Дата документу 23.09.2019 Справа № 554/7836/19

УХВАЛА
Іменем України

23 вересня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , її представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність начальника слідчого відділу Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність начальника слідчого відділу Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України, в якій просив зобов`язати начальника слідчого відділу Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст.382 КК України по факту умисного невиконання службовими особами слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Полтаві, ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 13.06.2019 року в частині невнесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень службовими особами Державної прикордонної служби України за ч.2 ст.332, 364,366 КК України та почати досудове розслідування відповідно до вимог ст.214 КПК України.
В обґрунтування скарги заявник вказав, що він 16.08.2019 року звернувся з письмовою заявою до начальника слідчого відділу Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст.382 КК України по факту умисного невиконання службовими особами слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Полтаві, ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 13.06.2019 року в частині невнесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень службовими особами Державної прикордонної служби України за ч.2 ст.332, 364,366 КК України.
Заява була отримана адресатом. З телефонної розмови до канцелярії Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області заявник дізнався, що його письмова заява від 16.08.2019 року чомусь перебуває на розгляді у дільничного інспектора поліції і відомості по його заяві не внесені до ЄРДР.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала. Вказала, що відомості по її заяві внесені, але лише по одній статті, а інші не хочуть розглядати.
Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив задовольнити, внести відомості по ст.382 КК України до ЄРДР.
Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши заявника, її представника, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Статтею68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до п. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.2 розділу ІІ положення).
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах та повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо в заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатись такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.
Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 17.01.2017р. відмітив, що КПК передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
Як вбачається з матеріалів скарги та встановлено в судовому засіданні, заявник направив до начальника слідчого відділу Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області заяву про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст.382 КК України по факту умисного невиконання службовими особами слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Полтаві, ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 13.06.2019 року в частині невнесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень службовими особами Державної прикордонної служби України за ч.2 ст.332, 364,366 КК України (а.с.3 заява).
На теперішній час відомості по заяві ОСОБА_3 до ЄРДР не внесено.
Згідно повідомлення слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Полтаві, В.Мішуровського ОСОБА_3 , 17.07.2019 року на виконання ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 13.06.2019 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження №0000612 за заявою ОСОБА_3 щодо неправомірних дій службових осіб Державної прикордонної служби. Попередня кваліфікація кримінального правопорушення: ч.1 ст.365 КК України (а.с.7).
Оцінивши обставини справи, суд вважає, що правильним є висновок щодо відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР за вказаним повідомленням, оскільки в ньому не наведено формальних ознак злочину, який заявник вважає вчиненим. При цьому, заявником в поданому повідомленні наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення порушень службовою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Полтаві, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами. А доводи заявника щодо умисного невиконання ухвали слідчого судді від 13.06.2019 року спростовуються сукупністю об`єктивних даних, які наявні в матеріалах справи.
Так, згідно листа слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Полтаві, В.Мішуровського, на виконання ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 13.06.2019 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження №0000612 від 17.07.2019 року за заявою ОСОБА_3 щодо неправомірних дій службових осіб Державної прикордонної служби. Попередня кваліфікація кримінального правопорушення: ч.1 ст.365 КК України (а.с.8 витяг з ЄРДР).
З приводу посилань скаржника на невнесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень службовими особами Державної прикордонної служби України за визначеними ним статтями, суд зазначає наступне.
Як передбачено у ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Відповідно до ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Статтею 26 КПК України встановлено засади диспозитивності кримінального провадження.
Тому, задоволення вимог заявника призведе до порушення принципу диспозитивності.
Слідчий суддя не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, у тому числі і функцію процесуального керівництва досудового розслідування, а також втручатись у закріплену ст.40 КПК України процесуальну самостійність слідчого.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Отже, кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовими особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.

В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Таким чином, доводи заявника у повідомленні до Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області,є його особистою оцінкою і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливого скоєння злочину слідчим, тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Отже, незважаючи на те, що заявник вважає свою заяву повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, проте останнє за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину. А тому, така заява, з огляду на її зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Таким чином, згідно наведених вище норм законодавства за таким повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР, Полтавським ВП ГУНП в Полтавській областіне порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.

Відповідно до вимог ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, суд вважає відмовити заявнику в задоволенні скарги за необґрунтованістю та безпідставністю.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника слідчого відділу Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1