ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/843/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
проводячи судовий розгляд у кримінальному провадженні №753/20702/18 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чкаловськ, Таджикської РСР, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, п.п. 6,9,12 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, п.п. 5,6,11,12,13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 332 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, п.п. 6,9,12 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15, п.п. 5,6,11,12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 201 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , у вчиненні злочинів передбачених ст.257, ч.3 ст.15, п.п.5,6,11,12 ч.2 ст.115 КК України,

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_10 представників потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13

захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 , ОСОБА_18 обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В :

Дарницьким районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження №753/20702/18.

В судовому засідані 09.07.2019 року судом, в порядку ст. 331 КПК України, поставлено на обговорення питання доцільності продовження строків тримання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою.

Прокурор просив продовжити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пославшись при цьому на наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України. Зокрема прокурор зазначив, що злочинна діяльність обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є одиночним актом, а є спланованою та тривалою діяльністю, якою ОСОБА_5 займвся на протязі 3 років, ОСОБА_6 на протязі двох років. Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні 12 злочинних епізодів, ОСОБА_6 у вчиненні 5 злочинних епізодів, при цьому прокурор звернув увагу на тяжкість вчинених злочинів та на міру покарання яка їм загрожує у разі доведення їх вини, в тому числі і довічне позбавлення волі. Крім цього прокурор зазначив, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 було призначено покарання за вчинення тяжких злочинів, ОСОБА_6 був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.309 КК України на підставі ч.4 цієї ж статті.

Представники потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_12 підтримали позицію прокурора, ОСОБА_13 довірився рішенню суду.

Захисник ОСОБА_14 , зазначила, що немає підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та просила змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за місцем його проживання. При цьому захисник зазначила, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання у м. Києві яке не змінював на протязі останніх 10 років, має дружину та малолітнього сина з якими проживав до затримання, відсутні докази які би підтверджували його провину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, останній тримається під вартою уже більше 2 років, при тому, що кримінальне провадження по суті не розглядається, а лише продовжуються строки тримання під вартою, також захисник звернула увагу на те, що відносно інших обвинувачених яким пре`дявлене аналогічне обвинувачення не обрано жодного запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_15 підтримав позицію захисника ОСОБА_14 .

Захисник ОСОБА_16 зазначив, що у зв`язку із тим, що обвинувачений ОСОБА_6 не отримав повний текст ухвали суду від 08.04.2019 року, якою вирішувалося питання щодо продовження запобіжного заходу, не знайомий із її змістом та мотивами суду, вирішення питання про доцільність продовження строків тримання його під вартою є порушенням його права на захист, а тримання під вартою є незаконним.

Також захисник ОСОБА_16 зазначив, що прокурор не довів необхідність продовження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не зазначив аргументів того, що більш мякий запобіжний захід не зможе гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та виконання ним рішень суду, а тому беручи до уваги принцип змальності, у суду немає підстав для продовження у відношенні останнього строку тримання під вартою.

Сама по собі тяжкість вчинених злочинів та можлива міра покарання не є підставою для систематичого продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім цього, захисник зазначив, що у обвинуваченого ОСОБА_6 є міцні соціальні зв`язки, дружина, троє малолітніх дітей, місце проживання у м. Києві та просив змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_17 підтримав позиції захисників ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , однак зазначив, що обвинувачення ОСОБА_5 і обвинувачених, які не тримаються під вартою не є ідентичними, як про це зазначає захисник ОСОБА_14 .

Захисник ОСОБА_18 зазначив, що він позбавлений можливості висловитися із приводу питання яке обговорюється, оскільки він не ознайомлений із матеріалами у справі по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_20 , та докази у вказаній справі йому не відкривалися.

Обвинувачений ОСОБА_6 на запитання захисника ОСОБА_16 зазначив, що наміру переховуватися від суду, вчиняти інші злочинити чи здійснювати тиск на свідків і потерпілих він наміру немає, є одруженим, має троє малолітніх дітей та місце проживання, і у разі зміни йому запобіжного заходу належним чином виконуватиме свої процесуальні обов`язки.

Інші обвинувачені підтримали позиції своїх захисників.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд не вбачає перешкод для розв`язання вказаного питання у судовому засіданні 09.07.2019 року та розглядаючи його по суті виходить із наступного.

Згідно із ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою, суд не розв`язуючи наперед питання доведеності вини обвинувачених, враховує обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих їм злочинів та виходить із того, що у зв`язку із ступінню небезпеки та суспільним резонансом, характером вчинення, кількістю епізодів, формою співучасті, мірою покарання та наслідками, злочини у яких останні обвинувачуються є злочинами особливої категорії, та бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року та "Мюрей проти Сполученого Королівства" від 28.10.1994 року, згідно з якими підставою для запобіжного заходу у вигляді взяття під варту при вчиненні особливої категорії злочинів може бути більш низький поріг обґрунтованості підозри.

Окрім того, суд враховує те, що злочини у яких обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідності до ст.12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими, за які, при доведенні провини, їм загрожує покарання від 10 до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна або довічне позбавлення волі.

Також суд враховує інформацію про вік та стан здоров`я обвинувачених, міцність соціальних зв`язків, місце проживання, репутацію, майновий стан, наявність судимостей, розмір майнової шкоди.

Так, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , особа без громадянства, одружений, має на утриманні малолітнього сина, має постійне місце проживання у м. Києві, офіційно не працевлаштований, немає постійного заробітку, в силу ст.89 КК України раніше не судимий.

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, має постійне місце проживання у м. Києві, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, в силу ст.89 КК України раніше не судимий.

Перевіряючи доцільність тримання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою, судом окрім норм КПК України, враховуються вимоги п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

У відповідності до рішення Європейського суду з прав людини у справі Лабіта проти Італії від 06.04.2000 року тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Такими обставини у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченим та міра покарання, яка їм загрожує у разі доведення вини, також такою обставиною є особлива категорія, характер вчинення і підвищена суспільна небезпечність інкримінованих обвинуваченим злочинів, та суспільний резонанс, а також найважчі, незворотні та непоправні наслідки інкримінованих, згідно обвинувального акту дій, у виді смерті людини, і саме наведені вище обставини у їх сукупності та інформація і характеристики обвинувачених, дають суду можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даному етапі кримінального провадження, взмозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України, зокрема ризику переховування від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих, експертів, спеціалістів, вчинення інших злочинів.

Ризик переховування від суду на даному етапі кримінального провадження продовжує існувати та є реальним, оскільки розуміючи яке покарання їм може загрожувати, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть переховуватися від суду для уникнення кримінальної відповідальності, що унеможливить розгляд справи у суді, виключить можливість встановлення об`єктивної істинни та виконання завдань кримінального провадження передбачених ст.2 КПК України.

Водночас вказаний ризик підсилюється і тим, що згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в організації озброєної банди з метою нападу на окремих осіб, а також участь у такій банді та вчинюваних нею нападах, ОСОБА_6 обвинувачується в участі в озброєній банді з метою нападу на окремих осіб та у вчинюваних нею нападах, крім цього ОСОБА_5 , як організатор обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.332 КПК України, а саме організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, в тому числі щодо кількох осіб, та у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.28, ч.2 ст.201 КК України, а саме переміщенні через митний кордон України поза митним контролем зброї та боєприпасів, вчиненій організованою групою, а тому не будучи під вартою та маючи певні зв`язки, досвід і навики, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть вжити заходів для того, щоб залишити територію України.

Також реальним на даному етапі кримінального провадження є ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків, оскільки вказані особи ще не допитані в суді, а відповідно до ст.ст.23,95 КПК України, суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Разом із цим, суд враховує правову позицію Європейського суду, яка сформульована, зокрема, у п.80 рішення у справі "Марченко проти України" про те, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд бере до уваги п.2 ч.4 ст.183 КПК України та враховує те, що згідно обвинувального акту, обвинуваченим інкриміновано ряд умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, в тому числі із застосуванням насильства, один із яких спричинив загибель людини та вважає, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не взмозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України та гарантувати належну процесуальну поведінку обвинувачених і виконання ними процесуальних рішень суду, а тому підстав для зміни обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт чи будь-який інший запобіжний захід підстав немає.

Водночас, і на даному етапі судового розгляду, судом не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинувачених під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України та могли гарантувати належну прцесуальну поведінку обвинувачених та виконання останніми рішень суду.

Перевіряючи доводи захисника ОСОБА_16 про порушення права обвинуваченого ОСОБА_6 на захист суд приходить до висновку, що вони є надуманими та спростовуються матеріалами справи.

Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що після оголошення повного тексту ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 08.04.2019 року, якою було продовжено обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 06.06.2019 року, вказана ухвала була направлена на адресу ДУ "Київський слідчий ізолятор" для вручення обвинуваченим.

Крім цього вказана ухвала після оголошення її повного тексту була опублікована у Єдиному державному реєстрі судових рішень, та захисник ОСОБА_16 мав можливість ознайомитися з їх змістом для надання правової допомоги обвинуваченому ОСОБА_6 , та зокрема вироблення позиції захисту у судовому засіданні 15.05.2019 року, при наступному вирішенні питання щодо доцільності продовження строків тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Також захисник ОСОБА_16 , при бажанні, міг бути присутнім при оголошенні повного тексту ухвали суду від 08.04.2019 року, або ознайомитися з її змістом у суді після її оголошення і до початку судового засідання 15.05.2019 року.

Крім цього, захисник ОСОБА_16 зазначив, що ухвалу суду від 15.05.2019 року обвинувачений ОСОБА_6 отримав, що підтверджується і матеріалами кримінального провадження, а тому при вказаних обставинах, немає підстав стверджувати про порушення права обвинуваченого ОСОБА_6 на захист.

Разом із тим, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно норм КПК України вказана ухвала оскарженню не підляє, однак згідно із рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 на таку ухвалу може бути подана апеляційна скарга, тому виходячи із системного аналізу вказаних нормативних документів, ухвала підлягає негайному виконанню в частині продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою до 07.09.2019 року, однак на неї може бути подана апеляційна скарга.

Вказана ухвала є підставою для продовження тримання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою до 07.09.2019 року, за виключенням скасування її Київським апеляційним судом.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що колегією суддів, враховуючи складність справи та те, що обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_6 тримаються під вартою, вживаються максимальні заходи для того, щоб кримінальне провадження було розглянуто у найкоротші строки. Зокрема, незважаючи на всім відому завантаженість суддів, судом у 2019 році були призначені наступні судові засідання - 18.01, 07.02, 13.02, 28.02, 14.03, 28.03, 08.04, 18.04, 25.04, 15.05, 20.06, 09.07, жодне із яких з вину суду відкладене не було. У 2018 році судові засідання були призначені - 05.11, 07.11, 10.12, 14.12, 19.12. та 21.12. Також судом призначений графік наступних судових засідань - 18.07, 25.07, 01.08, 08.08, 15.08, 22.08 та 29.08.

При цьому, слід звернути увагу на те, що судові засідання неодноразово відкладалися через неявку захисників обвинувачених, в тому числі і захисників обвинуваченого ОСОБА_5 .

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.176-206, 331 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 07.09.2019 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення через Дарницький районний суд м. Києва.

Головуючий суддя:

Судді: