Провадження №: 1-кп/752/973/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.11.2019 рокум. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0008607 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Гута-Логановська Малинського р-ну Житомирської обл., громадянки України, освіта середня, пенсіонерка, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,
з участю сторін та інших учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

встановив:
згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_3 11.09.2018 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з вікна своєї квартири побачила потерпілу ОСОБА_5 , яка зі своїм знайомим ОСОБА_8 перебувала в громадському місці, а саме відпочивали на лавці в дворі вказаного будинку. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства з застосуванням завідомо заготовленого предмету, а саме пневматичної гвинтівки.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, з застосуванням завідомо заготовленого для цієї мети предмету, ОСОБА_3 взяла пневматичну гвинтівку, яка їй належить та зберігається в квартирі за місцем проживання, після чого грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства з особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме пневматичної гвинтівки, за допомогою якої зробила хаотичний постріл в сторону ОСОБА_5 , яка зі своїм знайомим ОСОБА_8 перебувала в громадському місці, а саме відпочивали на лавці в дворі вказаного будинку.

В результаті вчинених хуліганський дій з боку ОСОБА_3 , куля, призначена для стрільби з пневматичної зброї калібру 4,5 мм, влучила в праве плече ОСОБА_5 , у зв`язку з чим потерпілій ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у виді забойно-крапкової рани правого плеча з наявністю чужорідного тіла (пневматична пуля), яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України як грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень (хуліганство).
За результатами судового розгляду, під час якого було допитано обвинувачену, потерпілу, свідка сторони обвинувачення, досліджені письмові докази сторони обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшов висновку, що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення не знайшло свого підтвердження, у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за викладених у обвинувальному акті обставин, в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Так, допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 повідомила суду, що дійсно проживає за адресою АДРЕСА_1 разом зі своїм сином. 11.09.2018 року в обідній час вона була вдома. Нічого не чула підозрілого. Приблизно о 12.50 до неї прийшов дільничний, перевірив її мисливську зброю, понюхав її і пішов. Він повідомив їй, що хтось стріляв у дівчину, вона виглянула у вікно, там біля лавочки, яка знаходиться за 40-50 м від її вікон, була поліція і швидка. Приблизно через три години до неї увірвались три поліцейських, почали проводити обшук, дозвіл не показували, відео зйомку переривали, поняті були присутні, але вони не ходили за поліцейськими. Від поліції вона чула, що ще в одній з квартир зареєстрована зброя, але там двері ніхто не відкриває. У неї виявили та вилучили мисливську рушницю, яка зберігалась у сейфі та на яку вона мала дозвіл, та пневматичну зброю, що стояла у шафі, дозвіл на неї не потрібен, та набої до даної зброї. Поліцейські їй погрожували посадити до в`язниці її сина, тому вона сказала, що стріляла, хоча ні вона, ні її син не стріляли у ту дівчину. Захисника їй не забезпечили і не надали можливість його викликати. Вона користувалася в останнє мисливською зброєю приблизно два роки назад на дачі, а пневматичною зброєю в останнє користувались в 2011 році, коли був живий її чоловік, вона фізично не могла її зарядити, оскільки була дуже туга пружина. Пневматична зброя з 2011 року стояла у шафі, до вікна з нею вона не підходила. З тої відстані, що була до лавочки, попасти в людину вона також не могла, як і роздивитись обличчя, у зв`язку із віковим погіршенням зору.

Крім того, обвинувачена повідомила, що зачіски на голові вона змінює постійно, того дня в неї було три різні зачіски. ЇЇ квартира має три вікна, які виходять у той двір, всі вікна закриті фольгою, одне з вікон завжди було в той час відчинене, але воно має москітну сітку.

На думку обвинуваченої, свідок її оговорює, він не міг бачити її біля вікна з рушницею, можливо бачив її, коли вона спостерігала за тим, що відбувалось на вулиці після приходу поліції, до проведення впізнання він бачив її в райвідділку в коридорі, можливо тому саме її і запам`ятав. Якби свідок бачив, з якого вікна стріляли, до неї б прийшли одразу, проте поліція прийшла з обшуком лише через три години.

Обвинувачена вказала, що злочин не вчиняла, зі рушниці не стріляла, їй байдуже до людей, що часто сидять на тій лавочці, бо вона не знаходиться під її вікнами і їй не заважає.

Допитана в суді потерпіла ОСОБА_5 показала, що 11.09.2018 року вона приїхала до м. Києва, зустрілась із ОСОБА_8 і вони сіли у дворі будинку АДРЕСА_2 на лавочку приблизно о 12 год. 20 хв. В якийсь момент вони почули постріл і вона відчула біль в руці, озирнулась, проте в очах було все розмито. Притиснула долонь до руки і побачила кров. ОСОБА_8 також озирнувся і сказав їй, що бачив вікно, з якого стріляли і людину, після цього він надав їй допомогу, викликав швидку і її забрали до лікарні. Вона не бачила хто і звідки стріляв, лише чула вистріл, який лунав з правого боку від неї. Вони зі свідком сиділи і в момент пострілу дивились один на одного, але після звуку він різко повернувся в бік пострілу.
Свідок ОСОБА_8 в суді показав, що 11.09.2018 року разом з потерпілою сиділи у дворі будинку АДРЕСА_2 на лавочці, цілувались. В один момент він почув хлопок, вистріл, обернувся і побачив над аркою у вікні на другому поверсі щось довге та чорне, яке прибирали з вікна та образ людини в окулярах похилого віку на голові із зачіскою волосся зібране у «гульку». Він впевнений, що бачив у вікні обвинувачену ОСОБА_3 . Потім вони побачили у потерпілої кров, він зав`язав їй руку та викликав швидку. Образ людини після цього весь час знаходився у вікні, але вже іншому, вона стояла там 30-40 хв., він добре її запам`ятав. Сам момент пострілу він не бачив, бо сидів боком, обличчям до потерпілої, але після вистрілу побачив як обвинувачена забрала з вікна предмет, зовні схожий на гвинтівку, після цього вікно закрили. Відстань до вікна була приблизно 20-30 м. Який саме предмет забрали з вікна, він не може вказати та впізнати, бачив щось довге та чорне, схоже на ствол пневматичної зброї. Після пострілу на інші вікна він не дивився, приділяв всю увагу потерпілій. Підстав оговорювати обвинувачену у нього немає.
Аналізуючи показання потерпілої та свідка суд дійшов висновку, що показання обвинуваченої були частково спростовані, зокрема, в тій частині, що остання побачила потерпілу і свідка лише після приходу до неї дільничного. Свідок ОСОБА_8 вказав, що побачив обвинувачену одразу ж після почутого ним звуку, схожого на постріл, не більше ніж через 1 секунду. Разом з тим, ні потерпіла, ні свідок сторони обвинувачення не бачили, з якого саме вікна було здійснено постріл та ким було його здійснено. Тому показання обвинуваченої ОСОБА_3 в частині того, що постріл вона не здійснювала, стороною обвинувачення не спростовані.
Факт здійснення обвинуваченою ОСОБА_3 пострілу з вікна своєї квартири в бік потерпілої з пневматичної рушниці, що їй належала, не доведено і наданими суду письмовими доказами сторони обвинувачення.
Так, досліджені судом докази, а саме протокол прийняття заяви про вчинення злочину (т. 1 а.с. 56), протокол огляду місця події від 11.09.2018 року (т. 1 а.с. 57-60), протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 80-83) та протокол пред`явлення особи для впізнання (т. 1 а.с. 84-87), протокол огляду місця події від 19.09.2018 року (т.1 а.с. 94-97), висновок експерта № 1922/е (т. 1 а.с. 102-109) не містять доказів того, що ОСОБА_3 здійснила постріл з пневматичної рушниці в бік потерпілої ОСОБА_5 , а лише підтверджують подію злочину, вчиненого по відношенню до потерпілої ОСОБА_5 .
Надані та досліджені судом акти про знищення предметів, виявлених у квартирі обвинуваченої (т. 1 а.с. 73-79), також є неналежними та не стосуються меж пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення.
