УХВАЛА
іменем України
Справа № 126/183/19

Провадження № 1-кс/126/640/2019

"23" травня 2019 р. м. Бершадь

Слідчий суддя Бершадського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 секретар ОСОБА_2

за участі слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні в місті Бершадь клопотання слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000024 від 15.01.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
До Бершадського районного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000024 від 15.01.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання слідчий стверджує, що 15.01.2018 до Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області надійшла заява ОСОБА_4 , про те, що 15.01.2018 невідома особа шляхом зловживання довірою, та обманом заволоділа його коштами у сумі 280000 грн 00 коп., які останній перерахував на картку «Ощадбанку» № НОМЕР_1 , за купівлі товару, а саме ВРХ, при цьому послугу не було виконано.

Відомості про кримінальне правопорушення, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.01.2019 року за №0000024 за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

В ході проведення досудового розслідування, під час допиту потерпілого ОСОБА_4 , стало відомо, що 14.01.2019 близько 16 год він в телефонному режим по своєму телефоні ( НОМЕР_2 ) спілкувався із заготівельником ВРХ, ОСОБА_5 жителем с. Захарівка Фрунзовський район Одеської області по телефоні ( НОМЕР_3 ), при розмові останній вказав що він знайшов господарство, де можна придбати ВРХ, для узгодження цін на купівлю ВРХ, ОСОБА_6 продиктував телефон НОМЕР_4 та сказав, що це власник господарства « ОСОБА_7 », з яким ОСОБА_4 домовився про купівлю товару, а саме 14 голів ВРХ, для цього 15.01.2019 перерахував кошти у сумі 280 тис.грн. на картку Ощадбанку» № НОМЕР_1 відкриту на ім`я ОСОБА_8 .

Згодом 15.01.2019 до ОСОБА_4 , зателефонував заготівельник ОСОБА_6 , та повідомив що їх не грузять, так як кошти не надійшли, на рахунок підприємства.

Тоді ОСОБА_4 , дізнався що дійсно власник підприємства де мали придбати ВРХ, ОСОБА_9 , котрий користується телефоном НОМЕР_5 , а не « ОСОБА_7 » який незаконно, шляхом обману заволодів коштами ОСОБА_4 .

Під час досудового розслідування кримінального провадження, з показів ОСОБА_4 стало відомо, що кошти які він перерахував на вказаний вище банківський рахунок банком заблоковано до вирішення питання по суті.

На даний час виникла необхідність в накладенні арешту на картковий рахунок АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 відкритий на ім`я ОСОБА_8 та всі грошові кошти які перебувають на вказаному рахунку з яких 280 тис. гри. фактично належать ОСОБА_4 котрі він перерахував за купівлю ВРХ, якими незаконно шахрайським способом заволоділи.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Як визначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Разом з тим, слідчим не надано доказів щодо повідомлення ОСОБА_8 , про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні, в рамках якого він просить накласти арешт на належне йому майно.

Частиною 6 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

В порушення вищенаведених вимог закону, в матеріалах клопотання відсутній цивільний позов, поданий з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Слідчим не обґрунтовано наявність чи відсутність даного рахунку в АТ "Ощадбанк" та наявність на ньому грошових коштів, а так само не надано документів, які б вказували на переказ даної суми коштів ОСОБА_4 .

При цьому, з метою з`ясування даних обставин слідчим суддею 29.01.2019 року в рамках даного кримінального провадження було надано тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні головного управління АТ «Ощадбанк», в м. Київ вул. Володимирська,27, а саме до інформації по картковому рахунку АТ «Ощадбанку» № НОМЕР_1 , однак результатів отримання даної інформації слідчим не надано.

Згідно ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Беручи до уваги зазначені вище обставини у їх сукупності, слідчий суддя не вбачає законних підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що зазначене клопотання є необґрунтованим та в його задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 172, 173, 174, 309, 372, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ :
В задоволенні клопотання слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000024 від 15.01.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1