Дата документу 01.11.2019 Справа № 554/9829/19
УХВАЛА
Іменем України

01 листопада 2019 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, українця, із повною середньою освітою, неодруженого, має на утриманні неповнолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,-
в с т а н о в и в:

01 листопада 2019 року слідчий звернувся до суду із зазначеним клопотанням, у якому посилався на те, що у провадженні СУ ГУ Національної поліції у Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000370 від 30.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.10.2019 близько 22-ї години 20 хвилин, в темний час доби, по автомобільній дорозі Полтава Олександрія від м. Кременчук у напрямку м. Полтава рухався автомобіль RENAULT MIDLINER д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проїжджаючи 39-й кілометр вищевказаної автодороги, порушуючи вимоги п. 14.2 в) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, розпочав маневр обгону попутного транспортного засобу, виїхав на смугу, призначену для руху транспортних засобів у зустрічному напрямку, де скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ-11183-110-20 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що рухався у зустрічному напрямку.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ-11183-110-20 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та пасажир переднього сидіння керованого ним автомобіля ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримали тілесні ушкодження, що призвели до їх смерті на місці вказаної пригоди.
30.10.2019 о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_4 затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України в порядку ст. 208 КПК України.
31.10.2019 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 вищевказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.10.2019 та план-схемою до нього; протоколом огляду трупів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; поясненням та протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
У відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування вказаного запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що може бути виражено у неявці підозрюваного на виклики до відповідних органів; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом знищення доказів; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 4 п. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, у цьому ж провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності, запобігання вчиненню іншого кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України установлено, що підставою застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, який в аспекті кримінально-правової кваліфікації відноситься до категорії тяжких, та санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Таким чином, ОСОБА_4 під загрозою понести зазначене суворе покарання, яке може бути застосоване до нього судом в разі визнання винуватим, може переховуватись від органу досудового розслідування, суду, а також з метою ухилення від кримінальної відповідальності може знищувати інформацію, яка має значення по справі. Також, він може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з цією ж метою.
Стан здоров`я ОСОБА_4 та вік не перешкоджають обранню запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного з наступних причин:
- особисте зобов`язання - неможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може перешкоджати встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженню, повному, всебічному розслідуванню шляхом знищення та спотворення ним речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у даному провадженні;
- особиста порука на адресу слідчого управління та прокуратури області не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрюваного;
- домашній арешт неможливо застосувати у зв`язку з тим, що підозрюваний підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.
У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.
Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, проcять визначити в порядку ч. 3 ст. 183 КПК України ОСОБА_4 можливість внесення застави в розмірі не менш ніж вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий розмір застави можливо визначити з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому саме такий розмір застави достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт. Зокрема захисник зазначала, що підозрюваний має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, дружина не працює перебуває у декретній відпустці, раніше не судимий, на виклики слідчого та суду буде з`являється, тиску на свідків не чинить, а тому ризики зазначені в клопотанні є необґрунтованими. Окрім того зазначали, що у ОСОБА_4 під час обстеження було виявлено туберкульоз , а тому утримання в умовах СІЗО буде суттєво ускладнювати його лікування.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

30.10.2019 року відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.286 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000370.

31.10.2019 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
В матеріалах провадження містяться достатні дані, підтверджуючі, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, висунута підозра є обґрунтованою. При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не є предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Так, в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.10.2019 та план-схемою до нього; протоколом огляду трупів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; поясненням та протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності
Проаналізувавши доводи прокурора в обґрунтування обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слідчий суддя вважає, що ризики, визначені ч.1 ст. 177 КПК України знайшли своє підтвердження.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Також слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (див. в т.ч. п.80 рішення по справі «Харченко проти України» (заява № 40107/02) та п.60 рішення «Єлоєв проти України» (заява №17283/02) якими встановлено, що застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою виключно на підставі наявності підозри є прямим порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.

Відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч. 5 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Як вбачається з ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що прокурор у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Тому, суд дійшов до висновку, про часткове задоволення клопотання.

Беручи до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, стан здоров`я , а також повідомлення про підозру, обставини справи, з урахуванням тяжкості вчиненого, наявності ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, які є доведеними, враховуючи недоведеність недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю строком на два місяці, який буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а не тримання під вартою, на якому наполягають слідчий та прокурор.

З урахуванням наведеного, вважаю можливим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, який, на думку слідчого судді, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства .

Керуючись ст.ст.176-178, 181,183-184, 186, 187, 193-196, 205, 372, ч.2 ст. 376 КПК України, -

у х в а л и в :

Клопотання слідчого задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 31.12.2019 року, поклавши на нього наступні обов`язки:
-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;
-не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду;
-цілодобово носити електронний засіб контролю.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, зобов`язавши передати копію ухвали для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваного.
Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.
Повний текст ухвали оголошено 04.11.2019 року о 17.05 год.

Слідчий суддя Октябрського
районного суду м.Полтави ОСОБА_1