Справа № 446/226/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2019 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

потерпілого ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 12.01.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград Львівської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,

встановив:
15 грудня 2018 року близько 13.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, з корисливих мотивів увійшов у довіру потерпілому ОСОБА_4 та під приводом одноденної позики цифрового ефірного приймача "SRT 8500" для власного користування, заволодів таким та в подальшому розпорядився на власний розсуд. Такими діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 600 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, пепредбачений ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство).

Крім цього, 22 грудня 2018 року, точного часу судом не встановлено, ОСОБА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою повторного заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів увійшов у довіру потерпілому ОСОБА_4 та під приводом купівлі для нього комп`ютерних комплектуючих, отримав грошові кошти в сумі 5500 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд. Такими діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 5500 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, пепредбачений ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України визнав повністю і пояснив суду, що дійсно 15.12.2018 близько 13.00 год. він, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння цифровим ефірним приймачем "SRT 8500" для власного використання, ввійшов у довіру ОСОБА_4 і обманув його, сказавши, що хоче позичити в нього на один день цей приймач, однак наміру повертати його не мав. ОСОБА_4 повірив йому і позичив, як сам вважав, йому цей приймач. Також, через декілька днів, а саме 22.12.2018, він знову ж таки вирішив скористатись довірою ОСОБА_4 , а тому обманувши його, що придбає для нього комп`ютерні комплектуючі, отримав таким чином від потерпілого 5500 грн. Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, розуміє, що вчинив неправильно, засуджує свою поведінку, просив суворо його не карати так як злочин вчинив вперше і востаннє.

Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що повірив обвинуваченому двічі, і коли, як він думав, що позичав йому цифровий приймач, і тоді, коли давав кошти в сумі 5500 грн на придбання комп`ютерних комплектуючих. Претензій в даний час до обвинуваченого не має, просив суворо не карати ОСОБА_5 .

Оскільки обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, потерпілий також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України. Його дії вірно кваліфіковано за:

- ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство);

-ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому у відповідності до ч. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому у відповідності до ч. 1 ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, з яких злочин за ч. 1 ст. 190 КК України є невеликої тяжкості, а за ч. 2 ст. 190 КК Укроаїни є злочином середньої тяжкості, особу винного, який раніше несудимий, тимчасово непрацюючий, на диспансерному обліку в лікаря нарколага не перебуває, за місцем проживання скарг щодо нього не поступало, відсутність претензій до нього з боку петерпілого.

Суд також враховує досудову доповідь про обвинуваченого, зокрема середні ризики вчинення ним повторного кримінального правопорушення та середнівй ризик небезпеки його для суспільства.

Тому, виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів у вигляді обмеження волі в межах санкцій ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України, що є достатнім для виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

З врахуванням тяжкості вчинених злочинів, особи обвинуваченого та обставин справи суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку, що буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Процесуальних витрат у справі не має.

Цивільного позову не було пред`явлено.

На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст.100 КПК України.

Підстав, передбачених ст. ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.

Керуючись ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч1 ст. 190 КК України у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

-за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 (три) роки з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення даного вироку.

Речовий доказ - картонну коробку від ТВ-тюнера Т2 (цифровий ефірний приймач "SRT 8500"), який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_4 - вважати повернутим за належністю потерпілому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Кам`янка -Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Суддя ОСОБА_1