Справа № 183/2174/14-к
№ 1-в/183/113/19

У Х В А Л А
14 серпня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування в строк відбування покарання часу перебування засудженого у лікувальній установі,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_3 ,-
02.07.2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, у якому просив суд зарахувати в строк відбування покарання час його перебування у лікувальній установі на стадії досудового розслідування при проведення судово-психіатричної експертизи.
В судовому засіданні звільнений від відбування покарання ОСОБА_3 своє клопотання підтримав, його захисник також підтримала позицію свого підзахисного, мотивуючи тим, що при винесенні вироку судом не було взято до уваги, що на стадії досудового розслідування відносно ОСОБА_3 було призначено проведення судово-психіатричної експертизи, в період з/// по /// він перебував на у лікувальній установі, при цьому до нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Цей час не був врахований ні при винесенні вироку, ні при його оскарженні в апеляційному суді, ні при виконання вироку, а тому, з метою недопущення права засудженого на захист, адвокат наполягала на зарахуванні цього часу в строк відбування покарання, виходячи з положень ст. 72 КК України.
Прокурор заперечував проти задоволення такого клопотання.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
У відповідності до п.14 ч.1 ст. 537 КПК України Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Час перебування засудженого в лікувальній установі під час відбування покарання у виді позбавлення волі зараховується у строк позбавлення волі, відповідно до вимог ст. 540 КПК України.
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.10.2014 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, обвинувачений взятий під варту з зали суду негайно.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року зазначений вирок залишений без змін.

Так, матеріали кримінального провадження містять дані про направлення підозрюваного ОСОБА_3 до медичного закладу для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, відповідно до клопотання слідчого від 05 лютого 2014 року.

У відповідності до ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2014 року ОСОБА_3 поміщено в судове відділення Дніпропетровської обласної психоневрологічної лікарні для проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

У відповідності до висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_3 поступив у відділення 18 лютого 2014 року, експертиза проведена 20 березня 2014 року.

04 лютого 2014 року обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, на підставі ухвали слідчого судді.

Діючи норми КПК України дозволяють суду вирішувати всякого роду питання, що виникають під час виконання вироків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 відбув покарання, призначене вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.10.2014 року, а тому суд позбавлений можливості вирішувати питання, пов`язані з виконанням вироку суду, який на момент розгляду клопотання особи, що відбувала покарання, відбула призначене йому покарання повністю.

Керуючись ст. 537-540 КПК України, суд,-

у х в а л и в:
Відмовити засудженому ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про зарахування в строк відбування покарання часу перебування засудженого у лікувальній установі.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Дніпровського апеляційного через Новомосковський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1