Cправа № 700/127/19
Провадження № 1-кс/700/299/19
"31" липня 2019 р. Лисянський районний суд Черкаської області у складі:
слідчого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши в судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка клопотання слідчого СВ Лисянського відділення поліції Звенигородського ВП ГУНП у Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів,-
22 липня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання слідчого про дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.02.2019 до Лисянського ВП надійшла заява від депутата районної ради ОСОБА_4 про те, що службові особи сільської ради с. Вотилівка Лисянського району Черкаської області, зловживаючи владою та своїм службовим становищем, умисно, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб, надали у власність земельні ділянки загальною площею 128 га. своїм близьким родичам.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що низка громадян на підставі наказів ІНФОРМАЦІЯ_1 , у власність отримали земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Вотилівської сільської ради Лисянського району а саме:
ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 та ОСОБА_46 в установленному законом порядку, маючи накази ІНФОРМАЦІЯ_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області не зареєстрували право власності на земельні ділянки.
Під час досудового розслідування виникла необхідність у вилученні оригіналів документів відносно вище перелічених громадян, а саме:
-проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області;
Відповідно до матеріалів кримінального провадження ІНФОРМАЦІЯ_2 має такі дані: ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_1
місцезнаходження юридичної особи АДРЕСА_1 .
керівник ОСОБА_47 .
В зв`язку з тим, що дані документи можуть містити ознаки підробки, тому просить розглянути дане клопотання без повідомлення стороні ІНФОРМАЦІЯ_1 та задовольнити його у повному обсязі.
Слідчий у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи.
Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Вивчивши надані матеріали клопотання, дослідивши докази у їх сукупності вважаю, що у задоволенні клопотання слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до положень ст.40 КПК України, зокрема, п.1 та п. 5 ч. 2, визначено, що слідчий уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій.
Згідно з ч.1 ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Положеннями ч.1 ст.160 КПК України визначено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
Таким чином, в разі звернення уповноваженої особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, в порядку ст..160 КПК України, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з відповідним клопотанням, яке повинно містити конкретні відомості.
При цьому, слідчий суддя зауважує, що дотримання вимог ч. 1 ст.160 КПК України, є обов`язком особи, яка звертається з вказаним клопотанням, а не його правом, оскільки положення ст.160 КПК України містять імперативну норму права.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст.160 КПК України, у клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Згідно з ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Пунктом 1 ч. 5 ст.163 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи.
В порушення вимог п.2 ч.2 ст.244 КПК України, у клопотанні слідчий вказує лише частину та статтю КК України, тобто слідчим не в повній мірі зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення, оскільки правовою кваліфікацією кримінального правопорушення визнається кримінально-правова оцінка конкретної небезпечної дії в суспільстві, яка полягає у встановленій відповідності між ознаками абсолютної небезпечно-суспільної дії і ознаками, передбаченого в нормах кримінального закону.
Так, для кваліфікації дій за ч.1 ст.364 КК України обов`язковим елементом складу даного кримінального правопорушення є завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Проте, у клопотанні відсутні дані кваліфікуючі ознаки.
Крім цього, слідчий зовсім не обґрунтував потребу у вилученні оригіналів документів стосовно 42 осіб, що суперечить вимогам п.5 і п.7 ч.2 ст.160 КПК України.
Згідно з ч. 5, 7 ст.163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Проте, в порушення вищезазначених вимог закону, слідчим в клопотанні не була доведена можливість використання як доказів відомостей, що містяться у речах та документах, вказаних у клопотанні, а також не доведена неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей та документів.
Отже, з огляду на те, що слідчим під час звернення до суду з клопотання про тимчасовий доступ до документів, не доведено обставин, передбачених п. 1 ч. 5 ст.163 КПК України та ч.7 ст.163 КПК України, приходжу до висновку про необхідність відмови у задоволенні заявленого клопотання.
В той же час, вважаю за необхідне зазначити, про недопустимість зловживання процесуальними правами з боку органів досудового розслідування, оскільки з відповідним клопотанням слідчий звертається до слідчого судді вдруге з тих самих мотивів і підстав, не враховуючи ті недоліки, на які вказав слідчий суддя у попередній ухвалі.
На підставі викладеного, керуючись,ст.ст.131-132, 163-166 КПК України,
В задоволенні клопотання слідчого СВ Лисянського відділення поліції Звенигородського ВП ГУНП у Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя - ОСОБА_1