Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/887/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження № 0000130 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калинівка (Жовтневе). Олевського району, Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.2 ст. 240 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , заздалегідь знаючи, що поблизу с. Хмелівка, Олевського району, Житомирської області, проводиться стихійне видобування корисних копалин, а саме бурштину-сирцю, вирішив видобувати бурштин для власних потреб.
23.05.2019 року ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне видобування бурштину, з корисливих мотивів, в порушення п. 2 - 5 «Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами», затвердженого Постановою КМУ від 30 травня 2011 року № 615, п. 3 - 4 «Положення про порядок надання гірничих відводів» затвердженого постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 59, не маючи спеціального дозволу на користування надрами та відповідного гірничого відводу, необхідність яких передбачена ст. 19 Кодексу України про надра, прибув близько 12 години 00 хвилин на автомобілі зі своїм знайомим, якого він попрохав, аби він його підвіз на ділянку місцевості, яка розміщена в лісовому масиві на відстані близько 3-ох кілометрів від с. Хмелівка, Олевського району, Житомирської області, відповідно постановити .
Знаходячись в даному лісовому масиві ОСОБА_3 , самовільно, за відсутності спеціального дозволу (ліцензії) на використання надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, за допомогою бензинової водяної мотопомпи марки «Кентавр КБМ- 100 ПK» та комплектуючого обладнання до неї, яке привіз із собою, шляхом гідророзмиву ґрунту намагався видобути каміння бурштину-сирцю, який відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12 грудня 1994 року «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, є дорогоцінним камінням органогенного утворення, проте не довівши свій злочинний намір до кінця по незалежних від його волі причинах, оскільки під час спроби незаконно видобути каміння бурштину-сирцю біля 13 години 00 хвилин 23.05.2019 року був виявлений працівниками поліції.
Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив всі дії, безпосередньо спрямовані на вчинення незаконного видобування каміння бурштину-сирцю, однак не зміг здійснити його видобування з причин, що не залежали від його волі.
В подальшому працівниками Олевського відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУНп в Житомирській області в ході огляду виявлено та вилучено мотопомпу марки «Кентавр КБМ-100ПК», шланг - забірник, 3 пожежних шлангів - рукави, металевий шрайбер, дві металеві палиці - тички, 2 сачки.
29.05.2019 року між прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно укладеної угоди сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та їх правовою кваліфікацією за ч. 3 ст.15, ч.2 ст. 240 КК України, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 3 ст.15, ч.2 ст. 240 КК України у виді штрафу у розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального кодексів України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді про визнання винуватості міру покарання.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.2 ст. 240 КК України визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості і призначити йому узгоджену в ній міру покарання. Також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Також йому зрозумілі положення про відповідальність у випадку невиконання вироку на підставі угоди про визнання винуватості.
Позицію свого підзахисного підтримав захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості.
У судовому засіданні прокурор, захисник та обвинувачений підтвердили, що при укладанні угоди діяли добровільно, тобто угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
За таких обставин суд не вбачає необхідності витребувати додаткові документи чи викликати в судове засідання інших осіб для допиту з метою перевірки добровільності укладення угоди сторонами. Суд об`єктивно вважає, що угода між сторонами є добровільною.
Заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого повне розуміння ним своїх процесуальних прав, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 468 КПК України кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.
Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до статті 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Таким чином, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, погодився на призначення узгодженого покарання, що підтвердив під час проведення підготовчого судового засідання; цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 був ознайомлений з кримінальною відповідальністю, передбаченою ст. 389-1 КК України «Умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості».
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.
Обвинуваченому суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.
Суд зазначає, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлені.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 3 ст.15, ч.2 ст. 240 КК України оскільки він своїми умисними діями, вчинив кримінальне правопорушення, як незакінчений замах на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення .
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами угоди покарання у виді штрафу.
Долю речових доказів суд вважає вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Під час досудового розслідування запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався, підстави для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.
Керуючись: ст. 100 п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 368, 373-375, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 29 травня 2019 року між прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.2 ст. 240 КК України

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст.15, ч.2 ст. 240 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот ) грн. 00 коп.
Речові докази: мотопомпу марки «Кентавр КБМ-100ПК», шланг - забірник, 3 пожежних шлангів - рукави, металевий шрайбер, дві металеві палиці - тички, 2 сачки - конфіскувати.
Роз`яснити ОСОБА_3 про його обов`язок виконання умов угоди про визнання винуватості від 06.05.2019 року та передбачену ст. 389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право впродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Вирок може бути оскаржений у порядку, передбаченому КПК України, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена;
шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1