У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , є особою, яка не має судимості,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2019 року ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 діб, а саме до 18.10.2019 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період з 18.00 год. до 08.00 год.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 вважає ухвалу необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є недостатньо вмотивованою, судом не в повній мірі наведені належні і достатні мотиви її ухвалення.
Зазначає, що ним подано клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 , однак доводи, наведені в клопотанні, судом проігноровані та не знайшли належної оцінки. Зокрема, зазначалося, що прокурором до клопотання не додано матеріалів, які б доводили, що ризики, зазначені в минулих ухвалах, якими продовжувався запобіжний захід відносно обвинуваченого, продовжили існувати та не зменшились.
ОСОБА_5 27.08.2018 р. обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжується судом протягом року, із зазначенням аналогічних підстав, при цьому прокурор не посилається на наявність нових обставин, які б виправдовували продовження найсуворішого запобіжного заходу.
ОСОБА_5 внаслідок загального захворювання у 2014 році визнано інвалідом першої групи, надалі при повторному освідуванні в 2016 та 2018 роках встановлено другу групу інвалідності та зазначено, що йому доступна лише легка надомна праця, що спростовує висновки суду про відсутність спроб працевлаштуватися. У зв`язку із перебуванням під вартою ОСОБА_5 не зміг пройти освідування на предмет встановлення інвалідності у березні 2019 року, що порушує його права на отримання в тому числі і належної медичної допомоги.
ОСОБА_5 проживає разом з батьками похилого віку, яким більше 80 років та які потребують сторонньої допомоги. Батько ОСОБА_5 ОСОБА_8 лише 13.08.2019 р. виписаний з лікарні, де він знаходився внаслідок перелому лівої стегнової кістки, у зв`язку з чим потребує стороннього догляду, який дружина не може надати в повній мірі. Потерпілому ОСОБА_9 у ході судового розгляду було повністю відшкодовано завдану моральну та матеріальну шкоду і будь-яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 він не має.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає.
Прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки наявні ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, до затримання ніде не працював, спроб для працевлаштування не робив, постійного та стабільного джерела прибутку не мав, наявні ризики ухилення обвинуваченого від суду та можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого та міцність його соціальних зв`язків існування у нього родини та постійного місця мешкання, суд дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003438, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не визначено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Для забезпечення своєчасної та оперативної перевірки законності та обґрунтованості тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд вважає за необхідне провести апеляційний розгляд даного провадження у скороченому порядку, передбаченому для оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, до затримання ніде не працював, спроб для працевлаштування не робив, постійного та стабільного джерела прибутку не мав. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про те, що ризики, визначені при застосуванні ОСОБА_5 даного запобіжного заходу, не зменшились.
Враховуючи наведене, доводи апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставним.
З урахуванням тяжкості злочинів, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Посилання на певні дані про особу обвинуваченого не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновків суду про те, що ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________________ ____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3