Справа № 495/7385/19
Номер провадження 1-кп/495/441/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР№ 0001329 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з неповною середньо-спеціальною освітою, до арешту працюючого підсобником у ТОВ «Білоцерківіський будматеріали», не одруженого, раніше судимого:

- 29.01.2009 року Білоцерківським міським судом Київської області за ст. 185 ч. 2, 104 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 02.07.2009 року Білоцерківським міським судом Київської області за ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 25.07.2011 року Білоцерківським міським судом Київської області за ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 16.06.2015 року Дарницьким районним судом м. Київ за ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;

- 23.09.2015 року Білоцерківським міським судом Київської області за ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 09.10.2018 року на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.10.2016 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 2 місяці, 12 днів;

до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 16 червня 2019 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи по вул. Єврейській у м. Білгород-Дністровський Одеської області, а саме на тротуарній частині не парної сторони нумерації вулиці, звернув увагу на потерпілу ОСОБА_6 . В цей час у обвинуваченого ОСОБА_3 виник корисний умисел направлений на відкрите викрадення майна потерпілої, реалізуючи який він, знаючи та розуміючи протиправність дій став переслідувати потерпілу ОСОБА_6 .

Далі, пройшовши за потерпілою та перейшовши перехрестя вулиці Єврейської з вулицею Маяковського, обвинувачений ОСОБА_3 , застосовуючи фізичну силу до потерпілої, наніс удар в область лівої частини тулубу, та поштовхом звалив потерпілу ОСОБА_6 на тротуар після чого, ривком, рукою зірвав з її шиї фрагмент золотого ланцюжка з кулоном-хрестиком та знявши з лівого вуха золоту сережку, загальною вагою 8,5 грами, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник обернувши викрадене на свою користь. У відповідності з вартістю 1 граму золота станом на 16 червня 2019 року становить 1134,60грн. Обвинувачений ОСОБА_3 своїми умисними протиправними діями заподіяв потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 9644,1 гривні.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 16.06.2019 року він перебував на екскурсії у м. Білгород-Дністровський зі своїм братом та знайомим. потім він з ними посварився та пішов гуляти по вулицям міста. Біля парку він побачив потерпілу, у якої на шиї був золотий ланцюжок, і у нього виник умисел викрасти цей ланцюжок. Далі, він штовхнув потерпілу і рукою зірвав з неї золотий ланцюжок, після чого побіг у парк. Через деякий час його затримали працівники поліції. Пояснив, що розкаюється у вчинені кримінального правопорушення та запевнив, що більш не буде вчиняти злочини, просив суворо його не карати.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, його щире каяття в скоєному.

Враховуючи, те, що обвинувачений ОСОБА_3 розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, враховуючи його вік, сімейний стан, те, що обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, будучи звільненим від покарання умовно-достроково на путь виправлення не став та знов скоїв умисний корисний злочин, а також враховуючи думку потерпілої, яка у своїй письмовій заяві просила покарати обвинуваченого на розсуд суду, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо лише у місцях позбавлення волі.

Суд приходить до переконання, що ізоляція обвинуваченого ОСОБА_3 до позбавлення волі відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. На думку суду, призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк забезпечить виконання завдань кримінального провадження передбачених ст. 2 КПК України.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КК України суд вважає необхідним до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_3 не відбуту частину покарання за попереднім вироком Білоцерківського міського суду Київської області від 23.09.2015 року.

Речові докази: фрагмент ланцюжка з металу жовтого кольору, переданий на зберігання потерпілої ОСОБА_6 під розписку залишити їй.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку у законну силу.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392- 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та на підставі санкції вказаної статі призначити йому покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КК України суд вважає необхідним до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднати засудженому ОСОБА_3 не відбуту частину покарання за попереднім вироком Білоцерківського міського суду Київської області від 23.09.2015 року у виді 3 місяців позбавлення волі та остаточно призначити йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 17.06.2019 року.

Запобіжний захід обраний у відношенні засудженого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку у законну силу.

Речові докази: фрагмент ланцюжка з металу жовтого кольору, переданий на зберігання потерпілої ОСОБА_6 під розписку залишити їй.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1