ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2019 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000404 від 03.10.2018 року за апеляційною скаргою прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Чернівецької області молодшого радника юстиції ОСОБА_5 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24.07.2019 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця за національністю, освіта середня, працюючого в ТОВ «Здоровий сон» оператором зміни, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24.07.2019 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначене покарання у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На пiдставi ст.75 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнено вiд відбування покарання з випробуванням, якщо засуджений ОСОБА_6 протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину i виконає покладені на нього судом обов`язки.

Провадження№11-кп/822/411/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Категорія:ч.2 ст.286 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ЄУН №723/1811/19
Зобов`язано засудженого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави судові витрати по справі, а саме витрати по проведенню судових експертиз в сумі 10582 (десять тисяч, п`ятсот вісімдесят дві) гривні.

Арешт на автомобіль марки «ВАЗ-2105», номерний знак НОМЕР_1 накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.10.2018 року скасовано.

Арешт на автомобіль марки «BMW-725» номерний знак Республіки Польща НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , із республіки Польща, який накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.10.2018 року скасовано.

Вирішено питання щодо речових доказів по справі.
Як встановлено вироком суду першої інстанції та перевірено у апеляційному суді, ОСОБА_6 03 жовтня 2018 року, біля 08 години 45 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-2105», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Головна в с. Панка, Сторожинецького району Чернівецької області, зі сторони с. Стара Жадова в сторону м. Сторожинець, на перевищеній швидкості більше 50 км/год., в районі будинку № 58, не виконуючи вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: - вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. розділу 34, яка позначає межі проїзної частини дороги, на яку в`їзд заборонено; - п.1.5. щодо не вчинення дій по створенню небезпеки чи перешкоди для руху, загрози життю чи здоров`ю громадян, завдання матеріальних збитків; - п.2.3. (б) щодо уважності, стеження за дорожньою обстановкою та реагування на її зміну, не відволікання від керування транспортним засобом; - п.12.4 щодо не перевищення швидкості руху в населених пунктах більше 50 км./год.; - п.14.6 щодо не здійснення обгону на перехресті, здійснив такий обгін на перехресті, їдучого попереду нього невстановленого автомобіля, перетнув дорожню суцільну розмітку, створивши тим самим аварійну обстановку для водія автомобіля марки «ВМВ-725» номерний знак республіки Польща НОМЕР_2 ОСОБА_10 , який рухаючись зі сторони м. Сторожинець в напрямку с. Жадова, реагуючи на небезпеку, яку створив ОСОБА_6 , змінив напрямок свого руху праворуч на узбіччя, а згодом ліворуч з метою уникнення наїзду на пішоходів, які перебували на ньому, втратив керування над автомобілем перетнувши дві смуги руху, виїхав за межі проїзної частини дороги, де допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_11 , яка рухалась по лівому узбіччю в напрямку с. Жадова, яка від отриманої політравми у вигляді численних зламів кісток скелету, ушкодження внутрішніх органів та розвитком травматичного шоку змішаного ґенезу, померла.

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга прокурора, в якій він просить скасувати вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання, м`якістю призначеного покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через незастосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що всупереч вимогам ст. 65 КК України, приймаючи рішення про застосування вимог ст. 75 КК України, судом належним чином не взято до уваги те, що вказане кримінальне правопорушення відноситься до необережних тяжких злочинів та в результаті його вчинення були заподіяні непоправні тяжкі наслідки у виді смерті ОСОБА_11 . Вважає, що щире каяття та відшкодування завданого збитку значною мірою не впливають на зменшення суспільної небезпеки вчиненого злочину, оскільки будь-яке грошове відшкодування не усуне заподіяної шкоди та не зменшить тяжкість вчиненого злочину.

На апеляційну скаргу прокурора захисником ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подано заперечення, у якому останній вказує на те, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення, а вирок районного суду щодо його підзахисного є законним та обґрунтованим.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили вирок районного суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав наведених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурора не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_6 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Апеляційні доводи прокурора про те, що вирок суду, в частині призначення ОСОБА_6 покарання підлягає скасуванню, внаслідок безпідставного застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України при призначенні покарання останньому, на думку колегії суддів є безпідставними, не ґрунтуються на матеріалах провадження та законі.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Вищенаведені вимоги закону судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 були виконано повністю.

Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є необережним, тяжким, внаслідок даного злочину загинула людина. Дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, злочин вчинив не в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерних обліках не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину, займається суспільно-корисною працею, працює в ТОВ «Здоровий сон», де характеризується позитивно, є особою молодого віку.

Також судом було взято до уваги обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування збитку, наявність на його утриманні малолітньої дитини. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Таким чином, суд при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України та призначив йому покарання з урахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючих покарання обставин, даних про особу обвинуваченого, та призначив покарання необхідне і достатнє для його виправлення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість призначення покарання ОСОБА_6 із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши його з випробуванням, за наявності наведених у вироку обставин, що пом`якшують покарання. Так, суд вірно врахував тяжкість злочину, ті обставини, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, визнав факт вчиненого ним кримінального правопорушення, дійсно, відверто, а не уявно визнав свою провину, виявив щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки; сприяв розкриттю кримінального правопорушення, надав покази з приводу обставин вчиненого; претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого у потерпілих немає; думку потерпілих, які просили суд не позбавляти волі ОСОБА_6 , що останній вчинив дану дорожньо-транспортну пригоду, не перебуваючи в стані сп`яніння та після ДТП обвинувачений не залишав місце пригоди, а тому суд вірно прийшов до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування основного покарання, звільнивши його від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком.

При таких обставинах, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбуття ним покарання, тобто без ізоляції від суспільства, що в повній мірі узгоджується з положеннями статті 75 КК України.

Крім того, обґрунтованим колегія суддів вважає висновок районного суду про те, що призначення ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є недоцільним, оскільки обвинувачений одружений, утримує і виховує малолітню дитину, має постійну роботу, місцезнаходження якої значно віддалене від місця проживання обвинуваченого, що в сукупності зумовлюють необхідність у використанні транспортного засобу. Також судом було враховано характер вчинених обвинуваченим порушень правил дорожнього руху, негативне ставлення обвинуваченого до вчинених ним порушень, відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність декількох пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин, а також неможливість перевірки судом мотивів вчинення порушень, оскільки органами досудового розслідування не було встановлено автомобіль, обгін якого, згідно обвинувального акту, здійснював ОСОБА_6 .

На переконання колегії суддів, покарання призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 зі звільненням обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, а також без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами при вищезазначеному, є в повній мірі справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Даний висновок суду узгоджується з правовими позиціями Конституційного Суду України про те, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

У зв`язку з вищевикладеним, доводи прокурора про неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, неправильне звільненням обвинуваченого від відбування покарання, м`якість призначеного покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через незастосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Чернівецької області молодшого радника юстиції ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24.07.2019 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України без зміни.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3