Справа № 496/4719/18
Провадження № 1-кп/496/156/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9

представників потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11

цивільного відповідача ОСОБА_12

представника цивільного відповідача ОСОБА_13

захисника ОСОБА_14

обвинуваченого ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.08.2018 року о 21 год. 45 хв. ОСОБА_15 керуючи, технічно справним автомобілем «Nissan NV 200», р/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_12 , рухався в темний час доби по асфальтному сухому дорожньому покриттю автодороги «Одеса-Рені», на якій організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі руху в протилежних напрямах, що позначені дорожньою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія, яка позначає край проїзної частини) і 1.5 (переривчаста лінія, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають дві або три смуги), з боку міста Рені у напрямку міста Одеса.
Проїжджаючи 23 км + 190 м зазначеної автодороги, рухаючись поза населених пунктів по прямій, рівній, неосвітленій вуличним ліхтарним освітленням ділянці дороги в Біляївському районі Одеської області та наблизившись до двох невстановлених автопоїздів, які рухалися попереду, у попутному напрямку, один за одним, із швидкістю близько 70 км/год, водій ОСОБА_15 перед початком виконання маневру обгону, вкрай уважним не був, не переконався, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, невірно оцінив дорожню обстановку, яка склалася, зі швидкістю близько 90 км/год виїхав на зустрічну смугу проїзної частини та почав здійснювати маневр обгону зазначених автопоїздів, проте, з моменту виявлення зустрічного автомобіля «ВАЗ-21063», р/н НОМЕР_2 , який мав перевагу у русі, заходів, що виключають дорожньо-транспортну пригоду не вжив, при відсутності будь-яких перешкод технічного характеру, безпечно не повернувся в раніше займану смугу руху, не дав дорогу автомобілю «ВАЗ-21063», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 та допустив із ним зіткнення на зустрічній смузі лівого узбіччя, за ходом свого руху.
Внаслідок ДТП пасажиру автомобіля «ВАЗ-21063» ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з її смертю на місці пригоди, а саме:
а) закрита черепно-мозкова травма: садна та забійні рани обличчя, крововиливи під м`які мозкові оболонки;
б) перелом хребта між VII шийним та І грудними хребцями з повним розривом спинного мозку;
в) закрита травма грудної клітки: садна грудей, перелом грудини, переломи ІІ-Х правих та І-Х лівих ребер з розривами пристінкової плеври, розрив грудної частини аорти, розрив навколосерцевої сумки та серця з крововиливом у ліву плевральну порожнину (300 мл рідкої темно-червоної крові);
г) закрита травма живота і таза: розрив лівого купола діафрагми, розриви печінки, розрив шлунка, розриви лобкового зчленування та лівого крижово-клубового зчленування;
д) травма кінцівок: садна, забійні рани кінцівок, закритий перелом лівої плечової кістки, відкриті переломи правої стегнової кістки та кісток лівої гомілки. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_16 став шок.
Водієві автомобіля «ВАЗ-21063» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , були заподіяні тілесні ушкодження, а саме: закрита травма грудної клітки та живота, до складу якої входять: множинні розриви печінки, розрив капсули селезінки, садна тулуба; закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, садна обличчя та кінцівок, які згідно п.п. 2.1.2 та 2.1.3 «л» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Пасажиру автомобіля «Nissan NV 200» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заподіяні тілесні ушкодження, а саме: закрита травма живота до складу якої входить: розрив селезінки (з подальшим її видаленням) з крововиливом в черевну порожнину (800 мл крові), надрив капсули і паренхіми лівої нирки, подкапсульна гематома лівої нирки; забої обох легень; садно голови, які згідно п. 2.1.3 «л» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Пасажиру автомобіля «Nissan NV 200» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , були заподіяні тілесні ушкодження, а саме: закрита черепно-мозкова травма в формі забою головного мозку (лівих скроневих тім`яної та потиличної долей), забійна рана підборіддя, садна лобної області, закриті переломи 3,4,6,7 правих ребер по передній пахвовій лінії; 1 лівого ребра по навкологруднинній лінії; 4,6,7,8 лівих ребер по передній пахвовій лінії; забої 1,2,3,5,6,8 сегментів правої легені; 1-8 сегментів лівої легені, які супроводжувалися крововиливами у плевральні порожнини (500 мл гемолізованої крові в правій плевральній порожнині, 800 мл гемолізованої крові в лівій плевральній порожнині); закритий перелом нижнього полюса наколінника правого колінного суглобу; садна області правого колінного суглобу; закритий перелом основи основної фаланги 1 пальця лівої стопи; рвані рани правого передпліччя, правої кисті, садна обох гомілок, які згідно п. 2.1.3 «л», «о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Дана ДТП сталась у зв`язку з порушенням водієм автомобіля «Nissan NV 200», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_15 Правил дорожнього руху України, а саме:
