однак вказана сума не збігається із розміром, зазначеним в обвинувальному акті.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що показання свідків та потерпілих в частині перебування обвинувачених у місці вчинення злочину та в подальшому залишення цього місця суперечать одне одному, так як він та ОСОБА_12 після скоєння кримінального правопорушення вийшли через подвір`я вул.Братів Махновських, а свідки кажуть, що їх чекав ОСОБА_9 в авто біля будинку №3 на вул.Хотинській.

У своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок Залізничного районного суду м.Львова від 09 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_9 скасувати та виправдати його за відсутністю будь-яких належних та допустимих доказів його вини.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат ОСОБА_8 покликається на те, що висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. В основу обвинувального вироку відносно ОСОБА_9 суд поклав показання свідків працівників поліції ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які невідомо з якою метою у неслужбовий час опинилися саме на місці вчинення злочину і спостерігали дії нападників.

Окрім цього, як зазначає адвокат, жоден зі свідків прямо не вказав на ОСОБА_9 як на особу, яку вони бачили на місці події.

Адвокат звертає увагу на те, що захистом неодноразово наполягалось на повторному виклику і допиті в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 для з`ясування всіх обставин, однак судом безпідставно відмовлено у задоволенні. Також судом у судовому засіданні не оглядалися жодні речові докази, відтак, на думку адвоката, така неповнота судового розгляду істотно перешкодила встановленню об`єктивної істини у справі.

Окрім цього, адвокат звертає увагу на те, що ОСОБА_9 незаконно утримувався працівниками поліції майже добу 14 серпня 2015 року і в цей період, за його словами, на нього чинився психологічний тиск та вимагання грошей за непритягнення до кримінальної відповідальності.

Також захисник обвинуваченого ОСОБА_9 зазначає, що колегією суддів першої інстанції в ході судового розгляду було порушено право останнього на захист, оскільки після того, як обвинувачений відмовився від захисника ОСОБА_25 06.06.2017 року, суд прийняв відмову та постановив ухвалу про залучення іншого захисника в наступне судове засідання, однак після цього у цей же день розглянув клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 без нового захисника.

Адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій покликається на незаконність та необґрунтованість вироку суду першої інстанції, висновки у якому не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, прийнятий з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

На його переконання, судом не надано оцінки показанням потерпілого ОСОБА_17 , окрім цього, жоден потерпілий не вказує на застосування ОСОБА_7 балончику із сльозогінним газом, таке застосування вказаного балончику матеріалами справи не встановлено, а тому рішення суду в частині використання вказаного предмету не відповідає матеріалам провадження.

Як зазначає адвокат ОСОБА_10 , протоколи пред`явлення осіб для впізнання від 15.08.2015 року є недопустимим доказом, оскільки його проведено за участі підозрюваних, але з порушенням їх права на захист, так як слідча дія проведена без участі захисника, участь якого є обов`язковою.

На його думку, з порушенням будь-яких норм кримінального процесуального закону проведено обшуки від 15.08.2015 року на АДРЕСА_3 , від 14.08.2015 року на вул.Городоцька, 271/3, від 14.08.2015 року автомобіля «ВАЗ21099», д.н.з. НОМЕР_1 , а також проведені огляди місця події, що по суті є обшуками, від 14.08.2015 року ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .
За словами адвоката ОСОБА_10 , речові докази у справі не були надані стороні захисту для ознайомлення разом з матеріалами кримінального провадження.
Окрім цього, захисник звертає увагу й на те, що судові засідання, у тому числі від 05.10.2017 року, були проведені без участі потерпілих, і в порушення права на захист судове засідання від 06.06.2017 року було проведено за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_26 , на якому було вирішено питання продовження терміну перебування обвинуваченого під вартою в той час, як до проведення вказаного засідання ОСОБА_9 відмовився від вказаного захисника і судом прийнята така відмова.
З огляду на наведене, адвокат ОСОБА_10 просить вирокЗалізничного районного суду м.Львова від 09 жовтня 2017 року скасувати і закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_11 у своїй апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок змінити, а саме ОСОБА_12 змінити кваліфікацію кримінального правопорушення з ч.4 ст.187 КК України на ч.2 ст.187 КК України, та враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, - визнання вини, застосувати ст.69 КК України та призначити покарання у розмірі 5 років позбавлення волі. Застосувати період тримання під вартою із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення 2 дням позбавлення волі.

Апеляційні вимоги адвоката мотивовані тим, що в матеріалах провадження немає жодного доказу про те, що діяння вчинене організованою групою чи з метою заволодіння майном у великих або особливо великих розмірах.

