Провадження № 1-кп/331/565/2019
Єдиний унікальний номер 331/4453/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:
В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Підстави для закриття та зупинення кримінального провадження відсутні, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, підсудне Жовтневому районному суду міста Запоріжжя.

Обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України.

Учасники судового провадження, кожен окремо, вважають можливим призначити кримінальне провадження до розгляду у судовому засіданні.

Обвинуваченому слідчим суддею обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурором прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці. В обгрунтування клопотання прокурор зазначив, що на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Наявність вказаних ризиків підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 віднесене до категорії тяжких, за скоєний ним злочин передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Злочин скоєний у стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що жоден з більш мяких запобіжних заходів не може запобігти існуючим ризикам. Крім того, вік та стан здоров`я дозволяють перебувати в умовах слідчого ізолятора.
Таким чином, на думку прокурора, наявні всі підстави для обрання обвинуваченому строку тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , зазначивши , що до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запоібжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_7 також заперечував проти обрання запобіжного заходу.

Вислухавши думку учасників процессу, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питаня судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно положень ч. 1 ст. 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, і повинно містити:
1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа;

2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;
4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;

5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;

7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як вбачається, ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, але скоїв злочин у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть людини, що свідчить про невисокий рівень правосвідомості, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , віднесене до категорії тяжких. Ризики, викладені у ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не відпали. Обвинувачений також є непрацевлаштованою особою, що може призвести до вчинення ним інших корисливих злочинів.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні , щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З огляду на таке суд доходить висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим та ефективним у данному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим доцільно обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.
16.10.2019 до суду надійшло клопотання від громадянина ОСОБА_9 про скасування арешту майна у вказаному кримінальному провадженні , накладеного ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_10 від 29.08.2019 р., а саме з автомобілю марки «BMW 335 CI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 та повернути його власнику.
Представник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 у судовому засіданні підтримав клопотання про скасування арешту з авто, надавши пояснення аналогічні в клопотанні.
Прокурор та інші учасники справи заперечували проти скасування арешту з автомобілю та передання його власнику, оскільки вищевказаний автомобіль є предметом злочину, речовим доказом, та під час судового розгляду справи, на думку захисника обвинуваченого, можливе повторне проведення експертизи за його клопотанням.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників судового засідання, доходить наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_10 від 29.08.2019 р., накладено арешт на автомобіль марки «BMW 335 CI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 .
За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, врахував:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
З огляду на наведене суд не вбачає підстав для скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 29.08.2019 року, оскільки кримінальне провадження разом з обвинувальним актом наразі перебуває в суді на стадії судового розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.100, 170,174, 177, 178, 183, 184, 315, 331 КПК України, суд

у х в а л и в:

Прийняти до розгляду Жовтневим районним судом м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя на 13 годину 30 хвилин 23 жовтня 2019 року.
Судовий розгляд проводити суддею одноособово.
В судове засідання викликати прокурора Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_12 , потерпілу ОСОБА_13 .
Клопотання прокурора Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Обрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів у Запорізькому слідчому ізоляторі № 10 УДПтС України в Запорізькій області, тобто до 15 грудня 2019 року .
В задоволенні клопотання ОСОБА_9 про скасування арешту майна - відмовити .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_14