Справа № 442/7414/19
Провадження № 1-кп/442/429/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №№0001828 від 28.09.2019 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич, Львівської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, раніше не судимого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, без місця реєстрації проживання, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не військовозобов`язаний, депутатом не є, -

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 , в період часу з 11 год. 00 хв. до 11 год. 20 хв. 26.09.2019, під час проведення уроку української мови зайшов у приміщення навчального класу №1 закладу загальної середньої освіти І-ІІІ № 5 м. Дрогобича, що по вул. Зварицькій, 57 у м. Дрогобичі, де в той час тривав урок української мови, який проводила класний керівник 4-А класу ЗСО № 5 м. Дрогобича ОСОБА_7 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, свідомо передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до суспільних цінностей та встановлених у суспільстві загальноприйнятих норм поведінки, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин та зневагу до загальноприйнятих норм моралі, не реагуючи на зауваження класного керівника ОСОБА_7 , у присутності учнів класу багаторазово нецензурно висловився до неповнолітнього ОСОБА_4 , схопив його за праве вухо, потягнув на середину приміщення класу, навмисно наніс йому удар лівою рукою в область правої щоки, від якого ОСОБА_4 упав на підлогу, тим самим принизивши його честь і гідність та спричинив моральну шкоду та заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді садна на правій щоці, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, чим проявив публічне знущання над дитиною. Після цього не реагуючи на неодноразові прохання ОСОБА_7 заспокоїтись, ОСОБА_6 , продовжував свою зухвалу поведінку у формі нецензурних висловів, чим зірвав урок з української мови 4-А класу ЗСО № 5 м. Дрогобича.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним злочину. Також пояснив, що його син прийшов додому і пожалівся, що його ображає однокласник, тоді він не витримав і пішов в школу, щоб розібратися, зайшов в клас і при всіх нецензурно висловився до неповнолітнього ОСОБА_8 та наніс удар лівою рукою в область правої щоки. У вчиненому злочині щиро розкаюється, визнає та просить суд суворо його не карати.

Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим ОСОБА_6 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

При таких обставинах суд вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 296 КК України, оскільки він, своїми протиправними діями вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом.

При призначенні покарання обвинуваченому, суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засуджених є їхнє виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів. З урахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, то таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України вчинений злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

При обранні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховуєступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, раніше не судимого, на обліку у лікаря нарколога на обліку у лікаря-психіатра не знаходиться, має на утриманні троє дітей: дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , позитивно характеризується по місцю проживання та обставини вчинення кримінального правопорушення.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, суд враховує його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 згідно ст. 67 КК України, суд враховує, вчинення злочину відносно малолітньої дитини.

Суд дійшов до переконання, що наведені вище пом`якшуючі покарання обставини та дані про особу обвинуваченого істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, і впливають на можливість пом`якшення йому покарання, а тому виправлення і перевиховання ОСОБА_6 можливе при застосуванні покарання у виді обмеження волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75, п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів та досягнення мети у вихованні обвинуваченого в дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Судових витрат та речових доказів немає.

Запобіжний захід обвинуваченому під час судового розгляду не обирався.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та обрати йому покарання у виді 1(один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від основного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1