Окрім цього, адвокат звертає увагу й на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та доказам, що досліджувались у суді, оскільки у вироку зазначено, що досліджені речові докази, але такі у судовому засіданні не досліджувалися.

Обвинувачений ОСОБА_12 у своїй апеляційній скарзі покликається на те, що кримінальне провадження відносно нього сфабриковано, а свідки у даному провадженні є зацікавленими особами й працівниками поліції, в показаннях які плутаються.

Заслухавши доповідача, обвинувачених та їх захисників на підтримання поданих апеляційних скарг, прокурорів, потерпілого та його представника, які заперечили проти задоволення таких, прослухавши звукозаписи на технічних носіях, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів вважає, що такі не підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їм злочину за ч.4 ст.187 КК України за обставин, викладених у вироку, їх винуватість підтверджується зібраними як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду кримінального провадження доказами, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_19 , яка на час апеляційного розгляду померла, поряд з тим у суді першої інстанції пояснила, що впізнала ОСОБА_12 і ОСОБА_7 . Приблизно за місяць до нападу вона бачила як ОСОБА_7 слідкував за ними біля під`їзду, ховався за деревом, один раз бачила, як ОСОБА_7 заходив у їх під`їзд. Приблизно через місяць часу 14.08.2015 року стався напад. Потерпіла зазначила, що зайшовши в під`їзд першою, після неї зайшов її син - ОСОБА_27 , дійшовши до поштового ящику, в під`їзд забігли ОСОБА_12 і ОСОБА_7 . Один почав стріляти з пістолета по підлозі, а ОСОБА_7 почав її бити. Син зразу віддав сумку, а ОСОБА_12 вистрілив спочатку в ногу сину, а потім в голову, коли вже забрав сумку. Вона побачила як син відразу впав на ліву сторону. Коли вона почала кричати ОСОБА_7 почав ще сильніше її бити, зокрема рукояткою пістолета, близько 15-20 разів. Коли відчула, що обвинувачений добиває її, вийшла сусідка і вони втекли. Після чого приїхала поліція і швидка.

Потерпіла додала, що під час нападу мала російські рублі 145 000., 500 злотих, 25 доларів, 15 000 грн. 200 фунтів, 1700 євро.

Згідно з поясненнями потерпілого ОСОБА_17 , який підтримав свої покази, надані у суді першої інстанції, такий ймовірно раніше бачив ОСОБА_7 , це було приблизно за місяць до нападу. Зокрема, коли він проводив маму додому, остання показала, що ОСОБА_7 ховається за деревом. 14.08.2015 року він з мамою повертались до неї додому. Зайшовши до неї в під`їзд, перед сходовою кліткою внизу мама почала діставати ключі, після того відкрилася брама і забігли двоє осіб - ОСОБА_12 та ОСОБА_7 . Першим йшов до нього ОСОБА_12 , а ОСОБА_7 - до мами. У першого був пістолет металічний, блискучий, та чи був у ОСОБА_7 пістолет він не бачив. Вони забігли, кричали, він розгубився та віддав сумку, в якій були грошові кошти 3200 долларів, 17 000 гривень., 6 000 злотих, після чого ОСОБА_12 вистрілив йому в голову і далі він не пам`ятає. Постріл він не відчув і не бачив, водночас, що робив ОСОБА_7 він не пам`ятає. Отямився у стоматологічній клініці навпроти, де лікарі надавали допомогу.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційних скарг з приводу того, що до показань потерпілих необхідно віднестись критично, оскільки вони містять неточності та невідповідності, а також через те, що потерпілі не змогли вказати конкретні деталі, у тому числі щодо того хто тримав у руках пістолет, кількість ударів, нанесених ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_19 , наявність чи відсутність у ОСОБА_7 балончика зі сльозогінним газом.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні наряду з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Потерпілі у своїх показаннях детально розповіли коли, ким, де саме та за яких обставин вчинено злочин, тобто вказали на час, місце, спосіб та обставини вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_12 розбійного нападу.

Ті неточності в показаннях, на які у своїх апеляційних скаргах вказують апелянти, на переконання колегії суддів, жодним чином не впливають на доведеність вини обвинувачених та кваліфікацію їх дій.

Також, необхідно враховувати, що між подією та допитом потерпілих в суді пройшов значний проміжок часу, і через шоковий стан потерпілі могли не запам`ятати всі обставини вчиненого злочину, та з урахуванням того, що показання потерпілих у більшій мірі узгоджуються з іншими здобутими під час кримінального провадження доказами, у колегії суддів відсутні підстави ставити такі показання потерпілих під сумнів.

