14.08.2019
Справа № 359/2808/19
Провадження № 1-кп/359/336/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2019 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною та відео фіксацією кримінальне провадження №0000111, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2019, що надійшло до суду з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, українця, громадянина України, офіційно працевлаштованого вантажником в Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Бориспільським МРВ ГУМВС України в Київській області, 25.05.1999,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України,

в с т а н о в и в:
14.01.2019, близько 17 години 36 хвилин, ОСОБА_6 керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Кийлівській поблизу будинку № 18 в с. Вороньків Бориспільського району Київської області, зі сторони с. Кийлів Бориспільського району Київської області, в напрямку до м. Бориспіль Київської області, в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху» проявив злочинну самовпевненість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також, порушуючи вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до яких «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», та пункту 12.3 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду для руху, яку йому становив пішохід, не впевнившись у безпеці свого маневру здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який рухався по краю проїзної частини напрямку міста Бориспіль.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №14/15/тр від 09.02.2019 встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження і знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 .
Грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3 б), д), 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_8 .
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Крім того, ОСОБА_6 14.01.2019 близько 17 години 36 хвилин, після наїзду на пішохода ОСОБА_8 автомобілем марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким він керував, проїжджаючи поблизу будинку №18 по вулиці Кийлівській в с. Вороньків Бориспільського району Київської області, усвідомлюючи те, що своїми протиправними діями поставив потерпілого в небезпечний для життя та здоров`я стан, оскільки останній в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тяжкі тілесні ушкодження і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, маючи змогу надати потерпілому ОСОБА_8 допомогу, ОСОБА_6 не виконав свого громадського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі, не переконався чи потерпілий ОСОБА_8 потребує допомоги, байдуже поставився до наслідків для останньої, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не доставив потерпілого до медичного закладу, ніяких заходів по наданню допомоги не вжив і з метою уникнення відповідальності, залишив місце пригоди, хоча мав можливість і повинен був прийняти міри по наданню допомоги потерпілому ОСОБА_8 , чим порушив вимоги п.п. 2.10. а), г), д) ПДР України в якому зазначено, що « у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; г) вжити можливих заходів для надання до медичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінальних правопорушеннях передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, визнав у повному обсязі. Щиро розкаявся. Розуміє, що порушив Правила дорожнього руху України, унаслідок яких загинула людина та те, що ним не було зупинено свій автомобіль для надання первинної допомоги пішоходу. Фактичні обставини справи не оспорює та зазначив, що всі обставини справи відповідають дійсності. Так, він 14.01.2019 близько 17 години 36 хвилин, керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись близько 60 км/год. по вул. Кийлівській зі сторони с. Кийлів Бориспільського району Київської області в напрямку до м. Бориспіль. В населеному пункті на повороті в с. Рогозів відчув пошкодження лобового скла свого автомобіля, вважав, що то гілка. Не зупиняючи свій автомобіль так як боявся, що в тому місці дороги можуть на нього напасти, поїхав далі до дому. Дорога в той день була покрита снігом, ішов сніг та по обидві сторони дороги були намети. Приїхавши до дому побачив пошкодження лівої сторони переднього бамперу, але уявити не міг, що збив людину. Коли до нього приїхали працівники поліції то тоді все стало відомо. Вони йому пояснили, що він збив людину. Він їхав у своїй смузі руху, із увімкненими фарами, з ближнім світлом, достатньої видимості, щоб зреагувати на перешкоду. Траса була покрита снігом і він точно не летів. І відволікатися він міг лише на мобільний телефон так як їхав з роботи, бо завозив туди деякі деталі. Раніше притягувався до адміністративної відповідальності. Об`єктивно не побачив перешкоду у виді пішохода. Працівники поліції повідомили йому про обставини справи. Просив вибачення у потерпілого. Також, зазначив, що завдану шкоду матеріального та морального характеру, своїми протиправними і незаконними діями відшкодував матері, братові загиблого. Одразу поїхав до них до дому за адресою яку надали йому слідчий.
У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, досліджує речові докази та судові витрати, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
Суд встановив обставини справи, оцінюючи досліджені докази, вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень у судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання його винним.

Його дії кваліфіковані:

- за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого;

- за ч. 1 ст. 135 КК України у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає правильною.

Так, об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, включає такі обов`язкові ознаки: діяння, обстановку, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, яке може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у: вчиненні дій, які заборонені правилами; невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити, відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту. Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним закономірне, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною виною.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 під час керування автомобілем «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_2 , проявив злочинну самовпевненість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху та маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду для руху, яку йому становив пішохід, не впевнившись у безпеці свого маневру здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який рухався по краю проїзної частини напрямку міста Бориспіль. Такі дії заборонені ПДР України. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події, згідно з висновку судово-медичної експертизи №14/15/тр від 09.02.2019 встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження і знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 . Додаткові обставини, які сприяли настанню цих наслідків, суд не встановив. Між бездіяльністю обвинуваченого ОСОБА_6 та смертю пішохода ОСОБА_8 , існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. Обвинувачений не передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх діянь, хоча повинен був і міг їх передбачити. Це свідчить про наявність в його діяннях злочинної недбалості. Вчинене кримінальне правопорушення є закінченим.

Разом з цим ОСОБА_6 своїми умисними діями, які проявились у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України.

Згідно з п. 5 ст.364 КПК України учасники судового провадження мають право в судових дебатах посилатись лише на ті докази, які були дослідженні в судовому засіданні.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку прокурора, позицію потерпілого, який у судовому засіданні заявив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначених санкціями ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.

Так, судом враховується те, що ОСОБА_6 вчинив злочини: за ч. 2 ст. 286 КК України з необережності, який відноситься до категорії тяжких злочинів та злочин середньої тяжкості за ч. 1 ст. 135 КК України.

Як роз`яснив, Верховний суд Касаційний кримінальний суд від 22.03.2018, у справі №759/7784/15-к, розуміння поняття «щире каяття», як таке що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що, насамперед, повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Поряд з цим, потерпілим ОСОБА_5 у судовому засіданні підтверджено факт відшкодування йому обвинуваченим матеріальної та моральної шкоди. Тобто ОСОБА_6 вчиняє активні дії для відшкодування збитків потерпілому. До суду надано нотаріально завірені заяви про відсутність потерпілої сторони до обвинуваченого претензій будь-якого характеру, тобто вони примирилися.

Обставиною, що пом`якшують покарання, обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Аналізуючи дані про особу обвинуваченого вказують на те, що він раніше не судимий. Має місце реєстрації та проживання. Одружений та на утримані має двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які повністю перебувають на його утримані. За місцем постійного проживання характеризується виключно позитивно. Зі слів дружини її чоловік у всьому допомагає по утриманню родини, квартири та господарству. Сусіди обвинуваченого характеризують його, як вихованого та привітливого молодого чоловіка, жодних скарг та нарікань на нього не надходило. Будь-який компрометуючих матеріалів до Бориспільської міської ради не надходило. Працевлаштований вантажником в Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль». На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Ці обставини позитивно характеризують його особу.

Обвинувачений неодноразово притягувався до адміністративно відповідальності у сфері порушення Правил дорожнього руху України.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення для вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.

Суд вважає за доцільне призначити покарання за вчинення кожного злочину у виді позбавлення волі, визначеними санкціями кримінального закону. При призначені остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України належить застосувати спосіб поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, виходячи із фактичної тяжкості вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу їх вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінальних правопорушень, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення і характеризують поведінку останнього після вчинення кримінальних правопорушень та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема, що він офіційно працевлаштований, є особою яка раніше не судима. Відповідно до характеристики за місцем проживання, обвинувачений зарекомендував себе виключно з позитивно боку. Маючого на утримані двох неповнолітніх дітей. Повне відшкодування завданої шкоди потерпілій стороні. Суд враховує, також, наявність щирого каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, а також, із урахуванням правової позиції прокурора, захисника, думки потерпілого який не наполягає на реальному позбавлені волі обвинуваченому та які просили призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_6 залишається можливим без ізоляції від суспільства та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на три роки з визначенням відповідних обов`язків судом.

