1Справа № 335/8861/18 1-кс/335/5452/2019
УХВАЛА
Слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 за погодженням процесуального керівника звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.
В обґрунтування клопотання зазначив, що в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що до незаконного обігу психотропних речовин та наркотичних засобів причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_5 .
Вказані речі, є доказом вчинення зазначеного кримінального правопорушення, та враховуючи те що санкція статті 307 частини 2 КК України враховує конфіскацію майна, яке здобуте злочинним шляхом.
Накладення арешту на тимчасово вилучене майно необхідне для забезпечення кримінального провадження, а саме для проведення на стадії досудового розслідування першочергових слідчих дій, таких як огляд даних предметів за участю спеціаліста. При проведенні більш детального огляду вилучених речей та проведення комп`ютерно-технічних, хімічних та біологічних експертиз можливо встановити інших осіб причетних до вчинення вказаного злочину.
Просив накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, частиною 7 статті 236 КПК України визначено, що при обшуку слідчий має право вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснених на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна.
Однак, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно з пропуском строку, встановленого нормами КПК України.
При цьому, у клопотанні слідчий не порушує питання про поновлення процесуального строку для подачі клопотання про арешт майна та не наводить об`єктивних даних на підтвердження того, що такий пропуск строку допущений ним з поважних причин. Таких даних не містять і матеріали, які додані до клопотання.
У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання слідчого про арешт майна, подано без додержання вимог ст.171 КПК України, а тому вказане клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 170-173, 236, 309 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1