Справа № 128/2706/17
Провадження №11-кп/801/1112/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 17.07.2019 року по обвинуваченню у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 26.04.2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Селище Літинського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого водієм ФОП ОСОБА_8 , раніше несудимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 08.01.2017 року близько 14:30 годин, керуючи технічно справним автомобілем марки «МЕРСЕДЕС БЕНС ВІТО 110», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_10 , немаючи водійських прав відповідної категорії, рухаючись по автодорозі сполученням Стрий - Тернопіль - Кіровоград - Знам`янка, зі сторони м. Вінниця в напрямку м. Хмельницький, в районі 370 км, неподалік від с. Ксаверівка Вінницького району Вінницької області , не врахував дорожню обстановку при виборі безпечної швидкості, виїхав на смугу зустрічного руху та з необережності допустив зіткнення із автомобілем «САНГ ЙОНГ КАРАНДО», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався зі сторони м. Хмельницький в напрямку м. Вінниці.
Внаслідок даної пригоди пасажир автомобіля «САНГ ЙОНГ КАРАНДО» потерпіла ОСОБА_12 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 52/121/310 від 28.04.2017, отримала тілесні ушкодження у вигляді : травматичної гематоми лівої молочної залози, масивні синці із крововиливами із набряками в ділянці правої та лівої молочної залози, грудної клітки, справа, передньої поверхні живота, забитої рани передньої поверхні лівої гомілки і верхній третині, синець на передній поверхні правої гомілки в середній третині.Вказані тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_12 виникли від дії тупого твердого предмету та за ступенем тяжкості належать: гематома лівої молочної залози до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлась небезпечною для життя, потягла за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я; масивні синці з крововиливами та набряками в ділянці правої та лівої молочної залози, грудної клітки справа, передньої поверхні живота, забита рана передньої поверхні лівої гомілки, синець на передній поверхні правої гомілки, належать до легких тілесних ушкоджень що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Внаслідок даної пригоди пасажир автомобіля «САНГ ЙОНГ КАРАНДО» потерпіла ОСОБА_13 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 53/120/311 від 28.04.2017, отримала тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та закритого перелому правої променевої кістки в нижній третині зі зміщенням.
Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_13 виникли від дії тупого твердого предмету за ступенем тяжкості належать: синці на обличчі - до легких тілесних ушкоджень; закритий перелом правої променевої кістки зі зміщенням - до середньої тяжкості, оскільки за своїм характером потягнув за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 4035/17-21 від 16.08.2017: «Водій автомобіля «САНГ ЙОНГ КАРАНДО», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_11 не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «МЕРСЕДЕС БЕНС ВІТО 110», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 шляхом виконання норм вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України;
При виконанні норм вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України водій автомобіля «МЕРСЕДЕС БЕНС ВІТО 110», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «САНГ ЙОНГ КАРАНДО», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 .
В даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_11 невідповідностей технічним вимогам правилам дорожнього руху України, які б знаходились у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди не убачається, а в діях водія ОСОБА_7 , убачається невідповідність нормам вимог п.п. 12.1 Правил дорожнього уху України, які з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з виникнення події даної дорожньо- транспортної пригоди».
Відповідно до висновку експертизи технічного стану транспортних засобів № 359а від 30.05.2017: «На момент огляду ходова частина автомобіля «МЕРСЕДЕС БЕНС ВІТО 110», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходиться в технічно несправному, який полягає у різному малюнку протектора шин задніх коліс, проте працездатному стані, та не відповідає вимогам п. 31.4.5 (г) Правил дорожнього руху, причому водій мав об`єктивну можливість виявити дану несправність перед початком руху методом зовнішнього візуального огляду. Таким чином, вказані несправності утворились внаслідок порушення правил експлуатації автомобіля .
Таким чином, водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 2.1 (а), 12.1, 31.4.5 (г) Правил дорожнього руху України, де вказано:
- 12.1 -Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.»;
- 31.4.5 -Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам на одну вісь транспортного засобу встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів;
- 2.1 (а)- Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України обвинуваченим ОСОБА_7 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками.

