ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2156/19 Справа № 175/465/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000081, № 0000367 і № 0000157 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,
В с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком до 20 липня 2019 року продовжено на 60 днів, тобто до 22 серпня 2019 року.
Клопотання захисника ОСОБА_7 і обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт залишено без задоволення.
Запропоновано адміністрації ДУ «Дніпровська УВП № 4» провести медичне обстеження обвинуваченого ОСОБА_8 у спеціалізованому медичному закладі Міністерства охорони здоров`я України з метою надання кваліфікованої медичної допомоги у обсязі, що необхідний для запобігання загрози стану його здоров`я.
Рішення суду обґрунтовано тим, що під час досудового розслідування слідчим суддею відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою через встановлення ризиків, передбачених пунктами 1-3,5 ч.1 ст.177 КПК України. В ході судового провадження 22 травня 2019 року дія цього запобіжного заходу продовжена обвинуваченому на строк до 20 липня 2019 року. З урахуванням того, що розгляд справи з об`єктивних причин не може бути закінчений до спливу цього строку, виходячи з мети і підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження, суд вважає, що зазначені ризики не змінилися та є достатніми для продовження дії вказаного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 ще на 60 днів.
При прийнятті такого рішення суд врахував, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи передбачену законом відповідальність, що загрожує йому у разі доведеності вини за вчинення інкримінованих умисних злочинів у період іспитового строку, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, а також вчинити інший умисний злочин. Ці обставини не дозволяють застосувати альтернативні (інші) види запобіжних заходів, у тому числі цілодобовий домашній арешт, які, на думку суду, не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.
У зв`язку з цим клопотання сторони захисту не підлягає задоволенню, а посилання ОСОБА_8 на незадовільний стан здоров`я як на одну з підстав для зміни запобіжного заходу, не заслуговує на увагу, оскільки суду не надано доказів щодо неможливості його утримання в умовах УВП № 4.
Разом з тим, суд вирішив необхідним запропонувати адміністрації ДУ «Дніпровська УВП № 4» провести медичне обстеження обвинуваченого ОСОБА_8 у спеціалізованому медичному закладі Міністерства охорони здоров`я України для вирішення питання надання кваліфікованої медичної допомоги у обсязі, що необхідний для запобігання загрози стану його здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року та постановити свою ухвалу, змінивши відносно нього запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який у виді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що прокурор не надав жодних доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при подачі клопотання про продовження його тримання під вартою, оскільки він не має наміру переховуватись від суду.
Зазначає, що хворіє на демілінизируючу полірадикулонейропатію, порушення функції руху середнього ступеня, віл інфекцію та гепатит В та вказує на необхідність обстеження стану здоров`я в спеціалізованому медичному закладі, а не в ДУ ДУВП №4.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч.2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, слідчим відділом Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000376, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.
Відповідно до матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді від 28.03.2019 року до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 24.06.2019 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з тих підстав, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Так, відповідно до статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Під час апеляційного розгляду оскаржуваної ухвали встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд правильно встановив наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, а також вчинити інший умисний злочин, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими матеріалами, відповідно до яких ОСОБА_8 є раніше неодноразово судимою особою та, маючи не погашену та не зняту в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та в період іспитового строку за попереднім вироком суду повторно вчинив новий умисний злочин проти власності, що свідчить про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення та відповідає правовим позиціям ЄСПЛ (п.34 Рішення ЄСПЛ «Сельчук проти Турції», п.9 рішення ЄСПЛ «Мацнеттер проти Австрії»).
Отже, з огляду на вищевикладені обставини підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.
Посилання ж в апеляційній скарзі обвинуваченого на наявність у останнього захворювання на демілінизируючу полірадикулонейропатію, порушення функції руху середнього ступеня, віл інфекцію та гепатит В, колегія суддів вважає таким, що не зменшує заявлені у кримінальному провадженні ризики, та в даному конкретному випадку судом першої інстанції ці обставини були враховані та запропоновано адміністрації ДУ «Дніпровська УВП № 4» провести медичне обстеження обвинуваченого ОСОБА_8 у спеціалізованому медичному закладі Міністерства охорони здоров`я України з метою надання кваліфікованої медичної допомоги у обсязі, що необхідний для запобігання загрози стану його здоров`я.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4