Згідно протоколів проведення слідчого експерименту та впізнання за участі свідка ОСОБА_8 , останній розповів ті ж обставини, що і суду, зокрема в тій частині, що момент пострілу і хто його зробив він не бачив, а бачив лише жінку, в якій впізнає обвинувачену ОСОБА_3 одразу після пострілу у вікні на другому поверсі із предметом, схожим на зброю. Слід відмітити, що долучені стороною обвинувачення протоколи не містять фото таблиць до них, що ставить під сумнів правильність проведення таких слідчих дій, враховуючи те, що у протоколі проведення слідчого експерименту вказано про відео фіксацію даної дії. Крім того, свідок ОСОБА_8 в суді показав, що представлені йому для впізнання жінки були різними і мали різні зачіски, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 228 КПК України. Проте суд, враховуючи те, що свідок в суді підтвердив факт проведення за його участі вказаних вище слідчих дій і підтримав надані ним показання під час досудового розслідування, які в повній мірі узгоджуються з його показаннями в суді, визнає вказані докази допустимими.
Проте зазначені докази є неналежними, так як не підтверджують винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй злочину.
Наданий суду як доказ сторони обвинувачення протокол обшуку від 11.09.2018 року з долученим до нього диском вказаної слідчої дії (т. 1 а.с. 61-73), які були безпосередньо досліджені судом визнаються не допустимими та неналежними.
Під час дослідження вказаного протоколу сторона захисту просила суд визнати його недопустимим, оскільки процесуальний документ, а саме ухвала суду, на проведення даного обшуку, стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України відкрита не була.
Прокурор в суді надав ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14.09.2018 року (т. 1 а.с. 186-190), якою було надано дозвіл на проведення обшуку квартири обвинуваченої ОСОБА_3 , який мав місце 11.09.2018 року як невідкладна слідча дія, проведена з метою встановлення особи, яка підозрюється у вчиненні злочину відповідно до вимог ч. 3 ст. 233 КПК України. Крім того, прокурор надав суду для огляду супровідний лист, згідно даних якого прокурор звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із клопотанням про отримання даної ухвали суду лише 10.04.2019 року. Доказів того, що прокурор був позбавлений можливості отримати, долучити і відповідно відкрити стороні захисту вказану ухвалу суду від 14.09.2018 року у визначені законом порядок та строки в період проведення досудового розслідування суду надано не було.
Враховуючи наведене, принцип рівності та змагальності сторін, а також правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені, в тому числі у постановах від 16.01.2019 року (№13-37кс18) та від 25.06.2019 року (51-2644км18), вважаю, що оскільки стороні захисту без жодної поважної причини стороною обвинувачення у визначений законом спосіб та строк не було відкрито документ, який став процесуальною підставою для отримання доказу у виді протоколу обшуку, суд вважає за неможливе допускати, викладені у ньому відомості як докази.
Крім того, суд вважає за доцільне вказати й про те, що сама невідкладна слідча дія у виді проведення обшуку в квартирі ОСОБА_3 11.09.2019 року була проведена із грубим порушенням вимог ч. 10 ст. 236 КПК України. Як вбачається із даних переглянутого судом відеозапису вказаної слідчої дії, фіксування переривалось без жодних на те причин, з відеозапису неможливо встановити, чи взагалі вилучалась зброя, а також де саме було виявлено та вилучено, в тому числі, пневматичну гвинтівку, з якої, згідно пред`явленого особі обвинувачення, і було здійснено постріл у потерпілу. Вказане також свідчить про недопустимість вказаного доказу, у зв`язку із істотним порушенням процесуальних прав та свобод ОСОБА_3 .
Враховуючи наведені обставини, а також концепцію Європейського Суду з прав людини «плодів отруєного дерева», тобто надання оцінки допустимості всьому ланцюжку доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно, суд у даному кримінальному провадженні визнає недопустимими і отриманий під час вказаної вище слідчої дії та оглянутий безпосередньо судом речовий доказ пневматичну гвинтівку, та відомості, що містяться у висновку експерта № 8-5/1017 від 14.11.2018 року (т. 1 а.с. 110-124), який проведений, в тому числі, на підставі вказаного вище речового доказу.
Крім того, не дивлячись на те, що судом визнано протокол обшуку квартири ОСОБА_3 від 11.09.2019 року, речовий доказ пневматичну гвинтівку та висновок експерта № 8-5/1017 від 14.11.2018 року недопустимими, суд вважає за доцільне описати і їх неналежність.
