КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою під час вирішення питання щодо продовження строків тримання під вартою обвинуваченого в порядку ст. 331 КПК України задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до 14 вересня 2019 року включно.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_8 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2019 року, а клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою направити на новий розгляд в суді першої інстанції, або застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у виді домашнього арешту.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 177, 183, 199 КПК України та положень викладених в судових актах Європейського суду з прав людини, оскільки під час вирішення питання продовження обвинуваченому строку дії тримання під вартою, який є винятковим, найсуворішим видом запобіжного заходу, прокурор не навів переконливих доводів щодо наявності підстав для чергового продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та необґрунтував своєї позиції щодо неможливості застосування інших заходів для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
На переконання апелянта, суддею не було враховано, що підставою для застосування щодо особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність реальних ризиків вчинення обвинуваченим іншого злочину, незаконний вплив на потерпілих або свідків, переховування від слідства та суду, однак ні клопотання прокурора, ні оскаржуване рішення не містять чіткого визначення, які саме докази, отримані під час проведення досудового розслідування свідчать про те, що обвинуваченим ОСОБА_6 може бути вчинений інший злочин, або наявні будь-які інші ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.08.2019 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , яку було подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК України, залишено без руху з наданням терміну для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків.
Оскільки зазначені у вказаній ухвалі суду недоліки апеляційної скарги обвинувачений не усунув, ухвалою Київського апеляційного суду від 09.09.2019 року, відповідно до положень п.1 ч.3 ст. 399 КПК України, апеляційну скаргу повернуто обвинуваченому ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , думку прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження №357/11668/17 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції Україн (є неконституційним), положення ч.2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в судді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 суд першої інстанції зазначив, що ризики, які стали підставою для обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

При цьому, суд врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 за інкриміновані йому кримінальні правопорушення, конкретні обставини вчинення насильницького умисного злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , дані про особу обвинуваченого, суд, з метою запобігти спробам перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду, чинити тиск на свідків, потерпілу у даному кримінальному провадженні, а також вчиняти нові злочини, дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час відповідає його особі, характеру та тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, приймаючи до уваги тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, має високий ступінь суспільної небезпеки та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, дані про особу ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КПК України, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також твердження захисника, що стороною обвинувачення не доведено, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові обставини, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною захисту не наведено.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що прокурором не подавалось клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і таке клопотання, в порушення вимог ч.2 ст. 184 КПК України, не було вручено обвинуваченому та його захиснику, то вони є необґрунтованими, оскільки положення вказаної норми Кримінального процесуального закону розповсюджуються лише на стадію досудового розслідування кримінального провадження, а провадження, яке є предметом розгляду Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває вже на стадії судового розгляду і вирішення питання судом щодо запобіжного заходу регламентовано статтею 331 КПК України, положення якої не зобов`язують прокурора звертатися до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою під час судового розгляду кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України, винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2019 року, якою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 14 вересня 2019 року включно без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:__________________ ____________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3