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) «Бути уважніш, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 11.3. «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу»;
п. 14.2. «Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що:
в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані».
Обвинувачений ОСОБА_15 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав. При цьому пояснив, що 23.08.2018 року він разом з батьком та ОСОБА_9 поверталися до м. Одеси на автомобілі, спочатку за кермом був його батько, а потім за с. Маяки його батько ОСОБА_8 , запропонував йому керувати автомобілем. Він ОСОБА_15 , сів за кермо автомобіля і через 20 хв. після початку руху по а/д «Одеса-Рені» з боку міста Рені у напрямку міста Одеса, наздогнав 2 автопоїзди та вирішив здійснити їх обгін. Після обгону першого автопоїзда батько сказав, що дорога вільна і він почав обгін наступного. У той час, коли він порівнявся з серединою причепу автопоїзда, обгін якого він здійснював, на зустрічній смузі руху помітив автомобіль, він прийняв вліво для уникнення ДТП, але все одно відбулося зіткнення із зазначеним автомобілем. Після ДТП він витягнув з автомобіля свого батька. Дорога була рівна, фари на його автомобілі були увімкнені, а зустрічний автомобіль він не помітив через погане світло його фар, рухався він зі швидкістю 90 км/год, а коли помітив зустрічний транспортний засіб, зменшив швидкість керованого ним автомобіля до 60 км/год. У скоєному каявся та просив пробачення у потерпілих. Цивільні позови потерпілих визнав частково, про стягнення матеріальної шкоди визнав, що підтверджено документально, а щодо моральної шкоди частково на суму по 50 тис. грн. на кожного потерпілого.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою загиблої внаслідок ДТП 23.08.2018 року ОСОБА_16 .. Того дня в ночі до неї прийшла її кума і повідомила, що ОСОБА_16 та ОСОБА_6 потрапили в аварію. Її дочка ОСОБА_17 поїхала до райвідділу поліції, де дізналася, що ОСОБА_16 загинула у ДТП. На цивільному позові про стягнення солідарно з обвинуваченого та ОСОБА_12 власника автомобіля, яким керував ОСОБА_15 матеріальних збитків у розмірі 24188 грн. та моральної шкоди у розмірі 500000 грн. наполягала. Просила призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 23.08.2018 року він на автомобілі «ВАЗ-21063» 1989 року випуску їхав з дружиною з м. Одеси зі швидкістю 80-90 км/год із включеним ближнім світлом фар. Проїхавши с. В.Дальник він помітив автомобіль, який рухався йому на зустріч виконуючи маневр обгону виїхав на його смугу руху, ближнє світло фар було включено як на його автомобілі так і на автомобілі, яким керував обвинувачений. Сталось зіткнення і він втратив свідомість. На цивільному позові про стягнення солідарно з обвинуваченого та ОСОБА_12 власника автомобіля, яким керував ОСОБА_15 матеріальних збитків у розмірі 63141 грн. 87 коп. та моральної шкоди у розмірі 1000000 грн. наполягав обґрунтовуючи їх тим, що він втратив дружину, роботу та автомобіль. Просив призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 23.08.2018 року о 22 год. 15 хв. йому зателефонувала сестра і повідомила, що його мати з ОСОБА_18 потрапили в ДТП, цивільний позов про стягнення солідарно з обвинуваченого та ОСОБА_12 власника автомобіля, яким керував ОСОБА_15 моральної шкоди у розмірі 1000000 грн. наполягав обґрунтовуючи його тим, що він втратив рідну людину мати.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він працював з ОСОБА_19 , яка організовувала дитячі свята. 23.08.2018 року він приїхав до неї і вона повідомила, що він їде в ОСОБА_20 з водієм ОСОБА_21 .. Провівши свято вони повертались до м. Одеси. За кермом спочатку сидів ОСОБА_22 , а потім без дозволу власника авто, за кермо на прохання ОСОБА_22 сів його син ОСОБА_23 . Він ОСОБА_24 сидів на задньому сидінні. Через деякий час сталось ДТП. Він виліз з машини та зателефонував своїй матері і ОСОБА_25 та повідомив про ДТП. Обвинувачений вибіг з машини та став допомагати своєму батькові. На теперішній час йому частково відшкодовано матеріальні збитки у розмірі 10 тис. грн.. Свій цивільний позов з урахуванням виплаченої суми про стягнення з обвинуваченого матеріальних збитків у розмірі 8615 грн. та моральної шкоди у розмірі 100 тис. грн. наполягав обґрунтовуючи їх тим, що витрачав кошти на лікування, раніше вів активний спосіб життя та після ДТП втратив роботу. Просив суд призначити покарання на власний розсуд.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що він інколи надавав допомогу ОСОБА_12 в якості водія. 23.08.2018 року з ОСОБА_24 на автомобілі «Nissan NV 200», що належить ОСОБА_25 вони вирушили до м. Татарбунари. По дорозі він взяв з собою свого сина ОСОБА_23 .. В цей же день, повертаючись з м. Татарбунари за с. Маяки він попросив сина сісти за кермо так як він асматик та почав задихатись. Син обігнав один автопоїзд, потім почав обганяти інший, порівнявшись з кабіною, сталось ДТП і він втратив свідомість. Про те, що керувати автомобілем буде його син ОСОБА_26 не знала. Претензій до обвинуваченого він не має.
Представник потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_11 просив суд задовольнити позов потерпілої у повному обсязі та призначити покарання обвинуваченому у виді 5 років позбавлення волі.

