ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року
м. Київ

справа № 279/4383/15-к

провадження № 51-8724 км 18

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 31 травня 2018 року щодо

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Боровиця Коростенського
району Житомирської області, жителя

АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК).

Короткий зміст оскаржених судових рішень та встановлені фактичні обставини
За вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 листопада 2017 року, залишеним без змін апеляційним судом, ОСОБА_6 було засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_6 зараховано у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 3 грудня 2014 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 квітня 2019 року зараховано як відбуте ОСОБА_6 за згаданим вироком покарання строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2016 року по 31 травня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Суд визнав ОСОБА_6 винуватим у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент його заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Як установив суд, 30 листопада 2014 року близько 22:00 у будинку АДРЕСА_2 під час вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виникла сварка, у ході якої ОСОБА_6 завдав декількох ударів кулаками в обличчя останнього, від чого ОСОБА_7 впав. Після цього засуджений продовжив завдавати потерпілому численних ударів взутими ногами по голові та тулубу, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі, як убачається з її змісту, засуджений ОСОБА_6 просить змінити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) вирок і ухвалу в частині обчислення строку відбування покарання. Засуджений просить зарахувати йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 3 грудня 2014 року по 20 червня 2018 року, як це передбачено ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі Закон № 838-VIII).
Також у касаційній скарзі засуджений повідомив, що не бажає брати участі у розгляді справи судом касаційної інстанції.
Учасникам кримінального провадження належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду. Клопотань про його відкладення не надходило.
Позиції учасників судового провадження
У суді касаційної інстанції прокурор вважав, що касаційна скарга сторони захисту не підлягає задоволенню.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія судів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Керуючись ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції переглядає оспорювані рішення у межах касаційної скарги, в якій висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів, юридично-правова оцінка діянь за ч. 2 ст. 121 КК, справедливість заходу примусу не заперечується.
Частиною 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VIII визначено, що зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», яким змінено ч. 5 ст. 72 КК. Фактично законодавець повернувся до редакції ч. 5 ст. 72 КК, яка існувала до набрання чинності Законом № 838-VIII і передбачала, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими в ч. 1 цієї статті.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 29 серпня 2018 року, у разі, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VIII.

Оскільки у цьому кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_6 вчинив злочини до 20 червня 2017 року, то при вирішенні питання щодо порядку зарахування засудженому у строк покарання строку попереднього ув`язнення необхідно було керуватися правилами ч. 5 ст. 72 КК у згаданій редакції.

Суди нижчих інстанцій залишили зазначене поза увагою.
Разом із цим згідно з наявними у Верховному Суді даними Коростенський міськрайонний суд Житомирської області ухвалою від 26 квітня 2019 року вже зарахував засудженому ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день такого ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Отже, порушене в касаційній скарзі засудженого питання вже вирішено в порядку ст. 539 КПК, а тому й немає правової підстави для задоволення касаційної скарги ОСОБА_6 .
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:
Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 31 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3