Провадження №: 1-кс/755/7564/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" жовтня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 у рамках судового провадження № 755/14426/19 (клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006517),

за участю сторін провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

встановив:

Захисник ОСОБА_3 звернувся із заявою про відвід слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 у рамках розгляду судового провадження № 755/14426/19 (клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006517), а саме через наявність у нього обґрунтованих сумнівів щодо безсторонності вказаного слідчого судді, адже нею вже приймалися судові рішення у вказаному провадженні та останні, на думку захисника, є незаконними і постановленими з порушенням норм КПК України.

Вказаний відвід захисник ОСОБА_3 заявив безпосередньо в судовому засіданні 09.10.2019 року під час розгляду клопотання слідчим суддею усно.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , заявлений відвід підтримав, вважав за доречне задовольнити з наведених у ньому передумов та додатково вказавши, що з огляду на поведінку судді під час розгляду справи та прийняті нею судові рішення, зокрема наголошував про сформований обвинувальний ухил відносно його підзахисного, що виразилось у постановленні незаконної ухвали слідчого судді ОСОБА_4 від 03.10.2019 року про проведення обшуку у даному кримінальному провадженні та категоричний вислів у тексті про причетність ОСОБА_5 до скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а тому у нього наявні сумніви щодо об`єктивності і безсторонності судді.

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_5 підтримали заявлений відвід.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення заяви про відвід судді з огляду на відсутність на те передумов регламентованих ст. 75 КПК України.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 будучи повідомленою про судове засідання, згідно вимог ст. 135 КПК України, не прибула, бажання приймати участь в судовому розгляді та надавати певні пояснення не виразила.

Вивчивши заяву захисника про відвід, яка в усній формі зафіксована на технічному носії інформації, дослідивши матеріали провадження, заслухавши думку сторін, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10.12.2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24.02.1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 08 квітня 2010 року, п.97).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Тобто, наведене вказує на те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

При цьому, безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

В цій ситуації, із предмета та меж судового розгляду провадження, у якому заявлено відвід, не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість слідчого судді ОСОБА_4 щодо учасників провадження або обставин цієї справи, чи її необ`єктивність при її розгляді.

Не встановлено і інших підстав, передбачених статтями 75, 76 КПК, які б унеможливлювали розгляд справи вказаним слідчим суддею та викликали необхідність її відводу, як і інформації, яка б вказувала на те, що слідчий суддя ОСОБА_4 не є безсторонньою, адже особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного, як наслідок побоювання захисника ОСОБА_3 , що слідчий суддя є небезстороннім не можна вважати об`єктивно обґрунтованими.

При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Сама ж по собі незгода з діями судді у провадженні, чи постановленими ним процесуальними рішеннями організаційного характеру не є підставою його відводу.

У справі № 826/14033/17 в ухвалі від 03.07.2019 року Верховний Суд сформував позицію про те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Схожа позиція висловлена й Радою суддів України у рішенні від 07.09.2017 року № 46, в пункті 2 якого зазначено, що наявність судового рішення, яке ухвалене судом в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних, чи інших питань у тій самій справі не породжує у діяльності судді конфлікту інтересів.

В ході цього розгляду, також не встановлено з боку слідчого судді ОСОБА_4 умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в неупередженості.

Як наслідок, висловлені захисником доводи, які обумовлюють відвід слідчого судді, у супереч вимог ст.ст. 22, 26 КПК України, є неспроможними та сумнівними за своєю суттю, оскільки не "випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту", через що, вважаю заяву захисника ОСОБА_3 про відвід за своєю суттю такою, що не ґрунтуються на вимогах ст.ст. 75, 76 того ж Кодексу, у зв`язку з чим остання не підлягає задоволення.

Керуючись ст. ст. 1-29, 75, 76, 80, 81, 369-372, 376, 416 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволені заяви захисника ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 у рамках судового провадження № 755/14426/19 (клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006517) - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: