Справа № 461/6905/14-к
Провадження № 1-кс/461/4677/19
УХВАЛА
про скасування арешту майна

29.05.2019 року слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника Львівської міської ради ОСОБА_3 про скасування арешту майна,
встановив:

представник Львівської міської ради ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27 грудня 2013 року у справі №461/15808/13 на нежитлове приміщення цокольного поверху будинку АДРЕСА_1 (літ. 1-1, 1-2, 1-3, 1-4), загальною площею 35,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, яке належало ОСОБА_4 на праві приватної власності, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу вказаного нежитлового приміщення, серія та номер: 3-2999, виданий 18.12.2013, видавник П`ята Львівська державна нотаріальна контора, укладеного із ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує тим, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 27.11.2015 року у справі №461/11318/14-к ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого за ч.3 ст.190 КК України, за заволодіння нежитловими приміщеннями цокольного поверху будинку АДРЕСА_1 (літ. 1-1, 1-2, 1-3, 1-4) шляхом обману та зловживання довірою. Крім того, нежитлові приміщення цокольного поверху в будинку АДРЕСА_1 (літ. 1-1, 1-2, 1-3, 1-4) рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23.03.2015 року у справі №461/11486/14-ц витребувано із володіння ОСОБА_4 та на таке визнано право власності за територіальною громадою м. Львова в особі Львівської міської ради. Відтак, на думку заявника, на даний момент відпала потреба у застосуванні арешту майна, а таке подальше обтяження порушує права ЛМР, як власника нежитлових приміщень цокольного поверху будинку АДРЕСА_1 . Просить клопотання задоволити.

Учасники процесу в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до положень КПК України, їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши клопотання та долучені до нього документи, матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27 грудня 2013 року у справі №461/15808/13 накладено арешт на нежитлове приміщення цокольного поверху будинку АДРЕСА_1 (літ. 1-1, 1-2, 1-3, 1-4), загальною площею 35,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, яке належало ОСОБА_4 на праві приватної власності, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу вказаного нежитлового приміщення, серія та номер: 3-2999, виданий 18.12.2013, видавник П`ята Львівська державна нотаріальна контора, укладеного із ОСОБА_5 .

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 27.11.2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого за ч.3 ст.190 КК України.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Як вбачається з матеріалів справи, вирок Галицького районного суду м. Львова від 27.11.2015 року набрав законної сили.

При цьому, під час ухвалення судового рішення, за результатами розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_5 судом не було вирішено питання про скасування арешту на майно.

Крім цього, як вбачається з долученої копії, рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23.03.2015 року у справі №461/11486/14-ц витребувано із володіння ОСОБА_4 нежитлові приміщення цокольного поверху в будинку АДРЕСА_1 (літ. 1-1, 1-2, 1-3, 1-4) та на таке майно визнано право власності за територіальною громадою м. Львова в особі Львівської міської ради.

Тож, Львівська міська рада є обмежена у здійсненні свого права власності на нежитлові приміщення цокольного поверху в будинку АДРЕСА_1 (літ.1-1, 1-2, 1-3, 1-4) загальною площею 35,3 кв.м у зв`язку із накладеним на них арештом.

Згідно ч.1 ст.539 КПК України, потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку (п.14 ч.1 ст.537 КПК України).

Відповідно до п.4 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Згідно п.2 ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається, зокрема рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Таким чином, зважаючи на те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, у справі ухвалено вирок, який набрав законної сили, однак питання скасування арешту судом не вирішено, вважаю, що питання скасування арешту на майно, яке належить територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради підлягає вирішенню судом, який ухвали вирок у справі №461/11318/14-к, та не відноситься до компетенції слідчого судді.

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-174,537-539 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1