Справа № 539/4842/18
пров. № 1-кп/544/35/2019
УХВАЛА
24 травня 2019 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у судовому засіданні в рамках кримінального провадження №0000931 від 26.07.2018 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 311 КК України, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про визнання речових доказів недопустимими,
установив:
У провадженні Пирятинського районного суду Полтавської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 311 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого заявив клопотання про визнання недопустимими речових доказів, визнаних речовими доказами постановами слідчого СВ Лубенського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 , а саме пластикового шприца об`ємом 2 мл, у якому відповідно до висновку експерта №2080 від 08.10.2018 міститься особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою в перерахунку на суху речовину 0,094 г, пластикового медичного шприца об`ємом 10 мл, у якому відповідно до висновку експерта №2080 від 08.10.2018 міститься ангідрид оцтової кислоти, масою 1,804 г, пластикового медичного шприца об`ємом 2 мл, у якому відповідно до висновку експерта №2060 від 02.10.2018 міститься особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою в перерахунку на суху речовину 0,0818 г, пластикового медичного шприца об`ємом 5 мл, у якому відповідно до висновку експерта №2022 від 24.09.2018 міститься особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою в перерахунку на суху речовину 0,108 г.

Зазначає, що 14.12.2018 було здійснено відкриття матеріалів кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_7 , про що складений протокол. Із протоколу про надання доступу до матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 було надано доступ до паперових матеріалів в прошитому та пронумерованому вигляді, нічого іншого на ознайомлення не надавалося та не відкривалося. Отже речові докази у даному кримінальному провадженні не відкривалися, хоча відповідно до закону прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язані були надати такий доступ. Враховуючи ч.12 ст. 290 КПК України наслідком не відкриття таких доказів є підставою для визнання їх недопустимими.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання захисника, посилаючись на дотримання процесуальних норм та вимог законодавства при відкритті обвинуваченому матеріалів досудового розслідування. Обвинуваченому для ознайомлення були в повному обсязі надані всі матеріали досудового розслідування, однак він зволікав із їх ознайомленням. У зв`язку з цим за клопотанням слідчого слідчим суддею ухвалою суду обвинуваченому був встановлений строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, впродовж якого обвинувачений мав можливість реалізувати своє право на доступ до матеріалів.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання доказів недопустимим не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 86 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Суд зазначає, що заявлені в клопотанні докази, що їх просить визнати недопустимим захисник обвинуваченого, можуть бути визнані недопустимими під час ухвалення судом остаточного рішення суду шляхом дослідження доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами. Очевидної недопустимості указаних доказів на цій стадії судового провадження, зокрема порушення встановленого процесуальним законом порядку їх отримання або отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, суд не вбачає й вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість.
За таких обставин у суду, на даній стадії судового розгляду відсутні дані щодо очевидності недопустимості доказів, на які вказує захисник, у зв`язку з чим його клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 26, 86, 87, 88, 290 КПК України, суд
постановив:
Відмовити захиснику обвинуваченого ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про визнання речових доказів недопустимими.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.

Головуючий