Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5056/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження № 274/5056/19 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 жовтня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити його від відбування покарання умовно-достроково. Вважає ухвалу суду незаконною та необгрунтованою, постановленою без повного та всебічного дослідження обставин справи. Зазначає, що приймаючи рішення суд першої інстанції в достатній мірі не врахував дані, які характеризують його особу, а також ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2018 року, якою щодо нього було застосовано ст.82 КК України.

В ухвалі суду зазначено, що засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити його умовно-достроково.
Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 засуджений вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 06 жовтня 2014 року за ч.2 ст.121 КК України на 8 років позбавлення волі.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.02.16 р. у строк покарання засудженому ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 11.06.14 р. до 18.12.14 р.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.01.18 р. згідно ст. 82 КК України замінено засудженому невідбуту частину строку покарання на 3 роки 10 місяців 4 дні обмеження волі.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21.03.18 р. зараховано засудженому час слідування до виправного центру з 30.01.18 р. до 16.02.18 р.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_7 обчислюється для позбавлення волі з 11.06.14 р., а для обмеження волі з 16.02.18 р.. Кінець строку - 16.02.18 р.; 2/3 строку відбув 16.03.19 р..
За період відбування покарання засуджений ОСОБА_7 характеризується з посередньої сторони. Допустив три порушення вимог режиму відбування покарання, по факту яких було проведено бесіди виховного характеру та накладено два дисциплінарні стягнення (в тому числі 27.07.19 за вживання спиртних напоїв). За сумлінну поведінку та ставлення до праці сім разів заохочувався адміністрацією установи.
З 01.08.19 р. відбуває покарання в Бердичівському виправному центрі (№ 108). За цей період відбування покарання характеризується добре. Порушення встановленого порядку відбування покарання не допускає, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заходи виховного та профілактичного впливу відвідує, реагує на них правильно. Працевлаштований за межами установи. До праці ставиться добре, приймає активну участь в роботах з благоустрою. Один раз заохочувався.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 хоча і відбув певну частину призначеного судом покарання, однак не характеризується як особа, яка за весь час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, суд першої інстанції відмовив у задоволенні його клопотання.
ОСОБА_7 повідомлений про час та місце апеляційного розгляду в установленому законом порядку. В апеляційній скарзі просив проводити апеляційний розгляд без його участі.
Заслухавши доповідача, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст. 81 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, відповідним чином мотивувавши свої висновки.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 06 жовтня 2014 року за ч.2 ст.121 КК України на 8 років позбавлення волі.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.02.16 р. у строк покарання засудженому ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 11.06.14 р. до 18.12.14 р.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.01.18 р. згідно ст. 82 КК України замінено засудженому невідбуту частину строку покарання на 3 роки 10 місяців 4 дні обмеження волі.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21.03.18 р. зараховано засудженому час слідування до виправного центру з 30.01.18 р. до 16.02.18 р.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_7 обчислюється для позбавлення волі з 11.06.14 р., а для обмеження волі з 16.02.18 р.. Кінець строку - 16.02.18 р.; 2/3 строку відбув 16.03.19 р..
Судом першої інстанції враховано, що засуджений ОСОБА_7 відповідно до наданої адміністрацією установи характеристики, за весь період відбування покарання характеризується посередньо. За час відбування покарання допустив три порушення вимог режиму відбування покарання, по факту яких з ним було проведено бесіди виховного характеру та накладено два дисциплінарні стягнення (в тому числі 27.07.19р. за вживання спиртних напоїв), та має 8 заохочень. Працевлаштований за межами установи. До праці ставиться добре, приймає активну участь в роботах з благоустрою (а.с. 7-8).
Крім того, суд врахував, що в березні 2019 року, коли засуджений ОСОБА_7 відбував покарання в Ірпінському виправному центрі (№132), рішенням спостережної комісії йому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів свого виправлення.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Наведене є обов`язковою передумовою для умовно-дострокового звільнення, поряд із передбаченими у ч. 3 ст. 81 КК України строками фактичного відбуття покарання засудженим.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст. 154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела своє виправлення.

Проте, з досліджених судом першої інстанції та апеляційним судом матеріалів вбачається, що засуджений ОСОБА_7 не характеризується як особа, яка за весь час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що наведені дані про особу ОСОБА_7 не дозволяють зробити висновок про сумлінну поведінку і ставлення до праці засудженого, яка б вказувала на доведення виправлення засудженого та не можуть слугувати підставою для застосування щодо останнього положень ст. 81 КК України.

Також, апеляційний суд враховує, що для умовно-дострокового звільнення засудженого необхідно враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд погоджується з рішенням місцевого суду про залишення вказаного клопотання засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції є законна та обґрунтована, а тому підстав для її скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 жовтня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: