Справа № 484/4075/18
Провадження № 1-кп/484/97/19 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2019 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську Миколаївської області кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ, Миколаївської області, громадянина України, має середню освіту, не працюючий, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2018 року близько 23 годин 10 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку № 6-а розташованого по вул. Українська, м. Первомайськ, Миколаївської області, з мотивів неприязних відносин, які склалися між ним та ОСОБА_4 , переслідуючи прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс один удар металевою трубою, яку тримав в правій руці, в ліву ногу ОСОБА_4 , чим спричинив йому тілесні ушкодження, у вигляді забійної рани лівої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Потерпілий ОСОБА_4 надав суду пояснення, які повністю узгоджуються із викладеним у обвинувальному акті та пояснив, що 16 червня 2018 року ввечері він разом із своєю дружиною та дитиною перебував в гостях у своїх друзів Ізиченків в домоволодінні АДРЕСА_1 . Близько 23 години між ними та сусідами, серед яких був ОСОБА_7 виник конфлікт, який переріс у бійку, яка відбувалась біля воріт вказаного домоволодіння. Під час бійки ОСОБА_7 наніс йому один удар металевою палкою по лівій нозі в області гомілки, внаслідок чого розрубав йому гомілку що потягнуло тривале лікування в стаціонарі лікарні.

Потерпілий заявив до обвинуваченого цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3948,09 грн. витрат пов`язаних із лікуванням та моральної шкоди в сумі 10000 грн.

Прокурором по даній кримінальній справі було заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні на суму 5989,62 грн. про стягнення витрат на лікування потерпілого в стаціонарі, де останній перебував протягом тринадцяти днів з 20.06.2018 року по 03.07.2018 року. Вартість одного ліжко-дня відповідно до довідки лікарні від 10.08.2018 року складає 474,76 грн. у червні та 383,63 грн. у липні (11х474,76 + 2х383,63 = 5989,62 грн.).

Допитаний в судовому засіданні підсудний не визнав себе винним у вчиненні злочину. Захисник обвинуваченого просив закрити справу відносно ОСОБА_7 у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачений пояснив, що дійсно між ним та сусідами у вказаний в обвинувальному акті час відбувся конфлікт, під час якого сусід ОСОБА_8 та ОСОБА_4 намагалися зайти на територію його домоволодіння для того, щоб з`ясувати стосунки, висловлювали погрози та розбили камінням скло в автомобілі, який перебував на подвір`ї. На захист до нього прийшли вітчим ОСОБА_9 та брат, які допомогли йому відігнати сусідів. Ударів ОСОБА_4 ні він ні його родичі не завдавали. Вважає, що ОСОБА_4 , відступаючи до домоволодіння ОСОБА_8 перечепився через каміння і тому отримав травму ноги.

Цивільні позови обвинувачений не визнав.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України підтверджується показаннями потерпілого, свідків, об`єктивними письмовими доказами та переглянутим судом відеозаписом з камери спостереження, розташованої на будинку ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 зазначив, що саме ОСОБА_7 завдав йому удар металевим прутом по нозі під час бійки. Також зазначив, що перед ударом ОСОБА_7 застосовував в їх бік газовий балончик.

Показання потерпілого підтверджуються показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , а також дослідженими письмовими доказами, зокрема висновком судово-медичної експертизи, протоколами проведення слідчих експериментів з потерпілим та свідками, дослідженими відеозаписами події, наданими свідком ОСОБА_8 .

Вказані докази у своїй сукупності та взаємозв`язку узгоджуються між собою та з фактичними обставинами за яких мала місце подія, і будь-якого сумніву не викликають.

В свою чергу покази, надані свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та самим обвинуваченим ОСОБА_7 мають значні суперечності не тільки між собою, а й з фактичними обставинами справи, не послідовні та точні.

Так, допитані свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_12 вказали, що прийшовши до домоволодіння свого сина ОСОБА_7 , побачили як ОСОБА_4 та ОСОБА_8 перебувають біля воріт двору ОСОБА_13 , висловлюють погрози та кидаються камінням, однак ніяким чином не перешкодили свідкам потрапити на подвір`я обвинуваченого.

Також, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 зазначили, що упродовж усього часу вони, перебували на подвір`ї ОСОБА_7 та за його межі ні вони, ні ОСОБА_7 не виходили, поки ОСОБА_4 та ОСОБА_8 остаточно не пішли геть.

На одному з відеозаписів камери, яка була скерована на вулицю, на яку виходять хвіртки будинків обвинуваченого та свідка ОСОБА_8 , видно як три особи зі сторони будинку ОСОБА_7 , тримаючи в руках предмети, схожі на палиці чи труби, світячи ліхтарем, наближаються до будинку ОСОБА_8 , з якого їм на зустріч вийшов ОСОБА_4 та у подальшому сам ОСОБА_8 , в руках у яких відсутні будь-які предмети. У подальшому одна з осіб на відеозаписі бризнула чимось схожим на газовий балончик. У подальшому невідомі особи то відходили, то повертались до потерпілого ОСОБА_4 .

Зазначене спростовує покази ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , про те що вони під час події не виходили з подвір`я, не мали в руках будь-яких схожих на палицю предметів, та взагалі спростовує покази останніх щодо нападу ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на домоволодіння ОСОБА_7 .

Обвинувачений з початку заперечував свою присутність на досліджених відеозаписах, однак потім все таки вказав, що саме він на відеозаписі бризкав балончиком у лице ОСОБА_4 .

Судом не виявлено обставин, які б свідчили про можливе оговорення підсудного з боку потерпілого та свідків.

У висновку експерта № 421-М від 23.07.2018 року зазначено, що рана лівої гомілки носила забійний характер, що говоре про те, що вона не могла утворитись від перечеплення через каміння.

Вказане підтверджує пояснення з цього приводу потерпілого, а тому суд визначаючи об`єктивну сторону злочину виходить саме з його пояснень.

Викладене, на переконання суду, в сукупності з іншими доказами по справі, протоколами слідчих експериментів та експертним висновком, свідчить про доведеність вини підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочину, його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання підсудного судом не встановлено.

Обираючи підсудному вид та міру покарання, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, його тяжкість, дані про особу підсудного, не судимого, за місцем проживання характеризується позитивно, суд вважає, що відносно підсуднго необхідно обрати покарання у вигляді максимального штрафу передбаченого санкцією ч. 2 ст. 125 КК України.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що цивільний позов потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди підлягає задоволенню, як такий, що підтверджений наявними у справі товарними чеками, а моральну шкоду слід також стягнути у заявленому розмірі на підставі ст. 1166, 1167 ЦК України.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні слід також задовольнити.

Щодо клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від відмовідальності у зв`язку із закінченням строків давності, то в даному випадку такі підстави відсутні, так як відповідно до ст. 49 КК України строк давності, який розповсюджується на злочини невеликої тяжкості становить два роки, а не один, як про це заявив захисник.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Цивільний позов потерпілого задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 3948 (три тисячі дев`ятсот сорок вісім) грн. 09 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди завданої злочином, а всього стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_4 13948 (тринадцять тисяч дев`ятсот сорок вісім) грн. 09 коп.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні 5989 (п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 62 коп. витрат на стаціонарне лікування.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі оскарження, після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо вирок не буде скасовано.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання копії.

Копія вироку може бути отримана всіма учасниками судового провадження в Первомайському міськрайонному суді Миколаївської області. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: