Ухвала
іменем України

26 листопада 2019 року

м. Київ
справа № 175/3434/18-к

провадження № 51-5845 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , яку він називає апеляційною скаргою, на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року,
встановив:
За вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за пунктом 2 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, частиною 1 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2019 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями.
Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 КПК, Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
Згідно з частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Так, касаційну скаргу захисника адресовано до Верховного Суду України, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Крім того, захисник у касаційній скарзі відповідно до вимог статті 438 КПК не зазначає з яких саме підстав ним подано касаційну скаргу на судові рішення, не наводить належні доводи у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість цих рішень та конкретних порушень вимог закону, які на його думку, було допущено судами першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням положень статей 412 - 414, 438 КПК.

При цьому, у прохальній частині касаційної скарги захисник просить перекваліфікувати дії його підзахисного з статті 115 КК на статтю 119 КК, однак не наводить обґрунтувань такої позиції.
Тобто у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.

До того ж, вимоги захисника у касаційній скарзі про скасування судових рішень та ухвалення нового вироку із застосування статті 119 КК викладено не у відповідності до статті 436 КПК, оскільки суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.
Крім того, у частині 1 статті 50 КПК, визначено що повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Проте захисником не долучено до касаційної скарги жодних документів на підтвердження повноважень щодо надання правової допомоги засудженому ОСОБА_4 .
При цьому, всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК захисник не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Більше того, не виконано захисником і вимог частини 6 статті 427 КПК, оскільки не додано до касаційної скарги стільки її копій з додатками в кількості, що буде необхідною для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Також, захиснику слід звернути увагу на те, що свою касаційну скаргу він називає апеляційною скаргою.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3