Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

17 жовтня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2019 року у кримінальному провадженні №0007032 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Рівне, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого,раніше не судимого, за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України з участю:

прокурора Бернадської ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Також судом було вирішено питання процесуальних витрат та долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Як встановлено судом, 24 листопада 2018 року близько 11 год. 20 хв. ОСОБА_6 перебуваючи поблизу будинку №9, що по Проспекті Миру, м. Рівне, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, під час зустрічі із ОСОБА_10 під приводом купівлі мобільного телефону, вчинив напад на останнього із застосуванням насильства, що виразилось у розпиленні в обличчя дратівливої речовини із аерозольного балону, внаслідок чого потерпілому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку кон`юктиви і рогівки легкого ступеню обох очей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, після чого незаконно заволодів належним ОСОБА_10 мобільним телефоном марки «iPhone 7 Plus» вартістю 13268,02 грн. чим завдав потерпілому фізичної та майнової шкоди на вказану суму.

Також, 26 листопада 2018 року, близько 12 год. 20 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу кафе «Адоней», що на перехресті вулиць Гагаріна та Богоявленська, в м. Рівне, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, під час зустрічі із ОСОБА_9 під приводом купівлі мобільного телефону, вчинив напад на останнього із застосуванням насильства, що виразилось у розпиленні в обличчя дратівливої речовини із аерозольного балону, внаслідок чого потерпілому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку обох очей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, після чого незаконно заволодів належними йому мобільними телефонами марки «iPhone 7 Plus» вартістю 12698,33 грн. та марки «iPhone 6S» вартістю 7251,67 грн., чим завдав потерпілому фізичної та майнової шкоди у розмірі 19955,67 гривень.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі з доповненнями прокурор, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_6 та кваліфікації його дій, просить вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2019 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187 КК України, та призначити покарання за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років із конфіскацією майна. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_6 призначено у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вважає, що вирок суду є незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

У поданому запереченні на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 02.04.2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який просить задовольнити апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів встановлені сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, яким судом дана повна та всебічна оцінка у судовому засіданні, та в апеляційних скаргах не оспорюється, а тому відповідно до ст. 404 цього Кодексу, не є предметом розгляду судом апеляційної інстанції.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 187, ч.2 ст. 187 КК України є вірною.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Згідно ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Зазначені вимоги закону судом виконані належним чином.

Так судом враховано, відсутність обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України.

До пом`якшуючих вину обставин, суд обґрунтовано відніс щире каяття обвинуваченого у вчиненому, визнання ним вини та активне сприяння у розкритті злочинів, а також те, що він добровільно відшкодував заподіяну злочинами шкоду.

Крім того, суд першої інстанції при призначенні покарання врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей та являється єдиним годувальником сім`ї, що свідчить про його стійкі соціальні зв`язки, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що у потерпілих немає претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_6 , дано оцінку проханню застосувати обвинуваченому найменш суворе покарання. Також колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 виріс без батьків, виховувався в інтернат них закладах, є єдиним годувальником сім`ї, на утриманні якого знаходиться його дружина ОСОБА_11 , яка перебуває у відпустці по догляду за дітьми, та малолітні діти: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того відповідно до довідки №7 виданої КП «Олександрійська районна лікарня» Рівненської районної ради від 21.05.2019 року дружина обвинуваченого ОСОБА_11 перебуває на 15 тижні вагітності.

На думку колегії суддів, суд прийшов до вірного висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, передбачених санкціями ч.1 ст.187 та ч.2 ст. 187 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, знайшовши достатні підстави для її застосування та умотивувавши їх у судовому рішенні.

А тому колегія суддів вважає, що доводи прокурора про безпідставне застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання не заслуговують на увагу, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3