Показання потерпілих також узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які на час вчинення злочину були працівниками оперативно-розшукового відділу, в суді дали аналогічні за змістом пояснення та зазначили, що 14 серпня 2015 року близько 18 год., перебували в районі «Костелу» на вул. Городоцькій, у м. Львові. В цей момент побачили, як з будинку АДРЕСА_4 , з під`їзду, тримаючи в руках дві сумки: одну чоловічу і одну жіночу, швидкою ходою виходили двоє чоловіків, це були ОСОБА_7 та ОСОБА_12 . Вони сіли в машину «ВАЗ 21099», яка недалеко була припаркована, і дуже швидко поїхали. За кермом була третя особа, автомобіль рухався бічними вулицями. Їхні дії видались підозрілими, а тому свідки вирішили за ними прослідкувати, однак в районі Скнилівського мосту втратили автомобіль з поля зору. Прочісуючи вулиці, побачили, що вказане авто стоїть на одному з подвір`їв вул. Городоцької. Викликавши підмогу, дочекавшись працівників Залізничного РВ, зайшли на подвір`я, і затримали людей, які були біля автомобіля.

Суд першої інстанції надав належну оцінку показанням потерпілих та свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 , які є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та підтверджуються об`єктивними доказами, зібраними по справі, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав не надавати таким віри, з чим й погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Оцінюючи показання обвинувачених, суд першої інстанції зазначив, що хоча двоє з обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_7 фактично визнають всі об`єктивно встановлені події нападу, що відбувся 14 серпня 2015 року, але вказані обвинувачені надають неправдиві покази в частині применшуючи роль кожного в подіях, що відбувались, маючи на меті змінити юридичну кваліфікацію своїх дій в сторону зменшення, а для свого співучасника ОСОБА_9 - для уникнення кримінальної відповідальності за пред`явленим обвинуваченням. Однак вина останнього повністю доведена показами свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 , з яких вбачаєтьсяя, що всі обвинувачені діяли швидко та узгоджено, а ОСОБА_9 чекав в машині з заведеним двигуном своїх спільників, і зразу швидко поїхав з місця нападу, забезпечуючи швидкість та безпечність покидання місця скоєння злочину. Встановлені факти наявності у його спільників пістолета та газового балончика, та з`явлення після нападу двох сумок: чоловічої та жіночої, які потім разом з окремими речами з сумок, палились в нього вдома повністю спростовують його покази про неучасть в скоєнні розбою. Це ж підтверджує факт знаходження та видання частини вкрадених грошей дружиною ОСОБА_9 ОСОБА_29 .

Не заслуговують на увагу доводи апелянтів в частині порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, а саме відмови в допиті свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 , оскільки як вбачається зі звукозапису судового засідання останні були допитані судом 13.03.2017 року.

Відповідно до ч.13 ст.352 КПК України, свідок може бути допитаний повторно в тому самому або наступному судовому засіданні за його клопотанням, за клопотанням сторони кримінального провадження або за ініціативою суду, зокрема, якщо під час судового розгляду з`ясувалося, що свідок може надати показання стосовно обставин, щодо яких він не допитувався.

З огляду на те, що свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 давали показання про всі обставини, які їм відомі у зв`язку із вчиненням обвинуваченими злочину, стороною захисту не обґрунтовано наявність обставин, які б свідчили про те, що вказані свідки можуть надати показання стосовно обставин, щодо яких вони не допитувалися, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відхилив клопотання про їх допит повторно.

Доводи в апеляційних скаргах про те, що обвинувачені та свідок ОСОБА_29 давали показання під впливом фізичного та психологічного тиску з боку працівників поліції, є необґрунтованими, оскільки останні не зверталися з відповідними заявами щодо незаконних дій працівників поліції до органів прокуратури. Місцевий суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виключно на доказах, які не могли бути отримані з використанням недозволених методів стосовно обвинувачених.

Окрім цього, вина обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, який їм поставлений у провину, повністю доводиться дослідженими районним судом письмовими доказами, а саме: висновком експерта № 373/2015 від 13.11.2015 року, яким встановлено, що згідно з даними огляду судово-медичного експерта та медичної карти КМК ЛШМД, у гр-на ОСОБА_17 при поступленні в лікарню 14.08.2015 року малися наступні тілесні ушкодження: рана правої лобно-скроневої ділянки голови, гумова куля у ділянці дна рани, видалена при проведенні первинної хірургічної обробки рани, вдавлений перелом правої лобно-скроневої ділянки кісток склепіння черепа в ділянці дна рани, локальний субарохнаїдальний крововилив, забій головного мозку легкого ступеня; ушкодження могли бути спричиненні незадовго до поступлення в лікарню 14.08.2015 року внаслідок пострілу із пристрою для відстрілу гумовими кулями, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння. Встановлення характеру зброї та снаряду, яким спричинене поранення голови гр-на ОСОБА_17 , повинно проводитись з врахуванням судово-балістичної експертизи. Крім того згідно даних медичної карти КМК ЛШМД, у гр-на ОСОБА_17 мав місце забій м`яких тканин тім`яної ділянки голови справа. У зв`язку з відсутністю опису в медичній карті характеру ушкоджень на шкірі тім`яної ділянки голови/рана, садно або синець/, визначити механізм, час причинення та ступінь тяжкості забою м`яких тканин тім`яної ділянки немає можливості (т.1 а.к.п.167-168).

Висновком експерта № 372/2015 від 27.08.2017 року встановлено, що у гр-ки ОСОБА_19 є наступні ушкодження: рана потиличної ділянки голови, яка утворилась від дії тупого твердого предмету, могли бути причинені 14.08.2015 р., від удару тупим предметом, не була небезпечною для життя в момент заподіяння, відносяться до легкого тілесного ушкодження. По даних огляду потерпілої судово-медичним експертом та опису рани в медкарті КМК ЛШМД категорично визнати від дії якого саме тупого предмету була причинена рана, немає можливості (т.1 а.к.п.169-170).

Що стосується тверджень захисника адвоката ОСОБА_10 з приводу того, що вказані висновки експертиз є недопустимими доказами, оскільки складені на підставі медичних карток КМК ЛШМД, які передані експерту невідомим чином, колегія суддів вважає такі безпідставними.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, такі висновки відповідають вимогам статей 101 та 102 КПК України, містять докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки дають обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені перед ним. Ці експертні дослідження проведені кваліфікованим та досвідченим експертом ОСОБА_30 зав.відділенням СМЕ при КМК ЛШМД, на підставі даних огляду та медичних карток КМК ЛШМД ОСОБА_17 та ОСОБА_19 .

З огляду на те, що потерпілі ОСОБА_17 та ОСОБА_19 перебували на лікуванні у комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, медичну документацію було надано судово-медичному експерту при даній установі, після внесення відповідних відомостей до ЄРДР, зміст цієї документації було викладено у висновках експертиз, які оголошувалися у судовому засіданні суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для визнання таких експертиз недопустимими доказами.

Також вина обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підтверджується висновком експерта № 1060/2015-ім від 27.08.2017 року, яким встановлено, що в слідах на майці, вилученій у гр-на ОСОБА_12 (об`єкт №3), виявлена кров людини і антигени А і Н, яка може походити від будь якої особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В, з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від гр-на ОСОБА_12 та громадян ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 . (т.1 а.к.п. 172-174).

Висновком експерта № 1059/2015-ім від 27.08.2017 року встановлено, що в слідах на спортивних штанах вилучених у ОСОБА_7 (об`єкт № 1,2,3,4,5,6,7,8) виявлена кров людини і антигени А і Н, яка може походити від будь якої особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В, з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від гр-на ОСОБА_7 та громадян ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 ( т.1 а.к.п.176-180).

Висновком експерта № 1062/2015-ім від 27.08.2017 року встановлено, що в слідах на марлевому тампоні зі змивом з підлоги під`їзду (об`єкт № 2), на жіночому віялі ( об`єкти №№ 3,4,5) - вилучених при огляді місця події по вул. Хотинська, 3 у м. Львові (об`єкти №№1.2) виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, що може походити від будь-якої особи з такою ж груповою характеристикою крові за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , та гр-н ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 (т.1 а.к.п.182-185).

Висновком експерта № 5/1340 від 09.09.2015 встановлено, що на поверхні квитанції ПАТ «Укртелеком», вилученій при огляді місця події від 14.08.2015 року із холу біля металевих перил за адресою: м. Львів, вул. Хотинська, 3, відобразився один динамічний слід нашарування низу взуття розмірами 116x93мм, залишений взуттям на праву ногу, та придатний для ідентифікації слідоутворюючої поверхні, а саме взуття, яким залишено даний слід. Один слід низу взуття нашарування на поверхні квитанції ПАТ «Укртелеком», залишений кросівками вилученими у гр. ОСОБА_12 , а саме кросівком на праву ногу (т.1 а.к.п. 187-191).

