Провадження № 1-кп/161/1102/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 21 листопада 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

представника Луцького МРВ філії ДУ «Центр пробації» - ОСОБА_7 ,

представника служби у справах дітей - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003644, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури Волинської області 17.10.2019 відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з неповною середньою освітою, неодруженого, учня Торчинського професійного ліцею, не працюючого, не судимого;

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений неповнолітній ОСОБА_4 01.10.2018 близько 17.28 год., перебуваючи поблизу банкомата АТ КБ «ПриватБанк» поблизу магазина «Гроно Маркет», за адресою: м.Луцьк, пр.Молоді, 21а, умисно, з корисливих мотивів, виявивши залишену пластикову банківську картку № НОМЕР_1 в банкоматі, належну ОСОБА_9 шляхом зняття готівки, таємно викрав з неї грошові кошти в сумі 3500 грн, спричинивши останньому майнової шкоди.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, тобто таємно викрав чуже майно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений неповнолітній ОСОБА_4 (в присутності законного представника) свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, визнав повністю. Суду дав показання, що 01.10.2018 близько 17.28 год., перебував поблизу банкомата АТ КБ «ПриватБанк», що біля магазина «Гроно Маркет», де виявив картку потерпілого та, підглянувши до неї код, зняв з неї кошти в сумі 3500 грн. У вчиненому щиро розкаявся, збитки потерпілому повністю відшкодовані. Просив його не карати та передати під нагляд батьків.

Окрім повного визнання винуватості самим обвинуваченим, його винність у таємному викраденні чужого майна, підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового розгляду доказами.

Письмовою заявою потерпілого ОСОБА_9 стверджується факт повного відшкодування завданої шкоди та відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого. Щодо покарання просить його не карати.

З виписки по картковому рахунку, належного ОСОБА_9 за період 01.10.2018 02.10.2018 вбачається, що знято готівку з банкомату, який знаходиться біля магазину «Гроно Маркет» за адресою: м.Луцьк пр.Молоді, 21А - 01.10.2018 о 17:25:48 в сумі 3 500 грн.

З протоколу огляду місця події від 03.10.2018 вбачається, що було оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення територію біля магазину «Гроно Маркет» за адресою: м.Луцьк пр.Молоді, 21а, з правої сторони від входу розташований банкомат АТ КБ «Приватбанк», по всьому периметрі встановлені відеокамери, якими було зафіксовано факт зняття з банківської картки 1.10.2018 о 17.25 грошових коштів (здійснено запис на оптичний диск).

Вилучені речі оглянуто, згідно протоколу огляду від 03.10.2018, постановою слідчого від 03.10.2018 вищевказані речі визнано речовими доказами у даному провадженні та залишено у матеріалах провадження.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що сім`я у них повна, багатодітна. ОСОБА_4 не схильний до вчинення правопорушень. На сина мають виховний вплив, в зв`язку з чим клопотала про передачу сина під їх нагляд.

Таким чином, показання обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_4 відповідають обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які, відповідно до ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про їх достатність для прийняття відповідного рішення щодо винуватості неповнолітнього ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна, кваліфікуючи його дії за ст.185 ч.1 КК України.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, суд не вбачає.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 подала письмове клопотання про звільнення неповнолітнього ОСОБА_4 від покарання (без визначення його виду та розміру) із застосуванням примусового заходу виховногохарактеру у виді передачі його під нагляд батьків, які надали відповідну згоду.
При застосуванні виду примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує роз`яснення, викладені в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15 травня 2006 року, згідно яких - в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 105 КК України, суд має право звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.
Згідно до вимог ч. 2 цієї ж статті, суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
У відповідності до роз`яснень, викладених в абз. 4 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15 травня 2006 року, строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд батьків.
При цьому суд враховує, що вид примусового заходу виховного характеру у виді передачі його під нагляд батьків сприятиме виправленню неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 та буде більш дієвим та ефективним способом впливу на нього, який, як визнано судом, на даний час не потребує застосування покарання за ч. 1 ст.185 КК України.
Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ, викладених в листі від 16 січня 2017 року № 223 - 66/0/4-17 "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх" пунктом 16 визначено, що суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Речові докази, згідно ст.100 КПК України, - залишити у матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, ст.105 КК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинувачені за ч. 1 ст. 185 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосуванням примусових заходів виховного характеру, передбачених ч.2 п.3 ст.105 КК України, у виді передачі його під нагляд батьків - ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , строком на 1 (один) рік, до досягнення ОСОБА_4 повноліття.
Речові докази:
-відеозаписи, що містяться на оптичному диску «Verbatim» залишити у матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1