Дата документу 02.10.2019 Справа № 937/4552/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/4552/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/979/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

представників Управління поліції охорони в Херсонській області, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою начальника Управління поліції охорони в Херсонській області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 серпня 2019 року, якою задоволено клопотання заступника начальника Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_10 , погодженого із прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000212 від 17 травня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів провадження, до слідчого судді звернувся заступник начальника Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000212 від 17 травня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Мотивуючи свої вимоги слідчий зазначив, що слідчим управлінням Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування за фактом зловживання службовим становищем під час виконання договорів про закупівлю товарів за бюджетні кошти посадовими особами правоохоронних органів за попередньою змовою із суб`єктами господарювання, з метою отримання останніми неправомірної вигоди шляхом укладення додаткових угод до вказаних договорів, внаслідок чого збільшено ціну за одиницю товару, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

2 серпня 2019 року на запит слідчого в порядку ст. 93 КПК України від 17 липня 2019 року, Управління поліції охорони в Херсонській області надало документи, а саме: протоколи засідання тендерного комітету, копії експертних висновків, листи, цінові інформаційні довідки та копії додаткових угод.

З метою перешкоджання знищенню, пошкодженню вказаних документів, чи зміни в них певних даних, що може призвести до втрати речових доказів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий просив накласти арешт на документи, які були надані на запит в порядку ст. 93 КПК України від 17 липня 2019 року.

Слідчий суддя задовольнив клопотання про накладення арешту на документи, які були надані Управлінням поліції охорони в Херсонській області на запит в порядку ст. 93 КПК України від 17 липня 2019 року, оскільки вказане майно в порядку ст. 98 КПК України визнане речовими доказами та необхідне для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В апеляційній скарзі начальник Управління поліції охорони в Херсонській області вважає ухвалу слідчого судді незаконною та просить її скасувати.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що слідчим в клопотанні не доведено факт наявності самого злочину, а викладення слідчим суддею свого бачення події злочину звелось до простого перенесення в судове рішення відомостей з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000212 від 17 травня 2019 року та певних обставин, які з незрозумілих причин слідчий та прокурор вважають доведеними.

Вважає, що слідчий суддя не навів жодного доказу, який би міг свідчити про вчинення злочину, а наведені в оскаржуваній ухвалі загальні фрази не дають можливості зрозуміти, чи була подія злочину взагалі.

Крім того, описуючи подію злочину, слідчий суддя проігнорував час його вчинення, без чого неможливо дати оцінку тому, чи є арештовані документи доказами, а формальне визнання вилучених документів речовими доказами не є безумовним підтвердженням як самого факту вчинення злочину, так і віднесення певного документу до речового доказу.

Звертає увагу, що описані слідчим суддею обставини стосуються проведення господарських операцій, за яких УПО в Херсонській області витрачало грошові кошти на придбання палива, рух цих коштів просто відслідковується за виписками банківських рахунків, у зв`язку з чим, у збереженні цих документів зацікавлено керівництво УПО в Херсонській області, тому жодних розумних припущень щодо можливості знищення, пошкодження чи виправлення арештованих документів слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі не навів.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянт посилається на те, що арешт майна накладався за відсутності представника УПО в Херсонській області, а про наявність оскаржуваної ухвали їм стало відомо з ЄДРСР лише 17 вересня 2019 року.

Заявлене ОСОБА_12 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню з наступних підстав.

З огляду на ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк на апеляційне оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження, розгляд клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто за відсутності представника Управління поліції охорони в Херсонській області, а копія оскаржуваної ухвали на їх адресу не направлялась.

Даних на спростування доводів апелянта з приводу того, що про наявність оскаржуваної ухвали слідчого судді стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 17 вересня 2019 року матеріали провадження не містять.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

В судовому засіданні апеляційного суду:

Представники апелянта підтримали апеляційну скаргу, наголосили, що строк слідчого для звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна пропущено, також послалися на необґрунтованість підозри.

Прокурор пояснив, що у даному кримінальному провадженні спочатку було проведено обшук, але документів, що були пізніше отримані на запит, в ході обшуку не було виявлено. Вважає, що надані на запит документи є підробленими, проте відомості за ст. 366 КК України до ЄРДР не вносилися.

Заслухавши доповідача по справі, вислухавши доводи представників Управління поліції охорони в Херсонській області ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який вважав рішення слідчого судді законним і обґрунтованим та просив залишити його без змін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Виходячи із положень ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується для досягнення дієвості кримінального провадження.
Норми, викладені у ч. 3 ст. 132 КПК України, визначають, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати перевірити можливість досягнення дієвості кримінального провадження без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження.

Як вбачається із змісту клопотання, метою арешту майна слідчим визначено збереження речового доказу документів, які надані Управлінням поліції охорони в Херсонській області на запит слідчого в порядку ст. 93 КПК України.

За ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

В той же час положення ст. 100 КПК України визначають наступне.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 100 КПК).

Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії (ч. 3 ст. 100 КПК).

Виходячи зі змісту клопотання слідчого про арешт майна, доданих до нього матеріалів, сутності апеляційної скарги та доводів сторін безпосередньо в судовому засіданні апеляційного суду, у даному кримінальному провадженні документи Управлінням поліції охорони в Херсонській області були надані добровільно (а.с 12-15), та наразі зберігаються у органу досудового розслідування.

Водночас, розділ ІІ КПК України задля досягнення дієвості провадження дозволяє застосування певних заходів забезпечення кримінального провадження, які за своїм змістом полягають у втручанні в права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, та необхідність застосування яких у кожному випадку перевіряється слідчим суддею.

Зокрема, вказаним розділом КПК передбачено три різних заходу забезпечення кримінального провадження стосовно речей і документів, які мають значення для кримінального провадження.

Так, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей і документів, який полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку), що передбачено главою 16 КПК України.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення (глава 17 КПК України).

За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, зокрема, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Таким чином, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:

- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;

- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;
- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;
- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.
Колегія суддів доходить до висновку, у даному провадженні слідчий суддя не дотримався зазначених вимог закону.
Розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя, по-перше, не перевірив законність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження (з огляду на норми, що містяться у ст. 100 КПК України, а також положення ч. 5 ст. 171 КПК України стосовно строків звернення із клопотанням); по-друге не врахував співрозмірність (пропорційність) такого втручання в інтереси апелянта.

Крім того, розгляд клопотання про арешт майна без виклику представника Управління поліції охорони в Херсонській області само по собі є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, адже за змістом ч. 2 ст. 172 КПК України, на яку послався слідчий суддя, розгляд клопотання про арешт майна без повідомлення власника майна можливо лише за умови, якщо майно не було тимчасово вилучене, тобто не перебуває фактично у слідчого, прокурора, як у даному випадку, і є обґрунтовані побоювання, що дії власника майна можуть зашкодити забезпеченню арешту майна.

У зв`язку із наведеним судова колегія приходить до висновку, що рішення слідчого судді не є законним та обґрунтованим і підлягає скасуванню.

З урахуванням наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, скасовуючи ухвалу слідчого судді, як таку що не ґрунтується на вимогах процесуального закону, колегія суддів приходить до висновку про неможливість задоволення клопотання слідчого про арешт майна, оскільки відповідно до пояснень прокурора в апеляційному суді клопотання подано з метою перевірки на підробку наданих на запит документів, однак відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366 КК України, не внесене до ЄРДР, що вказує на відсутність законної підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, крім того враховуючи, що документи вже фактично знаходяться у розпорядження органу досудового розслідування, в даному провадженні відсутня сукупність розумних підозр знищення, пошкодження або втрати цих документів.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити начальнику Управління поліції охорони в Херсонській області ОСОБА_13 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 серпня 2019 року.

Апеляційну скаргу начальника Управління поліції охорони в Херсонській області ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 серпня 2019 року про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000212 від 17 травня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, скасувати.

У задоволенні клопотання заступника начальника Третього слідчого відділу (відділу розслідування військових злочинів) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_10 про арешт майна, зазначеного у клопотанні від 28.08.2019 вих. № 6647/4.3/19, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3