При цьому, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та їх тяжких наслідків, обставин, за яких відбулися порушення ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху, а також, даних про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік.

Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчинених злочинів та особу обвинуваченого.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Цивільний позов не заявлено.

У ході досудового розслідування обвинуваченого ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а 16.01.2019 ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області було застосовано відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.03.2019 (справа №761/9962/19) ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 76840 гривень 00 копійок.

14.03.2019 відповідно до квитанції про внесення розміру застави згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.03.2019, обвинуваченого ОСОБА_6 , було звільнено з-під варти.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_6 , у вигляді застави до набрання вироком законної сили підлягає залишенню без змін.

У зв`язку із засудженням ОСОБА_6 , до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, запобіжний захід у вигляді застави підлягає скасуванню після набрання вироком законної сили з поверненням заставодавцю заставодавцю, грошових коштів в сумі 76840 гривень 00 копійок.

Крім того, з обвинуваченого, на користь держави, слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 21420 гривень 12 копійок.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Вирішити питання щодо заходів забезпечення у кримінальному провадженні.
Керуючись: ст. ст. 84, 86, 94, 100, 122, 124, 126, ч. 3 ст. 349, 363-371, 373-374 КПК України, ст.ст. 50, 65-66, 70, 75-77, ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 286 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
- за ч. 1 ст. 135 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном у 3 (три) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік виконувати окремо, з моменту вилучення указаних прав.
До набрання вироком суду законної сили засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити запобіжний захід у вигляді застави. Після набрання вироком законної сили, скасувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави та повернути її заставодавцю, грошові кошти в сумі 76840 (сімдесят шість тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок.

Цивільний позов не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Бориспільським МРВ ГУМВС України в Київській області, 25.05.1999, на користь держави (Одержувач: Держбюджет м. Бориспіль. , Банк одержувача: УДК у Київській області, МФО: 899998, КБК: 21081100, р/р 0004, призначення платежу: адміністративний штраф та інші санкції) - 21420 (двадцять одну тисячу чотириста двадцять) гривень 12 копійок, витрат на залучення експерта.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні у вигляді арешту, накладеного згідно з ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.01.2019 (Справа №359/396/19) на автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG» реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_11 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; на свідоцтво про реєстрацію автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG» реєстраційний номер: НОМЕР_2 , серії та номер НОМЕР_3 ; на ключ від замка запалення автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG» реєстраційний номер: НОМЕР_2 ; на мобільний телефон марки «IPHONE» IMEL97253 із сім картою мобільного оператора «Київстар»; на три паперових конверти, в середині яких знаходяться вушні палички із змивами з керма автомобіля, з поверхні коробки передач та з поверхні внутрішньої дверної ручки - скасувати.
Речові докази: автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG» реєстраційний номер: НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG» реєстраційний номер: НОМЕР_2 , серії та номер НОМЕР_3 ; ключ від замка запалення автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG» реєстраційний номер: НОМЕР_2 - повернути власнику ОСОБА_11 . Мобільний телефон марки «IPHONE» НОМЕР_4 із сім-картою мобільного оператора «Київстар» - повернути власнику ОСОБА_6 . Три паперових конверти, в середині яких знаходяться вушні палички із змивами з керма автомобіля, з поверхні коробки передач та з поверхні внутрішньої дверної ручки; уламки скла та уламки пластику; кросівки пішохода - знищити. Диски із записами камери відеоспостереження у кримінальному провадженні - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000111 від 14.01.2019.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1