Висновком експерта № 5/1350 від 26.10.2015 року встановлено, що пневматичний газобалонний пістолет моделі МР-645К, кал.4,5мм., № НОМЕР_2 , сучасного Російського виробництва, вилучений в ході обшуку від 14.08.2015 р. по АДРЕСА_2 де проживають ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , вогнепальною зброєю не являється, призначений та придатний до стрільби спеціальними металевими кульками кал. 4,5 мм. Слідів переробки пістолета з метою зміни його конструкції та призначення немає. Дві гільзи патронів, вилучені 14.08.2015 року під час проведення огляду місця події по вул. Хотинській, 3 у м. Львові, являються складовими частинами заводських патронів кал. 9 мм Р.А. Дані патрони, гільзи яких вилучені з місця події, виготовлені кустарним (промисловим) способом, виробник невідомий, шляхом переспорядження капсульованих гільз шумових патронів із використанням пороху та куль з еластичної гуми. За своїми розмірно-конструктивними характеристиками дані патрони призначені для проведення пострілів з пристроїв спеціального призначення калібру 9мм РА. Дані дві гільзи відстріляні із однієї і тієї ж, вогнепальної зброї, якою може бути самозарядний пістолет моделі «ПМР», калібру 9мм Р.А., заводського українського виробництва м. Харків, зразка з 2003 року, що являється гладкоствольною вогнепальною зброєю, призначений для стрільби (відстрілу) патронів, споряджених еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії, відносяться до травматичної зброї з вогнепальним принципом метання снаряду. Дві гільзи патронів не відстріляні із пневматичного газобалонного пістолета моделі МР-645К, кал.4,5мм., № НОМЕР_2 . Гумова куля патрона, являється еластичним снарядом травматичної (несмертельної) дії патронів калібру 9 мм Р.А. Гумова еластична куля відстріляна із гладкоствольної вогнепальної зброї, призначеної для стрільби (відстрілу) патронів, споряджених еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії, відносяться до травматичної зброї з вогнепальним принципом метання снаряду. Сліди пошкоджень на еластичній гумовій кулі могли бути спричиненими внаслідок проходження її через канал ствола вогнепальної зброї, та при ударі даної кулі об тверду перешкоду. Пістолетний патрон калібру 9мм Р.А. із маркуванням в донній частині « S&B 9mm Р.А. Blanc » споряджений гумовою еластичною кулею, виготовлений кустарним (промисловим) способом, виробник невідомий, шляхом переспорядження капсульованої гільзи шумового патрона із використанням пороху та кулі з еластичної гуми чорного кольору. За своїми розмірно-конструктивними характеристиками даний патрон призначений для проведення пострілів з пристроїв спеціального призначення калібру 9мм Р.А. Такими пристроями є пістолети та окремі модифікації револьверів промислового українського виробництва: «Форт-12», «ПМР», «ПСМ-Р», «АЕ 790G», «Ерма-38Р», «Комбриг», «Скат-1Р», «Скат-ІРК», пістолети та револьвери іноземного виробництва. В наданому на дослідження вигляді даний патрон, із глибокою вмятиною на капсюлі - слід бійка ударника (слід осічки при стрільбі) до стрільби непридатний, а тому встановити чи являється даний патрон боєприпасом не являється можливим (т.1 а.с. 194-199).

Апеляційним переглядом не встановлено обставин, які б свідчили про недопустимість вказаних висновків, а тому доводи апеляційних скарг в цій частині не заслуговують на увагу.

Окрім цього, вина обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підтверджується також заявою свідка ОСОБА_29 про добровільну видачу коштів. (т. 1 а.к.п.200), якій разом з показаннями останньої суд першої інстанції у вироку дав належну оцінку.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 15.08.2015 року встановлено, що потерпілий ОСОБА_17 впізнав особу під № 3 ( ОСОБА_12 ) (т.1 а.к.п. 209-212).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 15.08.2015 року встановлено, що потерпілий ОСОБА_17 впізнав особу під № 1 ( ОСОБА_31 ) та особу з №4 ( ОСОБА_7 ) (т.1 а.к.п. 206-208).

Оскільки в силу вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд першої інстанції обґрунтовано відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України надав оцінку доказам - протоколам пред`явлення особи для впізнання від 15.08.2015 року в частині впізнання потерпілим ОСОБА_17 лише осіб під № 3 ( ОСОБА_12 ) та №4 ( ОСОБА_7 ), а тому доводи адвоката ОСОБА_11 в частині відсутності оцінки доказу судом щодо впізнання потерпілим особи під № 1 ( ОСОБА_31 ) не заслуговують на увагу.

