Ухвала
Іменем України

29 травня 2019 року
м. Київ
справа № 415/6782/17

провадження № 51-2646ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Лисичанського міського суду від 12 вересня 2018 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , покликаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_5 судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. -4 ч. 2 цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Покликаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку були допущені судами при ухваленні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, в своїй касаційній скарзі захисник покликається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, вказуючи у касаційній скарзі на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, ОСОБА_4 не вказав, у чому конкретно з огляду на положення статей 412, 413 КПК України полягають такі порушення при розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, які були б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, та належним чином не обґрунтував своїх доводів у цій частині.
Одночасно захисник не вказує конкретних порушень закону, допущених апеляційним судом при постановленні ухвали за результатами розгляду апеляційної скарги на вирок, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на ті доводи, що наведені в ній.
До того ж ОСОБА_4 , указуючи на порушення допущені, на його думку, органом досудового розслідування, не зазначає як саме ці порушення завадили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, зважаючи на те, що суд відповідно до положень ст. 23 КПК України, досліджує докази безпосередньо.
Окрім того, захисник, покликаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, вказує про порушене право ОСОБА_5 на захист з підстав надання правової допомоги, проте з наданих копій оскаржених судових рішень вбачається відмова ОСОБА_5 від можливості реалізації такого права.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування з огляду на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши адвокату строк для усунення недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Лисичанського міського суду від 12 вересня 2018 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року щодо ОСОБА_5 , залишити без руху та надати їй строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3