Справа № 638/8221/19
Провадження № 1-кп/638/1273/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2019 Дзержинський районний суду м. Харков у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000565 від 02.03.2019 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, -

встановив:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, який утримується під вартою. Строк дії запобіжного заходу встановлений до 01.08.2019.
Прокурор в судовому засіданні просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 діб, без визначення застави.
Потерпіла і її представник підтримали клопотання прокурора.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого, захисник і обвинувачений проти задоволення клопотання прокурора заперечували і просили відмовити в його задоволенні, а за умови визнання підозри обгрунтованою обрати відносно ОСОБА_9 домашній арешт.
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі в разі визнання її вини, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки та інше.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою. Також суд враховує, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Органом досудового розслідування ОСОБА_9 03.03.2019 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України при наступних обставинах.
02.03.2019, близько 18:10 год., неповнолітній ОСОБА_9 маючи умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_10 , на ґрунті особистих неприязних відносин, заздалегідь заготовленим кухонним ножем, діючи з особливою жорстокістю, наніс їй велику кількість (не менше тринадцяти) ударів ножем останній, в тому числі у ділянки життєво важливих органів, після отримання яких остання впала на землю. ОСОБА_9 , усвідомлюючи жорстокість своїх умисних протиправних дій, та те, що своїми діями спричиняє ОСОБА_10 страждання, муки та нестерпний біль, продовжив наносити ОСОБА_10 удари (не менше семи) кулаками в ділянки голови, грудної клітини, попереку, заподіявши їй велику кількість тілесних ушкоджень.
Діями ОСОБА_9 ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження, які стали безпосередньою причиною смерті неповнолітньої ОСОБА_10 й знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті.
05.03.2019 слідчим суддею Ленінського районного суду м. Харкова до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів (до 30.04.2019), без визначення розміру застави.
27.04.2019 слідчим суддею Ленінського районного суду м. Харкова продовжено строк тримання підозрюваного під вартою до 03.06.2019.
03.06.2019 ухвалою судової колегії Дзержинського районного суду м. Харкова дія запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_9 в вигляді тримання під вартою продовжена до 01.08.2019.
Сторона обвинувачення стверджує, що метою застосування до неповнолітнього ОСОБА_9 запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою є забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Прокурор вважає, що враховуючи тяжкість покарання в вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в подальшому ОСОБА_9 може покинути територію України та переховуватись від суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Оскільки ОСОБА_9 обізнаний про місце проживання свідків, то з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного або навіть фізичного впливу на свідків, які викривають його у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. У разі зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт ОСОБА_9 перебуватиме цілодобово вдома фактично один, оскільки його батьки працюють та не зможуть здійснювати належний нагляд за неповнолітнім. Останній, перебуваючи під домашнім арештом, матиме доступ до мережі Інтернет та мобільного зв`язку, та зможе незаконно впливати на малолітніх та неповнолітніх свідків, які через свій вік можуть піддаватися незаконному впливу. В даному випадку існує ризик, передбачений п. З ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи характер та обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується неповнолітньому ОСОБА_9 , останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєння особливо тяжкого злочину, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурор вважає, що необхідність продовження застосованого до ОСОБА_9 запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою обумовлюється тим, що встановлені та враховані слідчими суддями під час застосування та продовження строку запобіжного заходу ризики не зменшились та не зникли, і можуть реально настати, якщо йому буде змінений запобіжний захід.
Наведене, на думку прокурора, свідчить також і про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі заходи не зможуть сприяти здійсненню основних засад і завдань кримінального провадження.
На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Неповнолітній ОСОБА_9 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 10 до 15 років позбавлення волі.
Під час досудового розслідування ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який діє по теперішній час.
Як на підставу продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою прокурор посилається на наявність передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків, а саме можливість переховуватись від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи обставини злочину, у вчинення якого обвинувачується ОСОБА_9 , його наслідки, поведінку обвинуваченого, яка йому інкримінується, суд вважає обгрунтованими доводи прокурора про існування зазначених ним ризиків відносно обвинуваченого.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 обрано під час досудового слідства ухвалою слідчого судді, тим самим визнано наявність відповідних підстав для цього. На теперішній час вказана ухвала ніким не скасована і її дія неодноразово продовжувалась.
Відповідно до вимог ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Тому суд, не вдаючись до суті пред`явленого обвинувачення, не визначаючи наявності винуватості ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому діяння, приходить до висновку про обгрунтованість висунутого йому обвинувачення.
ОСОБА_9 тримається під вартою з 05.03.2019 р. по цей день. У суду відсутні будь-які дані про зміну обставин, які послужили підставою для взяття його під варту. Сторонами таких обставин суду також не наведено.
Вказуючи на можливість застосування домашнього арешту сторона захисту посилалась, на можливість догляду за ОСОБА_9 його старшим братом ОСОБА_12 , якого визнано законним представником неповнолітнього обвинуваченого. Однак, враховуючи його неявку в судове засідання, суд вважає ці доводи недостатніми для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Судом досліджено питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б спростовували наявні ризики та вказані обставини, суду не надано. Сторона захисту ніяким чином не спростувала наявність встановлених в ході досудового слідства ризиків.
Також наявність визначених ризиків підтверджується встановленими обставинами, а саме ступенем тяжкості інкриминового діяння, встановленого законом строку покарання в разі встановлення вини і засудження.
Таким чином на теперішній час не змінились обставини, якими визначено наявність ризиків, встановлених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд вважає, що рішення по даній справі повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, тому суд вважає, що раніше обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання прокурора і продовжити раніше обраний строк тримання ОСОБА_9 під вартою на час судового провадження на 35 днів у відповідності до вимог розділу другого, та зокрема ст. 199 КПК України.
Враховуючи обставини злочину, а також те, що неповнолітній ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину з застосуванням насильства до потерпілої, суд приходить до висновку, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України підстави для визначення розміру застави при продовженні запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись 177, 178, 183, 197, 199, 201, 315, 369-372, 376 КПК України, суд, -

ухвалив:

Дію запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», продовжити на час судового провадження строком на 35 днів, тобто до 02.09.2019 (включно).

На ухвалу про продовження терміну тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий: суддя ОСОБА_1