Справа № 484/4117/19
Провадження: № 1-кп/484/460/19р
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.10.2019р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001763 по обвинуваченню:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, українця, що має середньо - технічну освіту, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утримані не має, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128 КК України, ч.2 ст.125 КК України;

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 07.08.2019р., близько 23:50 год. ОСОБА_3 перебуваючи поблизу будинку №20А, по вулиці Т.Шевченка в м. Первомайськ Миколаївської області побачив компанію візуально знайомих йому людей в складі трьох чоловік, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та підійшов до них. Між ОСОБА_3 та жінкою з компанії - ОСОБА_5 зав`язалась розмова, яка згодом переросла в конфлікт, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. У ході даного конфлікту у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Достовірно знаючи, що об`єктом його посягання є здоров`я ОСОБА_5 , умисно бажаючи спричинити їй шкоду, не передбачаючи конкретних суспільно-небезпечних наслідків своїх дій у вигляді тілесних ушкоджень середньої тяжкості, хоча повинен був і міг їх передбачити в момент, коли ОСОБА_5 перебувала в положенні, стоячи перед ним, обличчям до нього, штовхнув її в область тулубу, тим самим надавши її тілу прискорення, від якого остання, втратила рівновагу та, не втримавшись на ногах, зазнала падіння та удару рукою об асфальтне покриття, в результаті чого отримала тілесне ушкодження у вигляді перелому променевої кістки зліва, характерно для падіння людини на поверхню землі після надання тілу прискорення, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Крім того, у той же час, у тому ж місці, побачивши вищевказані протиправні дії, ОСОБА_6 , що був в компанії, виразив своє обурення від вказаної ситуації, в ході чого між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин також виник конфлікт, в результаті якого ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання умисно наніс один удар правою рукою по обличчю ОСОБА_6 , в результаті чого останній впав на асфальтну поверхню та вдарився головою об бордюр, після чого ОСОБА_3 реалізували задумане, продовжуючи свої злочинні дії, умисно наніс ОСОБА_6 численні удари в область голови та обличчя.
Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді забійних ран, синців обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Спричинення ОСОБА_3 ударів ОСОБА_6 , перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими останнім тілесними ушкодженнями.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, що йому інкриміновані, визнав повністю, однак на підставі ст. 63 Конституції України від дачі будь - яких пояснень відмовився. У вчиненому розкаявся.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_6 , в частині стягнення з нього матеріальної шкоди в розмірі 1925,00грн., визнав повністю, а в частині стягнення моральної шкоди просив відмовити в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтвердила вищевказані обставини та просила призначити обвинуваченому суворе покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_6 , в судовому засіданні підтвердив вищевказані обставини та просив призначити обвинуваченому суворе покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі. Заявлений цивільний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Судом, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Фактичні обставини злочинів свідчать про те, що 07.08.2019р., близько 23:50 год. ОСОБА_3 перебуваючи поблизу будинку №20А, по вулиці Т.Шевченка в м. Первомайськ Миколаївської області, в ході конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, бажаючи спричинити ОСОБА_5 шкоду, не передбачаючи конкретних суспільно-небезпечних наслідків своїх дій у вигляді тілесних ушкоджень середньої тяжкості, хоча повинен був і міг їх передбачити, штовхнув її в область тулубу, тим самим надавши її тілу прискорення, від якого остання, втратила рівновагу та, не втримавшись на ногах, зазнала падіння та удару рукою об асфальтне покриття, в результаті чого отримала тілесне ушкодження у вигляді перелому променевої кістки зліва, характерно для падіння людини на поверхню землі після надання тілу прискорення, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я.
Крім того, у той же час, у тому ж місці, між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, також виник конфлікт, в результаті якого ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, умисно наніс один удар правою рукою по обличчю ОСОБА_6 , в результаті чого останній впав на асфальтну поверхню та вдарився головою об бордюр, після чого ОСОБА_3 наніс ОСОБА_6 численні удари в область голови та обличчя, спричинивши ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді забійних ран, синців обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 , які полягали у поштовху ОСОБА_5 в область тулубу,перебувають в прямому причинному зв`язку з отриманими ОСОБА_5 вказаними необережними середньої тяжкості тілесними ушкодженнями.
Крім того, нанесення ОСОБА_3 ударів в область голови та обличчя ОСОБА_6 перебуває в прямому причинному зв`язку з отриманими потерпілим вказаними легкими тілесними ушкодженнями, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, за встановлених фактичних обставин,суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , по епізоду спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ,вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Також, суд вважає вірною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 , по епізоду спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ,за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив злочини невеликої тяжкості, як особа за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання своєї вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочинів, те що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Речові докази та витрати на залучення експертів відсутні.

На думку суду обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, незважаючи на ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушення, дають підстави для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до норми ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_6 до обвинуваченого в частині відшкодування майнової шкоди в сумі 1925,00грн., яку останній визнав повністю, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно вимог ст. 23 ЦК України, кожен має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до вимог статей 58,59,60 ЦПК України обставини, які законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть вважатись встановленими у цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При цьому обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно п.3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи вище викладене, суд визнає доведеною наявність моральної шкоди, спричиненої потерпілому ОСОБА_6 незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки він зазнав душевних страждань та сильного фізичного болю у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, в нього погіршилось самопочуття, змінився звичайний уклад його життя, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості відсвяткувати день народження своїх дітей, оскільки був побитий.

Однак, з огляду на наведене, суд вважає, що розмір моральної шкоди спричиненої діями обвинуваченого ОСОБА_3 , визначений потерпілим в розмірі 10 000грн., є завищеними, отже позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на суму 3 000 грн., що відповідає принципу розумності і справедливості.

Керуючись ст. ст. 369, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128 КК України, ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.;

-за ст. 128 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на 1 (один) рік з покладанням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 завдану майнову шкоду, пов`язану з витратами на лікування, в сумі 1925 (одна тисяча дев`ятсот двадцять п`ять) грн. 00коп. та моральну шкоду в сумі 3 000 (три тисячі) грн.,всього 4 925 (чотири тисячі дев`ятсот двадцять п`ять) грн. 00коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1