Справа № 204/6398/19
Провадження № 1-в/204/1206/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків і алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 , особи, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 23.05.2013 року, відносно ОСОБА_7 , яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 867 від 28.08.2019 року, зазначено про те, що в клінічній картині психічного захворювання відмічається позитивна динаміка, хвора стала спокійнішою, впорядкованою в поведінці, афективні розлади згладились, конфліктних ситуацій з іншими хворими не створювала, агресивні тенденції не проявляла. Вищевикладене свідчить про деяке зниження особливої небезпеки хворої для оточуючих. Але, покращення нетривале, хвора не розуміє проявів свого психічного захворювання, не усвідомлює тяжкість скоєного, не сформовані настанови на необхідність прийому підтримуючого лікування, спостереження у лікаря-психіатра.

В судовому засіданні представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_6 заяву просив задовольнити та додав, що психічний стан ОСОБА_7 дещо покращився, але таке покращення не є тривалим. При цьому у ОСОБА_7 відсутнє розуміння необхідності лікування та свого хворобливого стану. Чинники суспільної небезпеки ще не усунені. Деяке зниження суспільної небезпеки є початком формування ремісії, а тому ще необхідний час для усунення чинників суспільної небезпеки.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 та просив змінити умови лікування з суворого нагляді на більш м`який.

Особа, відносно якої застосовані примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що заперечує проти лікування, хоче, щоб її виписали до іншої лікарні. Зазначила, що не потребує лікування, вона не має психічного захворювання та з нею все гаразд.

Прокурор ОСОБА_4 вважали за необхідне продовжити застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 та зазначила, що висновок комісії лікарів-психіатрів відповідає дійсності, будь-яких альтернативних висновків суду не надано. Чинники суспільної небезпеки ОСОБА_7 не усунені, а деяке зниження суспільної небезпеки свідчить про деяке поліпшення психічного стану ОСОБА_7 , але на даний час не завершений курс реабілітаційного лікування.

Ствердження ОСОБА_7 про те, що вона не є психічно хворою людиною та їй не потрібне лікування в повній мірі узгоджуються з висновком комісії лікарів-психіатрів, згідно якого, мислення ОСОБА_7 непослідовне, паралогічне, дещо сповільнене. Про скоєне говорить без емоційного резонансу, без співчуття до загиблої, не усвідомлює тяжкість свого вчинку. Розлади сприйняття заперечує, не виявляє поведінкою. Заперечує прояви неправильної поведінки у минулому. Психічно хворою себе не вважає. Не усвідомлює необхідність постійного прийому підтримуючого лікування, спостереження у лікаря-психіатра.

Як зазначив представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_6 , психічний стан ОСОБА_7 покращився, в той же час з висновку вбачається, що у хворої не сформоване критичне ставлення до скоєного та таке покращення не є тривалим. Більш того, сама ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що не має психічного захворювання, однак про наявність такого захворювання переконливо свідчить висновок лікарів-психіатрів. Враховуючи викладене суд вважає, що заява представника закладу пропродовження застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_7 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить небезпеку для суспільства і потребує тримання та відповідного лікування в умовахзакладу з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити застосування примусового заходу медичного характеру, призначеного ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 23.05.2013 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1