Справа № 513/837/19
Провадження № 1-кс/492/846/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м.Арциз

Слідчий суддя Арцизького районного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 в інтересах православного приходу Свято-Покровської церкви смт Сарата УПЦ про вжиття заходів забезпечення цивільного позову, в рамках кримінального провадження №0000211, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.06.2019 р., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в інтересах православного приходу Свято-Покровської церкви смт. Сарата УПЦ звернулася до слідчого судді із про вжиття заходів забезпечення цивільного позову, в рамках кримінального провадження №0000211, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.06.2019 р., шляхом: накладення заборони на вчинення будь-яких реєстраційних дій з юридичною особою «Православний прихід Свято-Покровської церкви смт Сарата Української Православної Церкви» (), в тому числі заборону на внесення змін до назви юридичної особи та її статуту; накладення арешту та заборону на відчуження будівлі Свято-Покровського храму смт Сарата, який розташований за адресою: Одеська область, смт. Сарата, вул. І.Ліндла, 76, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 245.
Дослідивши заяву, подану заявником та матеріали заяви у межах вирішення заяви про вжиття заходів забезпечення цивільного позову, слідчий суддя дійшов до наступного.
Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У відповідності до п. 4 постанови ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Проте, слідчим суддею встановлено, що подана заява не відповідає змісту та формі заяви про забезпечення позову, що визначені ст. 151 ЦПК України, а саме: заявником не зазначено обґрунтування необхідності забезпечення позову; не зазначено обґрунтування заходу забезпечення позову, який належить застосувати; не зазначено предмет позову; не зазначено ціну позову; не зазначені пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; не обґрунтовано необхідність застосування саме таких видів забезпечення позову, які зазначено у заяві; не зазначено, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову; не зазначено обставини та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може імовірно утруднити виконання рішення суду.

У поданій до суду заяві позивач заявляючи вимоги про заборону вчиняти певні дії та про накладення арешту на майно, не наводить доказів, які свідчать про намір здійснити відчуження майна та не обґрунтовує належним чином необхідність забезпечення позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про повернення заяви про забезпечення позову заявнику.

Слідчий суддя, керуючись ст. 128, 309 КПК України, ст. ст. 149 - 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 в інтересах православного приходу Свято-Покровської церкви смт Сарата УПЦ про вжиття заходів забезпечення цивільного позову, в рамках кримінального провадження №0000211, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.06.2019 р. - повернути заявнику.

Відповідно до ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1