Щодо тверджень апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 в частині порушення права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист під час проведення пред`явлення для впізнання, то такі є безпідставними, оскільки особою, яка впізнала ОСОБА_7 та ОСОБА_12 був потерпілий, а процесуальна поведінка вказаних обвинувачених була пасивною. Тобто самі обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_12 під час проведення пред`явлення для впізнання не давали жодних показань і, відповідно, не були джерелами особистісної інформації у розумінні кримінального процесуального доказування з огляду на мету проведення вказаних слідчих (розшукових) дій, а тому не можна вважати, що право на захист було порушеним.

Як вбачається з матеріалів справи, пред`явлення особи для впізнання проведено з дотриманням вимог статей 223, 228 КПК України, в присутності понятих, впізнання обвинуваченого ОСОБА_12 проводилося за участі його захисника ОСОБА_32 , в протоколах зазначено за якими ознаками потерпілий ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , окрім цього обвинувачені підписали ці протоколи.

Також вина обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 доводиться протоколом обшуку від 15.08.2015 року, яким встановлено, що в ході проведення обшуку в житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_3 та належить на праві власності ОСОБА_29 виявлено обгорілі предмети, а саме: обгорілі предмети подібні на мобільний телефон в кількості 1 шт.; обгорілі предмети схожі на монети в кількості 2 шт.; обгорілий предмет схожий на батарею круглої форми в кількості 1 шт.; обгорілі предмети схожі на заколки для волосся в кількості 2 шт.; обгорілі предмети схожі на фурнітуру до сумки та ключа до автомобіля; обгорілі предмети схожі на схему; обгорілі предмети схожі на батарею від мобільного телефону; 2 обгорілі фрагменти скла. Дані предмети оглянуті, поміщені в поліетиленовий пакет, який скріплено печаткою та вилучено. У приміщенні кімнати №2 на столі виявлено та вилучено паспорт гр. ОСОБА_9 , пластикову карту з написом «Скарбниця» в кількості 1 шт. (т.1 а.к.п.213-217).

Протоколом обшуку від 14.08.2015 року встановлено, що в ході проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено телефони, предмет схожий на пістолет, планшет, паспорт ОСОБА_7 . Під час обшуку був проведений обшук гр-на ОСОБА_7 у якого виявлено та вилучено грошові кошти в розмірі 270 Євро, 4 долари США, 40 Злотих, 54.100 російських ОСОБА_33 та 6.450 грн. (т.1 а.к.п. 218-229).

Протоколом обшуку від 14.08.2015 року встановлено, що в ході проведення обшуку автомобіля «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено та вилучено два балончики із сльозогінним газом «Терен-1», мобільний телефон чорного кольору марки «Самсунг» №1 ІМЕІ НОМЕР_3 , ІМЕІ № НОМЕР_4 із сім-картками «Київстар» № НОМЕР_5 та «Life» № НОМЕР_6 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , квитанції, гаманець чорного кольору (т.1 а.к.п.230-241).

Відповідно до ч.2 ст.234 КПК України, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Натомість в силу вимог ч.3 ст.233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Як встановлено апеляційним судом, обшуки житла за вказаними адресами, а також автомобіля «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , були проведені на підставі ухвал слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 15 серпня 2015 року, а тому немає підстав вважати, що встановлені внаслідок таких обшуків докази є недопустимими.

Окрім цього, вина обвинувачених стверджується протоколом огляду місця події від 14.08.2015 року та фототаблицями до протоколу, яким встановлено, що об`єктом огляду є мужчина одягнутий у футболку білого кольору, сірі шорти та чорні кросівки із середини жовтого кольору, який знаходився в приміщенні одноповерхового будинку № 271 по вул. Городоцькій у м. Львові та назвався ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В присутності понятий видав наступні речі та предмети, а саме мобільний телефон марки «Нокія» моделі 5530, ІМЕІ: НОМЕР_7 із сім-карткою «Лайф» № НОМЕР_8 , та навушники синього кольору, грошові кошти номіналом 50 євро в кількості 7 куп`юр, 4 куп`юр номіналом 20 євро, 2 куп`юри номіналом 10 євро, 3 куп`юри номіналом 5 євро, 34 куп`юри номіналом 100 грн, 10 куп`юр номіналом 50 грн., 45 куп`юр номіналом 20 грн., 59 куп`юр номіналом 5 грн., 108 куп`юр номіналом 2 грн., 22 куп`юри номіналом 1 грн. Куп`юри номіналом 1 грн. обтягнуті паперовою стрічкою Національного Банку України із написом 100 грн. та відтиском печатки барвником синього кольору із написом акціонерний банк «Південний» 07 сер 2015, ОСОБА_34 , МФО НОМЕР_9 по відтиску печатки наявний рукописний підпис барвником синього кольору... (т.1 а.к.п. 242-249).

Згідно з протоколом огляду місця події від 14.08.2015 року та фототаблицями до протоколу, об`єктом огляду є мужчина, який знаходиться на тротуарній, асфальтованій доріжці та одітий у сорочку білого кольору на довгий рукав з вертикальними полосками червоного, чорного та сірого кольору, штани та шкарпетки сірого кольору та туфлі коричневого кольору з дірками. Даний чоловік в присутності понятих назвався ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_5 . Позаду ОСОБА_9 знаходиться вул. Дальна в м. Львові, по ліву сторону на відстані 25 м. на тротуарній асфальтованій доріжці знаходиться зупинка громадського транспорту, прямо від ОСОБА_9 на відстані 5 м. знаходиться проїжджа асфальтована частина дороги, що проходить по вул. Городоцькій у м. Львові, по праву сторону від останнього знаходиться будинок № 271 по вул. Городоцька у м. Львові. В присутності понятих ОСОБА_9 добровільно видав речі, а саме мобільний телефон «Нокія», чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_10 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф» № НОМЕР_11 , ІМЕІ: НОМЕР_12 із номером НОМЕР_13 , запальничка, грошові кошти сумою 187 грн. (т.2 а.к.п. 1-5).

Протоколом огляду місця події від 14.08.2015 року, яким встановлено, що об`єктом огляду являється під`їзд будинку по АДРЕСА_4 . На тротуарі біля входу в під`їзд виразні плями речовини бурого кольору, різного діаметру та форми, які розміщені від дверей під`їзду на ліво по тротуару до дверей стоматологічного кабінету, розміщених ліворуч від входу у під`їзд, у під`їзді та бетонній підлозі. Під час огляду вилучено два змиви РБК з підлоги та стіни в холі; дві гільзи калібру 9 мм. із маркуванням «S&B 9 mm blanc», фрагмент гумовий деформований чорного кольору, два недопалки сигарет «Прилуки» та «Bond», ремінь, віяло зі слідами РБК, жіночі окуляри, запонка, гаманець, пляшка з написом «Квас», 7 ППС зі слідами рук вилучені з поштового ящика вказаного під`їзду та квитанція ПАТ «Укртелеком» (т. 2 а.к.п. 6-19).

Таким чином, аналіз наведених вище доказів, дає всі підстави дійти висновку щодо доведеності в судовому засіданні винуватості ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, та такі дії обвинувачених правильно кваліфіковані судом першої інстанції, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, спрямований на заволодіння майно у великих розмірах, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

При цьому, з урахуванням сукупності наданих стороною обвинувачення доказів, колегія суддів не знаходить підстав вважати, що позиція сторони обвинувачення щодо доведеності винуватості обвинувачених ґрунтується на припущеннях.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційних скарг щодо неправильності висновків суду в частині кваліфікації дій обвинувачених, які були предметом оцінки судом першої інстанції.

На основі досліджених доказів суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, про те, що в діях обвинувачених мав місце саме розбій, їх дії були узгодженими, послідовними і спрямованими на негайне заволодіння майном потерпілих шляхом застосування насильства. Обвинувачені, розподіляючи між собою ролі, для більш зручного та швидкого втілення свого злочинного наміру, деякий час слідкували за потерпілими, підшукуючи зручне місце та час для вчинення злочину, про що свідчать показання потерпілих в тій частині, що вони раніше зустрічали одного із нападників ОСОБА_7 поруч з місцем та задовго до вчиненого нападу. Про наявність умислу, спрямованому саме на заволодіння майном у великих розмірах, свідчить як сума, якою заволоділи нападники, так і час готування до злочину, коли у потерпілих будуть значні кошти. Приготування та дії нападників свідчать про умисне вчинення нападу, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), та кваліфікуючий результат таких дій - заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції дотримався загальних засад, які визначені у ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання, - рецидив злочинів, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, особу винного ОСОБА_12 , який є раніше судимий, неодружений, непрацюючий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, нейтральну характеристику, особу винних ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які є раніше судимими, одруженими, непрацюючими, на обліку у психіатра та нарколога не перебувають, їх нейтральну характеристику, роль кожного з обвинувачених та їх поведінку після вчинення злочину.

На переконання колегії суддів, обране судом першої інстанції покарання відповідає всім обставинам та засадам призначення покарання, а також меті покарання, яка визначена у ст. 50 КК України, є справедливим, виваженим та таким, що буде сприяти виправленню обвинувачених та запобіганню вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

З аналізу норми ст. 69 КК України вбачається, що призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише у тому випадку, якщо встановлені по справі обставини, зокрема, що пом`якшують покарання, та характеризують особу-винного, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про істотне зниження ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й можливість виправлення, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_12 шляхом відбування менш суворого покарання, як того просить у своїй апеляційній захисник останнього адвокат ОСОБА_11 , а тому підстав для застосування ст.69 КК України колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів апелянтів про порушення судом вимог ст. 290 КПК України у зв`язку з невідкриттям стороні захисту речових доказів, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 290 КПК України обвинуваченим та їх захисникам було надано доступ до матеріалів досудового розслідування, з якими останні були ознайомлені. При цьому сторона захисту мала можливість заявити клопотання про огляд речових доказів, однак ні на досудовому розслідуванні, ні під час судового розгляду у суді першої інстанції цим правом не скористалась, хоча і володіли інформацією щодо зберігання вказаних доказів та порядок їх отримання.

Не суперечить вимогам КПК України і та обставина, що місцевий суд не досліджував в судових засіданнях зазначених речових доказів, оскільки ці предмети злочинного посягання досліджувалися на підставі інших доказів. Наведене узгоджується з положеннями ст. 94 КПК України про те, що суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Щодо доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 про порушення вимог кримінального процесуального закону в частині проведення судового засідання 05 жовтня 2017 року у відсутності потерпілих, то такі колегія суддів апеляційного суду не вбачає підставою для скасування оскаржуваного вироку, оскільки як вбачається з журналу та звукозапису судового засідання 05 жовтня 2017 року, судом закінчено з`ясування обставин та перевірку їх доказами, зокрема проведено допит потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , їх права як учасників провадження не порушені, та відсутність останніх не вплинула на повноту судового розгляду.

Твердження апелянтів в частині істотного порушення вимог КПК України, а саме розгляду судом 06.06.2017 року клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , за наявності відмови обвинуваченого ОСОБА_9 від свого захисника та непризначення нового, колегія суддів не вважає такими, що є підставою для скасування вироку з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.54 КПК України обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його. Відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування. Така відмова або заміна фіксується у протоколі процесуальної дії. Відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Як вбачається з журналу та звукозапису судового засідання 06.06.2017 року, обвинуваченим ОСОБА_9 було заявлено відмову від захисника ОСОБА_25 . Окрім цього, прокурором у вказаному кримінальному провадженні було подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у зв`язку зі спливом такого 17.06.2017 року. Судом першої інстанції до вирішення питання відмови від захисника, розглянуто клопотання про продовження строку запобіжного заходу, після чого прийнято відмову обвинуваченого ОСОБА_9 від його захисника, про що постановлено відповідну ухвалу.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції було забезпечено право особи обвинуваченого на захист та реалізацію його права на відмову від захисника.

Оскільки інкриміновані ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 кримінальні правопорушення вчинені останніми в період чинності ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, до таких було застосовано попереднє ув`язнення, а тому останнім підлягає до зарахування у строк призначеного судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з часу затримання до набрання вироком законної сили.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду про необхідність зарахування ОСОБА_9 у строк покарання строку з моменту його затримання з 15.08.2015 року, оскільки як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (т.1 а.к.п.158-161), такий датований 15 серпня 2015 року, складений у присутності захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_25 , у графі «час фактичного затримання» відсутня інформація, водночас такий протокол підписаний обвинуваченим та адвокатом без жодних заяв та зауважень, а тому датою затримання слід вважати дату складання протоколу, чим спростовуються твердження апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 .

Ураховуючи вищенаведене, оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особам обвинуваченим, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим й вмотивованим, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг немає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

вирок Залізничного районного суду м.Львова від 09 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційні скарги ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_12 та ОСОБА_12 без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 року №838-VІІІ) зарахувати ОСОБА_12 та ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 14.08.2015 року до 08 листопада 2019 рокувключно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 року №838-VІІІ) зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 15.08.2015 року до 08 листопада 2019 рокувключно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4