Справа № 591/6891/19
Провадження № 1-кс/591/4733/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність ГУНП в Сумській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В :

До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернувся ОСОБА_3 на бездіяльність ГУНП в Сумській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), яку підтримав та мотивував тим, що в травні 2019 року він звернувся до правоохоронних органів з заявою про скоєні на його думку злочини ОПГ ОСОБА_5 , передбачені ч. 1 ст. 30, п.п. 1-6, 8-12 ч. 1 ст. 67, п.п. 1, 3-6, 8, 9, 11-13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 399, ст. 400 КК України, по якій просив внести відповідні відомості до ЄРДР, чого зроблено не було, тому просив зобов`язати уповноважену особу (слідчого ГУНП в Сумській області) вчинити ці дії (інших вимог, щодо зобов`язання прокуратури Сумської області, скарга не містить).
Слідчий заперечив проти задоволення скарги, мотивуючи це необґрунтованістю вимог.
Слідчий суддя, заслухавши сторони, вивчивши надані матеріали, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та не спростовано сторонами, що 27 травня 2019 року на адресу ГУНП в Сумській області надійшла наведена заява ОСОБА_3 про вчинені на його думку зазначені злочини.
Відомості по заяві ОСОБА_3 до ЄРДР внесені не були, про що свідчить лист установи від 31 травня 2019 року.
В контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, суд вважає, що дії ГУНП в Сумській області відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_3 була прийнята та зареєстрована в цій установі, чого також не спростували сторони.
Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
Зі змісту цих норм випливає, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на його думку злочин.
З дослідженого судом звернення ОСОБА_3 вбачається те, що, хоча його заявник і вважає заявою про злочин, проте в ньому відсутнє наведення достатніх ознак вчинення кримінальних правопорушень як такових, тим більше в контексті наведених заявником норм. Зокрема, в ньому взагалі не наведено дій чи бездіяльності осіб, що могли б свідчити про вчинення ними злочинів, а наводяться обставини розслідування та судового розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_5 .

Заява ОСОБА_3 не є заявою про вчинений злочин, оскільки вона носить узагальнений характер, викладена в формі припущень заявника, ґрунтується на його безпідставних власних міркуваннях щодо суті провадження, яке розслідувалось та розглядалось судом, з чим не погоджувався заявник, та не містить наведення об`єктивної сторони діянь, кваліфікованих заявником за наведеними ним статтями КК України.

Іншими словами, заявником не наводяться в заяві обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а зазначаються власні розмірковування щодо досудового розслідування та судового розгляду справи, тобто на думку суду вказане звернення є фактичною незгодою заявника з процесуальними діями та рішеннями прийнятими в справі стосовно ОСОБА_5 (для оскарження яких за наявності правових підстав визначений законом порядок оскарження), без наведення достатніх відомостей, які б свідчили про можливість вчинення кримінального правопорушення.

Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, результатом розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, на думку суду ГУНП в Сумській області обґрунтовано по зазначеному зверненню ОСОБА_3 не були внесені відомості до ЄРДР.
Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення та наданих матеріалів.

Таким чином, з поданої ОСОБА_3 скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Інші вимоги заявника щодо арешту ОСОБА_5 , передачі справи до суду, повернення потерпілому майна та відшкодування шкоди, знаходиться поза межами компетенції слідчого судді в контексті предмету розгляду скарги, як і не є предметом розгляду цієї справи заяви ОСОБА_3 про вчинені на його думку злочини від 11 та 20 листопада 2019 року, подані ним до правоохоронних органів під час судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність ГУНП в Сумській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по його заяві від 27 травня 2019 року, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1