Представник потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_27 адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні просила суд задовольнити цивільні позови потерпілих у повному обсязі та призначити обвинуваченому максимальне покарання, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Цивільний відповідач ОСОБА_28 в судовому засіданні пояснила, що її транспортний засіб «Nissan NV 200», р/н НОМЕР_1 застрахований в страховій компанії «Єталон». Вона знає ОСОБА_22 та декілька разів зверталась до нього, щодо надання послуг як водія. 23.08.2018 року ОСОБА_22 повинен був їхати в м. Татарбунари разом з ОСОБА_24 де організовувалось дитячі свята. В цей же день, у вечірній час їй зателефонували і повідомили про ДТП. Те що керував її автомобілем обвинувачений вона не знала та не надавала йому на це дозволу. Цивільні позови потерпілих не визнає. Нею також було подано цивільний позов до обвинуваченого про стягнення матеріальних збитків у розмірі 250 тис. грн. та моральної шкоди у розмірі 10 тис. грн., які вона просила залишити без розгляду.
Представник цивільного відповідача в судовому засіданні просив визнати рішення слідчого щодо визнання ОСОБА_12 цивільним відповідачем таким, що не відповідає вимогам законодавства, в цивільних позовах до ОСОБА_12 відмовити та зняти з належного їй автомобіля арешт.

Суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого, потерпілих та дослідженням цивільних позовів в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає ОСОБА_15 винним у скоєнні вказаного злочину і його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обвинувачений раніше не судимий, вчинив необережний тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття та часткове відшкодування матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_24 .

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні вбачається, що орган пробації приймаючи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення та високий рівень небезпеки для суспільства, вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеку для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання в громаді можливо, за умови здійснення з боку органу пробації заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде до висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків (відповідно до ст. 76 КК України).

Про те, суд не погоджується з висновком органу пробації, оскільки ОСОБА_15 грубо порушив правила дорожнього руху під час вчинення маневру обгону внаслідок чого загинула одна людина і три пасажири отримали тяжкі тілесні ушкодження, а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах позбавлення волі. При цьому призначаючи міру покарання в межах санкції частини 2 статті 286 КК України суд вважає можливим призначити покарання ближче до мінімальної межі санкції статті, оскільки він раніше не судимий, молодий, злочин вчинив з необережності внаслідок якого постраждав і батько обвинуваченого отримавши тяжкі тілесні ушкодження.

Разом з тим, беручи до уваги те, що дії обвинуваченого були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки автомобіля, обвинувачений, будучи неуважним, не вірно оцінив обстановку при виконанні маневру обгону, проявивши злочинну самовпевненість, що призвело до скоєння ДТП та тяжких наслідків гибелі людини та отримання трьома пасажирами тяжких тілесних ушкоджень, а тому суд вважає за необхідне призначити йому додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 роки.

Вирішуючи цивільні позови потерпілих суд виходить з наступного.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

По вказаному кримінальному провадженні були подані позови потерпілих ОСОБА_5 до ОСОБА_15 та ОСОБА_12 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_15 та ОСОБА_12 матеріальної шкоди у розмірі 24188 грн. та моральної шкоди у розмірі 500000 грн.; ОСОБА_7 та ОСОБА_27 до ОСОБА_15 та ОСОБА_12 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_15 та ОСОБА_12 моральної шкоди у розмірі по 1000000 грн.; ОСОБА_6 до ОСОБА_15 та ОСОБА_12 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_15 та ОСОБА_12 матеріальної шкоди у розмірі 63141 грн. 87 коп. та моральної шкоди у розмірі 1000000 грн.; ОСОБА_9 до ОСОБА_15 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 8615 грн. та моральної шкоди у розмірі 100000 грн..

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Тобто обов`язок по відшкодуванню шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки покладається на винну особу, а саме на ОСОБА_15 , а не на власника транспортного засобу, яким є ОСОБА_12 , а тому в позовах потерпілих до ОСОБА_12 слід відмовити.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд відповідно до ст. 23 ЦК України враховує тяжкість вчиненого злочину, глибину фізичних та душевних страждань та інше.

В п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» зазначено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_15 про стягнення в матеріальної шкоди на поховання сестри у розмірі 24188 грн. та моральної шкоди у розмірі 500000 грн. підлягає частковому задоволенню.

При цьому суд виходить з положень ч. 1 ст. 1201 ЦК України, відповідно до якої особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Матеріальні витрати ОСОБА_5 на поховання підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню на суму 24188 грн.

Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 500000 грн. підлягає частковому задоволенню на суму 150000 грн. при цьому суд враховує глибину її душевних страждань пов`язаних з втратою сестри, вимоги розумності і справедливості. В іншій частині позову ОСОБА_5 слід відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_27 та ОСОБА_7 до ОСОБА_15 про стягнення моральної шкоди у розмірі по 1000000 грн. на кожного підлягає частковому задоволенню по 150000 грн. на кожного потерпілого, при цьому суд враховує принцип розумності та справедливості, а також глибину душевних страждань потерпілих пов`язаних з втратою їх матері. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_27 та ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_15 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 63141 грн. 87 коп. підлягає задоволенню на суму 11130 грн. 06 коп., що підтверджено документально (чеки на придбання ліків) інша частина позовних вимог в тому числі і пов`язана із втратою автомобіля на суму 30000 грн. не підлягає задоволенню оскільки, не підтверджена докум6ентально та відповідно до копії технічного паспорту серії НОМЕР_3 власником автомобіля ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_29 , а не ОСОБА_6 (том. 2 а.с. 42)

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_15 про стягнення моральної шкоди у розмірі 1000000 грн. підлягає частковому задоволенню на суму 250000 грн. при цьому суд враховує те, що в результаті ДТП він отримав тяжкі тілесні ушкодження, проходив курс лікування та втратив свою дружину. В решті позову ОСОБА_6 до ОСОБА_15 слід відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_15 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 8615 грн. визнаний обвинуваченим, а тому підлягає задоволенню. Позовні вимоги ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_15 моральної шкоди у розмірі 100000 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі, при цьому суд враховує його душевний стан та стан його здоров`я так як в результаті ДТП він отримав тяжкі тілесні ушкодження втративши орган (селезінку).

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_15 про стягнення матеріальних збитків у розмірі 250 тис. грн. та моральної шкоди у розмірі 10 тис. грн. підлягає залишенню без розгляду, оскільки нею подана відповідна заява.
Представником цивільного відповідача адвокатом ОСОБА_13 було подано клопотання про визнання рішення слідчого таким, що не відповідає вимогам законодавства про визнання ОСОБА_12 цивільним відповідачем. Про те, вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки вказаним представником не надано доказів того, що вказане рішення слідчий прийняв без прийняття цивільного позову потерпілих, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом, а ч. 2 вказаної статті передбачає, що права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.
По справі понесені витрати на проведення судових експертиз у загальному розмірі на суму 12012 грн., а тому вказані витрати необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 369, 370, 371, 374 КПК України, ст. ст. 65, 66, ч. 2 ст. 286 КК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_15 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_15 до вступу вироку в законну сили залишити без змін тримання під вартою в Одеському УВП-21 УДПтС України в Одеській області.

Строк відбування покарання ОСОБА_15 відраховувати з дня затримання, тобто з 21.09.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 12012 грн.

В цивільних позовах потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_27 , ОСОБА_6 до ОСОБА_12 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_15 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 матеріальну шкоду у розмірі 24188 грн. та моральну шкоду у розмірі 150000 грн., а всього 174188 грн. В решті позову ОСОБА_5 відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_15 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріальну шкоду у розмірі 11130 грн. 06 коп. та моральну шкоду у розмірі 250000 грн., а всього 261130 грн. В решті позову ОСОБА_6 відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_27 та ОСОБА_7 до ОСОБА_15 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_27 ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_8 моральну шкоду у розмірі по 150000 грн. на кожного потерпілого. В решті позову ОСОБА_27 та ОСОБА_7 відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_15 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 матеріальну шкоду у розмірі 8615 грн. та моральну шкоду у розмірі 100000 грн., а всього 108615 грн..

Скасувати арешт застосований ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.08.2018 року на автомобілі: «Nissan NV 200», р/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_12 та «ВАЗ-21063», р/н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_29 .
Речові докази по справі: автомобіль «Nissan NV 200», р/н НОМЕР_1 , повернути власнику - ОСОБА_12 , автомобіль «ВАЗ-21063», р/н НОМЕР_2 , повернути власнику - ОСОБА_29 ; три пошкоджені та одну цілу лампочку із фар автомобіля ВАЗ-21063», р/н НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_29 .

Представнику цивільного відповідача ОСОБА_12 - адвокату ОСОБА_13 в клопотанні про визнання рішення слідчого таким, що не відповідає вимогам законодавства про визнання ОСОБА_12 цивільним відповідачем - відмовити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_15 з моменту вручення копії вироку суду.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: ОСОБА_1