Провадження № 1-КП/200/196/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

судом присяжних:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

присяжних (основних) ОСОБА_3 , ОСОБА_4

ОСОБА_5

присяжної (запасної) ОСОБА_6

при секретарі судового засідання ОСОБА_7

за участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро клопотання прокурора щодо продовження відносно обвинуваченого строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0001712, та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця п.Безверхове Хасанського району Приморського краю Російської Федерації, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115 КК України та ч.3 ст.289 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0001712 відносно ОСОБА_10 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень за п.6, ч.2 ст.115 КК України та за ч.3 ст.289 КК України.

У судовому засіданні прокурор вважав за необхідне продовжити відносно ОСОБА_10 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки ОСОБА_10 скоєно особливо тяжкі злочини, зокрема проти життя та здоров`я особи, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, в тому числі довічне, а тому існують ризики переховування обвинуваченого від суду або перешкоджання розгляду кримінального провадження та вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. Крім того, обвинувачений офіційно не працює, може впливати на свідків та потерпілого.

Заперечував проти клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Потерпілий ОСОБА_11 підтримав думку прокурора, заперечував проти клопотання сторони захисту.

Захисник ОСОБА_9 заперечував проти клопотання прокурора та прохав змінити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки на цей час ризики відпали, допитані всі заявлені свідки.

Обвинувачений ОСОБА_10 заперечував проти клопотання прокурора та підтримав захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження з приводу клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 строком на 60 днів, суд приходить до висновку щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, при цьому вважаю за необхідне відмовити в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, з наступних підстав.

Так, частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Крім того, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено.

Станом на 08 липня 2019 року, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 спливає 12 липня 2019 року, судовий розгляд справи триває, а наступна дата судового засідання призначена 03.09.2019 року, тобто поза межами строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

При цьому, судом при продовженні ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховувалися ризики, передбачені ст.177 КПК України, - що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати здійсненню кримінального провадження, впливати на представника потерпілого та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_10 , а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується.

Так, ОСОБА_10 звинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, що посягає на найвищі соціальні цінності як то недоторканість життя та здоров`я людини, від якого настали тяжкі непоправні наслідки - смерть людини, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, в тому числі і довічне.

Враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_10 , характер висунутого обвинувачення, яке має суспільний інтерес, суд вважає, що з метою ухилитись від кримінальної відповідальності, ризик того, що ОСОБА_10 може вдатись до спроб переховуватися від суду є цілком обґрунтованим і реально існує, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт, не буде достатнім для запобігання вищезазначеного ризику.

Крім того, ОСОБА_10 немає офіційно доходу, й з урахуванням того, що судовий розгляд ще триває, існує висока вірогідність впливу з боку обвинуваченого на представника потерпілого та свідків, анкетні дані яких, та їх місця проживання йому відомі, що не дасть дослідити повно, всебічно та неупереджено всі обставини у кримінальному провадженні, вчинення ним іншого кримінального правопорушення, враховуючи його звинувачення у скоєнні особливо тяжкого злочину або перешкоджання здійсненню кримінального провадження.

З урахуванням викладених підстав, суд вважає, що даний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості злочину, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, є співмірним з існуючими ризиками, у зв`язку з чим, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_10 .

Суд вважає, що таке обмеження права ОСОБА_10 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З приводу доводів захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт з підстав відсутності ризиків, суд, з урахуванням вищенаведеного, вважає за необхідне відмовити в даному клопотанні, оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості інкримінованого ОСОБА_10 злочину, й не зможе забезпечити його процесуальну поведінку, враховуючи, що ОСОБА_10 усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суворість покарання, може переховуватися від суду та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, впливати на свідка та представника потерпілого, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню.

На підставі викладеного суд вважає доцільним продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Керуючись ст.ст. 132, 176-177, 183-184, 193-194, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_13 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів задовольнити.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_12 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 05 вересня 2019 року, включно.

В задоволенні клопотання захисника про зміну ОСОБА_13 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Головуючий суддя ОСОБА_1