Відомості, що містяться у вказаних доказах жодним чином не доводять причетність ОСОБА_3 до вчинення інкримінованого їй злочину. Під час обшуку квартири обвинуваченої не було встановлено фактів чи інших будь-яких відомостей, які б підтверджували факт здійснення нею пострілу із пневматичної зброї в бік потерпілої. Крім того, згідно даних висновку наведеного вище, встановити чи стріляна надана на дослідження куля, вилучена з руки потерпілої ОСОБА_5 стріляна з наданої на дослідження гвинтівки «Hatsan» моделі «70» калібру 4,5 мм чи рушниці «МР-133» 12-го калібру, які були вилучені під час обшуку у обвинуваченої ОСОБА_3 , не представилось можливим.
Слушними та підтвердженими є і посилання сторони захисту на порушення допущені органом досудового розслідування під час вилучення з лікарні кулі, яка згідно протоколу огляду місця події від 19.09.2018 року була вилучена в КМКЛ № 17 у лікаря, який витягнув її під час проведення операції потерпілої ОСОБА_5 , яка відбулась 13.09.2018 року. Разом з тим, згідно даних висновку експерта № 8-5/1017 (аркуш 11 висновку), куля була вилучена лікарями 12.09.2018 року. Вказані розбіжності стороною обвинувачення не усунуті та не спростовані, жодних клопотань сторона обвинувачення з даного приводу суду не заявляла.
Відповідно до вимог закону та принципу презумпції невинуватості суд не може обґрунтовувати обвинувальний вирок на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь.
Враховуючи викладене, а також відсутність прямих доказів вчинення ОСОБА_3 пострілу в бік потерпілої зі зброї, що їй належить, за вказаних у обвинувальному акті обставин, суд не вправі ухвалити обвинувальний вирок, поклавши в основу лише показання свідка ОСОБА_8 , який тільки бачив обвинувачену у вікні одразу після почутого ним звуку з чорним довгим предметом, схожим на зброю, у зв`язку з чим і припускає можливість вчинення пострілу саме ОСОБА_3 .
На переконання суду, в даному кримінальному провадженні сторона обвинувачення не довела винуватість ОСОБА_3 у вчиненні вказаного в обвинувальному акті злочину поза розумним сумнівом, оскільки поза розумним сумнівом має бути доведений кожен з елементів кваліфікації злочину, тобто як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони. Поза розумним сумнівом означає, що будь-яке інше тлумачення обставин виключено.
Враховуючи відсутність доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_3 злочину, шляхом виконання дій, за викладених стороною обставин вчинення злочину, що в даному випадку згідно пред`явленого особі обвинувачення, складає об`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, суд вважає недоведеною в даному випадку об`єктивну сторону пред`явленого обвинувачення, що вже сама собою є достатньою підставою для визнання недоведеним обвинувачення вцілому, хоча, на думку суду, суб`єктивна сторона даного складу злочину також не доведена.
Згідно вимог ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок, крім іншого, ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Проаналізувавши вказане вище у своїй сукупності суд вважає за необхідне ухвалити виправдувальний вирок у зв`язку із недоведеністю вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, відносно потерпілої ОСОБА_5 обвинуваченою ОСОБА_3 .
У зв`язку із виправданням обвинуваченої ОСОБА_3 , суд, керуючись вимогами ч. 3 ст. 129 КПК України, вважає за доцільне залишити без розгляду заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_3 .
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати не винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та виправдати, у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Речові докази по справі:
металеву коробку з 15 предметами схожими на кулі,
паперову коробочку з надписом Терен 12 П з 8-ми предметами, схожими на набої,
паперову коробочку з надписом Терен 12 П з 8-ми предметами, схожими на набої,
три паперові коробки з написом, в кожні по 10 предметів, схожих на мисливські набої,
паперова коробка з написом «Тахо» Кулеві набої» з 19 предметами, схожими на мисливські набої,
три предмети, схожі на патрони різного розміру і маркування,
пневматичну рушницю,
мисливську помповану рушницю, вилучені під час обшуку 11.09.2018 року квартири ОСОБА_3 , повернути останній за належністю;
предмет, схожий на кулю, упакований до сейф-пакету № 4498908, знищити.
Документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 5896 грн. 90 коп. прийняти на рахунок держави.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 залишити без розгляду.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1