233 № 233/71/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000487 від 09.05.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степанівка Костянтинівського району Донецької області, громадянина України, має середню технічну освіту, не працює, холостий, дітей не має, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з 04.01.2019 року перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

08.05.2018 року приблизно о 22-30 год., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходила біля магазину «Магарич» по вул. Ціолковського в м. Костянтинівка Донецької області, де в цей час зустріла раніше знайомого їй ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та під час розмови між ними почалась сварка, в ході якої останні йшли по вул. Ціолковського в напрямку площі Перемоги. Під час сварки ОСОБА_4 почав відчувати особисту неприязнь до ОСОБА_6 , на підставі чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_6 .

Так, 08.05.2019 року у вищевказаний час ОСОБА_4 , знаходячись біля магазину «Перловка» по вул. Ціолковського в м. Костянтинівка Донецької області, реалізуючи свій злочинний умисел, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, з метою спричинення тілесного ушкодження, обома руками схопив ОСОБА_6 за одяг та потягнув до себе, після чого лівою рукою схопив останню за праву руку в області передпліччя та, утримуючи її, наніс один удар кулаком правої руки по обличчю, після чого лівою рукою схопив її за волосся в районі потилиці та, утримуючи її голову за волосся, наніс два удари головою ОСОБА_6 о металевий паркан.

Своїми умисними діями, безпосередньо спрямованими на умисне спричинення легкого тілесного ушкодження ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження: припухлість м`який тканин у ділянці лоба праворуч з переходом на праву скроневу область, крововилив внутрішнього кута лівого ока, крововилив у білкову оболонку правого ока, забиту рану нижньої губи, крововилив правого передпліччя, ЗЧМТ струс головного мозку, що за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання вкотре не з`явилась.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заявили клопотання про закриття кримінального провадження в зв`язку з неодноразовою неявкою потерпілої в судові засідання, що, фактично, прирівнюється до її відмови від обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти закриття кримінального провадження, оскільки вважає, що причини неявки потерпілої до суду невідомі, а її відмова від обвинувачення повинна бути виражена в активній поведінці.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, судом встановлено наступне.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 була присутня в судовому засіданні 05.03.2019 року, отримала повістку про виклик в наступне судове засідання на 13-00 год. 13.03.2019 року, однак, з невідомої суду причини в судове засідання не з`явилась.

Також в матеріалах справи наявна заява потерпілої ОСОБА_6 , отримана судом електронною поштою 14.03.2019 року, в якій вона просить відкласти судове засідання, призначене на 15.03.2019 року, в зв`язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні, до якої долучено довідку без будь-яких печаток та штампів, з якої вбачається, що вона, начебто, проходить лікування в м. Донецьк. Однак, на 15.03.2019 року судове засідання по справі не призначалось, а, враховуючи те, що м. Донецьк знаходиться на тимчасово купованій території України, перевірити ці відомості не виявилось можливим.

В подальшому потерпіла ОСОБА_6 не з`явилась також в судові засідання, призначені на 09-00 год. 25.03.2019 року, на 10-00 год. 08.04.2019 року, на 09-00 год. 17.05.2019 року, на 09-00 год. 24.05.2019 року, на 09-00 год. 24.06.2019 року, на 09-00 год. 05.07.2019 року та на 09-00 год. 23.07.2019 року, причини неявки не повідомила, будь-яких заяв не надала.

З доповідних записок секретаря судового засідання ОСОБА_2 , долучених до матеріалів справи, вбачається, що повідомити потерпілу ОСОБА_6 про призначені судові засідання телефоном було неможливо, оскільки її відомий номер мобільного телефону НОМЕР_1 знаходиться поза зоною зв`язку.

Повістки, направлені рекомендованими листами з повідомленням на відому адресу потерпілої ОСОБА_6 : АДРЕСА_2 , повернулись до суду без вручення адресату за закінченням терміну зберігання.

Крім того, потерпіла ОСОБА_6 тричі викликалась в судові засідання на 24.06.2019 року, на 05.07.2019 рок та на 23.07.2019 року шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному Інтернет-сайті Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальне провадженням у формі приватного обвинувачення може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ст. 125 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, розпочато слідчим за заявою потерпілої ОСОБА_6 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 року № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

Вказане узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, що викладена в рішенні по справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03), в частині того, що «…сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року, та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14.10.2003 року).

Частина 6 ст. 340 КПК України регламентує, що повторне неприбуття в судове засідання потерпілого прирівнюється до його відмови від обвинувачення і має наслідком закриття кримінального провадження за відповідним обвинуваченням.

Суд вважає встановленим той факт, що потерпіла ОСОБА_6 протягом тривалого часу була обізнана про те, що судом розглядається кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення, в якому вона визнана потерпілою, була ознайомлена з правами та обов`язками потерпілого, однак свідомо нехтує своїми процесуальними обов`язками, не цікавиться процесом розгляду справи судом, не вживає будь-яких заходів щодо активної участі в судових засідання, а також не подає клопотання про розгляд справи без її участі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки дане кримінальне провадження є приватним, а потерпіла ОСОБА_6 більше ніж два рази без поважних причин не з`явилася у судові засідання, відмовившись таким чином від обвинувачення, дане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст. 284, 340, 372, 477 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000487 від 09.05.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого. 2 ст. 125 КК України закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1