ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 766/6506/19 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/1067/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: продовження запобіжного заходу
У Х В А Л А
іменем України
04 листопада 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 жовтня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новокузнецька Кемеровської області РФ, громадянина Російської Федерації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання прокурора та продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на строк 60 днів до 10.12.2019 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вказує про недоведеність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обгрунтування доводів зазначає, що не підтверджено наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, продовжувати злочинну діяльність. Зазначає, що свідки в даному кримінальному провадженні вже допитані, а тому не підтверджено наявність ризику впливу обвинуваченого на них. Апелянт наголошує, що судом першої інстанції не звернуто увагу на те, що ОСОБА_8 раніше не був судимий, працевлаштований, має погані медичні показники зору за станом здоров`я і ці дані підтверджуються даними обстеження у лікаря-окуліста, його направлено на лікування до Херсонської міської лікарні. За викладеного вважає, що прокурором не доведено підстави для продовження строку дії запобіжного заходу. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 21.00 год. до 07.00 год. за місцем його постійного проживання: АДРЕСА_1 з покладенням на нього обов`язків прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися з м. Херсона без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив задовольнити апеляційні вимоги, думку прокурора про залишення апеляційної скарги сторони захисту без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого на строк 60 днів до 10.12.2019 року.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухваленням судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, поєднаного з застосуванням насильства, за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років з конфіскацією майна, не одружений та не працевлаштований, що свідчить про відсутність постійного джерела прибутку та міцних соціальних зв`язків.
Колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, в силу ст.89 КК України є особою раніше не судимою, є громадянином Російської Федерації, не одружений, не працює, не має міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу для існування, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Зазначені вище обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду, впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Тому твердження сторони захисту про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження право особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Посилання сторони захисту на відсутність доказів існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які, дають підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, спростовуються вищевикладеними матеріалами провадження та в сукупності і взаємозв`язку вказують на те, що будь-який інший більш м`який запобіжний захід не зможе слугувати стримуючим фактором та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 ..

Так, вказівки захисника про те, що обвинувачений усвідомлює тяжкість злочину, в якому обвинувачується, та з цих підстав не буде ухилятися від органів досудового розслідування та суду, мають суб`єктивну оцінку і жодним чином не підтверджуються.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що свідки у вказаному кримінальному провадженні вже допитані, а тому не підтверджується наявність ризику впливу на них, є надуманими, оскільки кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, безпосередньо в судовому засіданні свідки не допитані, а отже наявний ризик впливу на них з боку обвинуваченого з метою уникнення доведеності пред`явленого обвинувачення або зменшення його обсягу.

Міцність соціальних зв`язків, про що зазначає апелянт, зокрема, проживання обвинуваченого поруч із сім`єю сестри, жодним чином не підтверджено.

У матеріалах провадження відсутні докази наявності поганих медичних показників стану зору обвинуваченого, які є на заваді його подальшого утримання під вартою, і апелянтом таких доказів не надано.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 жовтня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2