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді двох років обмеження волі.
На підставі ст.75, п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в одного року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертиз у загальній сумі 5 707 гривень 31 копійка.
Долю речових доказів вирішено .

Непогодившись з вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 17.07.2019 року, прокурор Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив вирок скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України визнати винним та призначити покарання у виді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.
В решті вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що вирок Вінницького районного суду Вінницької області є незаконним та підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність , невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості на підставі п.4 ч.1, ч.2 ст. 409, ст. 413, ст. 414 КПК України.
Судом першої інстанції не звернуто увагу на той факт, що відповідно до посвідчення водія серії НОМЕР_3 , виданого 15.08.2014 року обвинувачений ОСОБА_7 має посвідчення водія категорії «С», у 2018 році отримав водійське посвідчення категорії «В» та на даний момент працює водієм, про що не зазначено у вироку суду, безпідставно не призначено додаткове покарання, передбачене ч.1 ст. 286 КК України.
Судом при призначенні міри покарання обвинуваченому не враховано думку потерпілих, які просили призначити ОСОБА_7 суворе покарання, не надано об`єктивної оцінки особі обвинуваченого, який визнавши, фактичні обставини справи жодним чином не намагався, відшкодувати завдану шкоду, що свідчить про те, що обвинувачений не надав критичної оцінки власній поведінці.
Враховуючи вищевикладене, вирок суду щодо призначення ОСОБА_7 основного покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, а також незастосування до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, суперечить загальним засадам призначення кримінального покарання, наведеним у ст. 50, ст. 65 КК України, роз`ясненням постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року « Про призначення судами кримінального покарання, а тому є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та відповідно ст. 413 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду про доведеність вини та кваліфікації дій ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

Кримінальне провадження розглянуто відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.
Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, вчинених з необережності, особу обвинуваченого, який неодружений, працює водієм, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, раніше не судимий, врахував думку потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які просили суд призначити суворе покарання, оскільки обвинувачений добровільно не відшкодував їм шкоду завдану злочином, обставин, які відповідно ст.66 КК України пом`якшують покарання, обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Однак, наявні підстави для скасування вироку суду першої інстанції.

Відповідно роз`яснень, викладених у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12. 2005 року № 14 « Про застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів.
Позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.
З вироку суду вбачається, що ОСОБА_7 звільнено від відбування додаткового покарання, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість призначення за ч.1 ст. 286 КК України додаткового покарання обвинуваченому, який на момент вчинення кримінального правопорушення не мав посвідчення водія категорії «В».

Згідно посвідчення водія серії НОМЕР_3 виданого 15.08.2014 року обвинувачений ОСОБА_7 на час вчинення кримінального правопорушення мав посвідчення водія категорії «С».

Вказані висновки суду першої інстанції є помилковими, оскільки в даному випадку ОСОБА_7 мав право керувати транспортними засобами за наявності посвідчення водія категорії «С», а в подальшому в ході судового розгляду вказав, що працює водієм та має посвідчення водія категорії «В».

Таким чином, звільнення обвинуваченого від додаткового покарання може бути застосовано лише тоді, коли особа взагалі не мала права керувати транспортними засобами, а в даному випадку обвинувачений ОСОБА_7 мав право керувати транспортними засобами, тому наявні підстави для застосування додаткового покарання.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що знайшло підтвердження у даному випадку.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.
На думку суду апеляційної інстанції, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_7 , обставин вчинення кримінального правопорушення, застосування відносно нього ст. 75 КК України відповідає принципам законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи прокурора є обґрунтованими в частині застосування додаткового покарання підлягають задоволенню, судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, наявні підстави для ухвалення нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413,420 КПК України, суд апеляційної інстанці, -

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури задоволити частково.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 17.07.2019 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України покарання у виді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік .
Відповідно ст. 76 КК України покласти обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання .

В решті вирок залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

На підставі ч.4 ст. 532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з дня проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно оригіналу: Суддя: