Справа № 130/2448/16-к
Провадження №11-кп/801/1225/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2019 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

особи щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7

законного представника ОСОБА_8

адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000705 за апеляційною скаргою законного представника ОСОБА_7 ОСОБА_8 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.03.2019, якою застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, інваліда другої групи загального захворювання, неодруженого, раніше не судимого,

-за скоєння суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно ухвали суду, о 09 годині 30 хвилин 04.08.2016 року ОСОБА_7 , перебуваючи у дворі багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на грунті неприязних відносин напав на сусідку ОСОБА_11 та поваливши останню на землю, схопив її обома руками за шию і у такому положенні деякий час утримував, притискаючи до землі. Внаслідок цих своїх дій ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді синців та саден по передній поверхні шиї в середній частині, синців на шиї зліва та спереду в нижній частині, правій тім`яній ділянці голови, правій скроневій ділянці голови, навколо правого ока, на щоці справа, на спині справа по заднє-підпахвовій лінії по краю реберної дуги, саден на нижній губі справа та на щоці справа, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 05.08.2016 року №180 за ступенем тяжкості, як усі разом так і кожне окремо, належать до легких тілесних ушкоджень.
Вказані дії ОСОБА_7 підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто нанесення умисного легкого тілесного ушкодження.
Під час досудового розслідування було встановлено, що вказане суспільно- небезпечне діяння ОСОБА_7 вчинив у стані неосудності, тобто в стані, у якому він не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними внаслідок психічного захворювання у вигляді шизофренії параноїчної форми безперервного типу перебігу, а тому застосовано до нього примусові заходи медичного характеру.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі законний представник ОСОБА_7 ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що ОСОБА_7 підозрювався у вчиненні 04.08.2016 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Відповідно до ст. 12 КК України даний злочин кваліфікується як злочин невеликої тяжкості.
Зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло два роки з моменту вчинення злочину невеликої тяжкості.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_8 та адвокатів ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів дійшла наступного.

Мотиви Суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Статтею 11 КК України визначено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Згідно ст. 18 КК України суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно цього Кодексу можу наставати кримінальна відповідальність.
Частиною 2 ст.19 КК України вказано, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
На стадії досудового розслідування кримінального провадження було встановлено, що ОСОБА_7 вчинив діяння в стані неосудності. Враховуючи вказане, прокурор подав до суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, а не обвинувальний акт.
Статтею 49 КК України перебачено звільнення особи від кримінальної відповідальності після спливу певного проміжку часу з дня скоєння діяння до моменту набрання рішенням суду законної сили.
Однак колегія суддів не погоджується із вимогами апеляційної скарги щодо наявності підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності відповідно до правил ст. 49 КК України.
Так, згідно роз`яснень, які містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.
Висновком експерта від 29.09.2016 підтверджено, що суспільно небезпечне діяння ОСОБА_7 вчинив у стані неосудності. Дана обставина виключає склад злочину, оскільки відсутній його суб`єкт, яким може бути лише осудна особа.
Враховуючи, що судом не розглядалось питання при притягнення особи до кримінальної відповідальності, строк давності у даному випадку не може застосовуватись.
Тому Суд вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру.
З огляду на вказане, апеляційну скаргу ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції щодо - без змін.
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_7 ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.03.2019, якою задоволено клопотання прокурора та застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом щодо ОСОБА_7 без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4