ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2171/19
Номер провадження : 11-кп/819/688/19 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.388 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року серпня місяця 20 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду кримінальне провадження №0003681 за апеляційною скаргою зі змінами першого заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_8 на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 04 червня 2019 року щодо: ОСОБА_7
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 04 червня 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нях Октябрського району Тюменської області , РФ, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ФОП, та працюючого за наймом у приватних осіб, проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого визнано винним у пред`явленому йому обвинуваченні - у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00( три тисячі чотириста) гривень.
На підставі ст. 53 КК України розстрочено обвинуваченому ОСОБА_7 сплату штрафу і визначено порядок його сплати двома рівними частинами по 1700,00 гривень протягом двох місяців після набрання вироком законної сили.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирався.
Вирішено питання щодо речових доказів.
За вироком суду, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою порушення встановленого порядку збереження майна, на яке накладено обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна строком до 24.01.2019 року на підставі Договору застави від 23.01.2014 року, предметом якого є автомобіль «Сhevгоlet Сгusе» , білого кольору, д/н НОМЕР_1 , укладеного між заставодержателем в особі начальника відділення №265/21 Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» ( далі - АБ «Укргазбанк») ОСОБА_11 та заставодавцем в особі ОСОБА_7 , - у період з 06.03.2017 року по 13.03.2017 року умисно не надав та приховав заставне рухоме майно від працівників АБ «Укргазбанк», відмовивши у його видачі та повідомивши інформацію, що вказане рухоме майно реалізоване третій особі, та не забезпечив належне зберігання майна, яке є заставним, вчинивши злочин за наступних обставин, а саме: 23.01.2014 року між АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_7 (ІПН: НОМЕР_2 ) було укладено кредитний договір за № 004/01/2014/265,за умовами якого ОСОБА_7 було надано кредит у сумі 147 240,00 грн. строком з 23.01.2014 року по 22.01.2021 року на придбання автомобіля марки «Сhevгоlet» моделі « Сгusе», 2014 року випуску, колір - білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 . У якості забезпечення виконання кредитного договору між кредитодавцем ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та позичальником ОСОБА_7 було укладено договір застави (транспортних засобів) від 23.01.2014 року з реєстрацією обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна терміном дії обтяження до 24.01.2019 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_12 23.01.2014 року за реєстровим № 148. За умовами Договору застави (транспортних засобів) ОСОБА_7 (заставодавець) передав в заставу АБ «УКРГАЗБАНК» (заставодержатель) вищевказаний автомобіль марки Сhevгоlet» моделі « Сгusе», 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , колір - білий, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із залишенням предмета застави автомобіля у володінні та користуванні заставодавця ОСОБА_7 , який відповідно до Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого МРЕВ ДАІ м. Херсона 22.01.2014 року належав на праві власності ОСОБА_7 , із зобов`язаннями відповідно п.3.3.1. п.3.3.5. Договору застави виконання умов договору та забороною відчуження, заміни або будь-якої передачі предмета застави (в оренду, лізинг, користування, управління тощо) без письмової згоди заставодержателя ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК». І при проведенні 13.03.2017 року представниками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» перевірки дотримання договору застави за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено відсутність заставного автомобіля у ОСОБА_7 , який останнім було відчужено шляхом продажу 17.04.2015 року - гр-ну ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що встановлено відповідним актом, тобто всупереч вимогам Договору застави по збереженню заставного майна ОСОБА_7 умисно не надав та приховав заставне майно, вказане у акті, шляхом відмови у його видачі та повідомленням інформації про реалізацію рухомого майна третій особі.
Вказаними умисними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 388 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є приховування, розтрата майна, здійснене особою, якій це майно ввірено, вчинені щодо майна, на яке накладено арешт.
В апеляційній скарзі зі змінами перший заступник прокурора Херсонської області ОСОБА_8 , вважає, що вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 04.06.2019 стосовно ОСОБА_7 є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з вироку суду обвинувачений ОСОБА_7 інкримінований злочин, передбачений ч. 1 ст. 388 КК України, вчинив 17.04.2015 та з часу його скоєння сплинули строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності, натомість судом не роз`яснено вимоги ст. 49 КК України, думку обвинуваченого щодо звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не з`ясовано, у зв`язку з чим допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, суд не застосував закон, який підлягав застосуванню (ст. 49 КК України), своє рішення належним чином не мотивував, що відповідно до ст.ст. 409, 412, 413 КПК України є підставами для скасування вироку в апеляційному порядку.

Просить вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 04.06.2019 стосовно ОСОБА_7 скасувати та звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 388 КК України в зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку прокурора який просив задовольнити свою апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 який просив застосувати до нього ст. 49 КК України та не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, заслухавши сторони в судових дебатах, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів переконалась в тому, що відповідно до ст. 412 ч. 1 КПК України суд першої інстанції допустив істотне порушення кримінального процесуального закону та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України не застосував закон, який підлягав застосуванню.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України та роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули певні строки давності, зокрема, 3 роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 04.06.2019 року суд першої інстанції ухвалив обвинувальний вирок яким визнав ОСОБА_7 винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст. 388 КК України та призначив останньому покарання у виді штрафу, не взявши до уваги, що вказаний злочин був вчинений 17.04.2015 року тобто поза межами строку притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Так, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.
В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК може звільнити від нього засудженого.
Від так судом першої інстанції не було роз`яснено обвинуваченому вимоги ст. 49 КК України, та не з`ясовано його думку щодо звільнення від кримінальної відповідальності незважаючи на те, що таке звільнення є обов`язковим за винятком ч.4 ст. 49 КК України, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону.
У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 дав згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 388 КК України на підставі ст. 49 КК України.
З урахуванням того, що з моменту вчинення ОСОБА_7 зазначеного злочину минув 3 річний строк давності, тому на підставі ст. 49 КК України ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 388 КК України.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо: за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, тому він підлягає скасуванню, а кримінальне провадження № 0003681 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України, на підставі ст. 49 КК України - закриттю в зв`язку із закінчення строків давності.
Згідно ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у випадку, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
Оскільки у апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, то вирок суду підлягає зміні з цих підстав.
За вищевказаних обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу зі змінами першого заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 04 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.

На підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 388 КК України в зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження №0003681 щодо нього.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_2