Номер провадження: 11-сс/813/954/19
Номер справи місцевого суду: 496/1952/19 1-кс/496/1280/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області, від 29 травня 2019 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України у кримінальному провадженні № 0000365, внесеному до ЄРДР 27.05.2019 року,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області, від 29 травня 2019 року, було задоволено клопотання слідчого СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України у кримінальному провадженні № 0000365, внесеному до ЄРДР 27.05.2019 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є такою, що постановлена з істотним порушенням вимог КПК України, без повного, об`єктивного і всебічного розгляду, висновки суду не відповідає фактичним обставинам справи, підозра необґрунтована, ризики відсутні.

Крім того зазначає, що визначений слідчим суддею розмір застави в сумі 38 420 гривень є непомірно великим.

У зв`язку з викладеним захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області, від 29 травня 2019 року та постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід, а саме визначити більш помірний розмір застави.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 , підтримала апеляційну скарги в повному обсязі та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний

суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вказаної норми кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

З клопотання слідчого вбачається, що ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, за таких обставин.

07.05.2019 приблизно о 17 годині 00 хвилин, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем тимчасового мешкання в АДРЕСА_1 , маючи умисел на незаконне заволодіння автомобілем "Mercedes E220" д.н.з. НОМЕР_1 (р. Польща), що знаходився на узбіччі провулку Підйомного в с. Усатове Біляївського району Одеської області та перебуває у користуванні(власності) ОСОБА_10 , впевнившись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, з розташованої в приміщенні прихожої вказаного будинку тумбочки заволодів ключем від замку запалювання автомобіля "Mercedes E220" д.н.з. НОМЕР_1 та разом з ним направився до автомобіля. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 , та впевнившись в таємності своїх дій, викраденим ключем відкрив водійські двері автомобілю "Mercedes E220" д.н.з. НОМЕР_1 та проник до його салону, де за допомогою викраденого ключа привів у готовність двигун вказаного автомобіля та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 18000 гривень.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Мотивуючи обґрунтованість підозриОСОБА_8 , слідчий суддя послався в ухвалі на матеріали досудового розслідування кримінального провадження, копії яких долучені до матеріалів клопотання.
Зокрема, з матеріалів провадження вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , у вчиненні злочини, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого, протоколом допиту свідка, рапортом працівника поліції про обставини затримання підозрюваного, протоколом огляду місця події.

За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя, а також апеляційний суд, незалежні у своїй діяльності, суб`єктивно оцінюють наявність достатніх умов та обґрунтованих належних доказів, що особа ймовірно могла вчинити інкриміноване їй кримінальне правопорушення.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді стосовно того, що підозра ОСОБА_8 , є обґрунтованою, відповідно апеляційний суд вважає, що слідчий суддя мав підстави дійти до висновку про те, що на цій стадії досудового розслідування ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, ч.1 ст. 289 КК України.

Злочин, передбачений ч.1 ст. 289 КК України, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, за яке може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`яти років.

В зв`язку з цим, відповідно до положень ч.2 ст.183 КПК України, до ОСОБА_8 , може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відповідно до положень ст. 178 КПК України, врахував вагомість наявних доказів та факт того, що ОСОБА_8 , не має постійного житла на території Одеської області, офіційно не працює, не одружений, не має неповнолітніх дітей, що свідчить про відсутність міцних соціальних зав`язків.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді стосовно існування ризику переховування від органу досудового розслідування чи суду, зважаючи на покарання, яке загрожує підозрюваному, в разі визнання його винуватим.

Також, на думку апеляційного суду слідчий суддя вмотивовано зазначив, існування ризику вчинення нового злочину, оскільки раніше підозрюваний неодноразово вчиняв саме майнові злочини, в тому числі, аналогічний, на цей час частини судимості не зняті та не погашені, що свідчить про стійкість його злочинних намірів.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, взявши до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, вмотивовано зазначив, що в цьому випадку суспільний інтерес перебування підозрюваного під вартою, переважає особистий інтерес підозрюваного.

Слідчий суддя, під час розгляду клопотання, врахував положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Твердження сторони захисту про необґрунтованість висновків слідчого судді з приводу того, що ОСОБА_8 немає на меті переховуватися від слідства та суду , намір вчинення іншого кримінального правопорушення, не спростовує викладені в ухвалі висновки слідчого судді, а тому не можуть бути підставою для обрання підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, який на переконання колегії суддів не забезпечить на стадії досудового розслідування належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.
Стосовно доводів захисника про те, що слідчий суддя в якості альтернативного запобіжного заходу визначив завідомо непомірний розмір застави для підозрюваного ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя врахував вимоги п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, що розмір застави для особи, що підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, в силу вимог ст.12 КК України, може бути визначений в сумі від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При розгляді питання щодо визначення розміру застави у вказаному кримінальному провадженні у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Приймаючи рішення про визначення розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про те, що застава в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38 420 гривень (1921 грн. * 20), тобто в межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання апеляційного суду саме такий розмір застави у сукупності з покладенням на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, дозволить контролювати його місце перебування під час досудового розслідування, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що в даному випадку, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним, приймаючи до уваги характер та обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного.

Відповідно до положень ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статями 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 206, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області, від 29 травня 2019 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України у кримінальному провадженні № 0000365, внесеному до ЄРДР 27.05.2019 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11 ОСОБА_12