Провадження по справі №1-кп/522/802/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт, в рамках кримінального провадження № 0001448 року від 10.06.2016 року, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лісне Тарутинського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця мешкання немає, раніше засудженого:
- 20.01.2010 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 296 КК України до 30 днів арешту;
- 17.03.2010 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
- 09.02.2011 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України до 6 років позбавлення волі, звільненого 04.09.2015 року умовно-достроково, згідно ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.08.2015 року, невідбутий строк 10 місяців 29 днів,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Сирове, Врадіївського району, Миколаївської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який не має зареєстрованого місця проживання та постійного місця мешкання, раніше засудженого:
- 18.04.2002 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 24.12.2002 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 07.08.2007 року Врадіївським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України до 10 років позбавлення волі, звільненого 28.09.2015 року умовно-достроково, згідно ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18.09.2015 року, невідбутий строк 1 рік 3 місяці 29 днів,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суд,-

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2016 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001448 року від 10.06.2016 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, суд, незалежно від наявності клопотань учасників судового розгляду, зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку.

Прокурор в судовому засіданні просила суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, залишились, а саме: що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 заперечував проти продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, та просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_7 заперечувала проти продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому та просила змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , кожний окремо, погодились із думкою захисників.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для продовження відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з наступних підстав.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити обвинуваченим строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про осіб обвинувачених дають достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані до обвинувачених при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ще мають місце.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, обвинувачений не має офіційного місця роботи, навчання, не одружений, не має місця реєстрації та проживання раніше неодноразово судимі за вчинення умисних злочинів, що свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків, а тому є ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні, які ще не допитані та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, обвинувачений не має офіційного місця роботи, навчання, не одружений, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких умисних корисливих злочинів, що свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків, а тому є ризики того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні, які ще не допитані та вчинити інший злочин.

Таким чином, суд вважає, що наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачені можуть переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні, які ще не допитані та вчинити інший злочин.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку про можливість продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, враховані судом при застосуванні запобіжного заходу ще мають місце.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 331, 371, 372, 392 КПК України (2012 року), суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», на 2 місяці, тобто до 28.09.2019 року.

Продовжити строк тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», на 2 місяці, тобто до 28.09.2019 року.

Строк дії запобіжного заходу обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 30.08.2019 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
30.07.2019