Справа № 445/1095/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2019 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Підлипці Золочівського району Львівської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, -
ОСОБА_4 , 16 листопада 2015 року, точного часу не встановлено, з метою подальшого використання для призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, умисно, шляхом внесення неправдивих відомостей та завірення документа своїм особистим підписом, підробила офіційний документ - "декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії", в якому у розділі ІІІ "Інформація про витрати на придбання майна, товарів або послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень, які здійсненні протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії" особисто, письмово зазначила завідомо неправдиву інформацію про те, що ніхто із зареєстрованих у житловому будинку АДРЕСА_1 осіб, не витрачав кошти на придбання майна, товарів або послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень, які здійсненні протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, хоча, 21.10.2015 року ОСОБА_5 , який проживав в будинку ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , зареєстрував за собою на праві приватної власності автомобіль "Skoda Octavia", який був придбаний за 86 000 гривень. Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем.
Крім цього, ОСОБА_4 , 16 листопада 2015 року, точного часу не встановлено, знаходячись в Управлінні соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області, що по вул. Пачовського, 7, м. Золочів Львівської області, умисно, шляхом подання в Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області з метою отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, використала раніше завідомо підроблений нею документ - "декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії", в кому містилася завідомо неправдива інформація про те, що ніхто із зареєстрованих у житловому будинку АДРЕСА_1 осіб, не витрачав кошти на придбання майна, товарів або послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень, які здійснені протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, хоча 21.10.2015 року ОСОБА_5 , який проживав в будинку ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , 21.10.2015 зареєстрував за особою на праві приватної власності автомобіль "Skoda Octavia", який був придбаний за 86 000 гривень.
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
Також встановлено, що ОСОБА_4 , 16 листопада 2015 року, точного часу не встановлено, звернулася в Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області, що за адресою: м. Золочів, вул. Пачовського, 7 Львівської області із заявою про призначення їй житлової субсидії. В той же час, усвідомлюючи те, що у разі подання нею у повному обсязі або достовірних відомостей про себе та осіб, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому будинку в якому вона проживає, що за адресою: АДРЕСА_1 , а також про їх доходи і витрати, їй може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання, шляхом обману, умисно, з корисливих мотивів та корисливою метою, а саме з метою отримання субсидії, подала "декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії" в якому містилася завідомо неправдива інформація про те, що ніхто із зареєстрованих у житловому будинку АДРЕСА_1 осіб, не витрачав кошти на придбання майна, товарів або оплату послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень, які здійсненні протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, хоча. 21.10.2015 року ОСОБА_5 , який проживав в будинку ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , 21.10.2015 року зареєстрував за собою на праві приватної власності автомобіль "Skoda Octavia", який був придбаний за 86 000 гривень.
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство).
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях визнала повністю, вказала, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Обвинувачена ОСОБА_4 подала клопотання про звільнення її від призначеного покарання на підставі п. "Г" ч. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Заслухавши думку учасників судового розгляду, та враховуючи, що ніким не оспорюються фактичні обставини справи та кваліфікація пред`явленого обвинувачення, суд заслухавши пояснення обвинуваченої та оголосивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченої, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів що підтверджують обставини справи, які ніким не оспорюються.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 органом досудового розслідування правильно кваліфіковано ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України.
При визначенні міри покарання суд керується вимогами ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на диспансерному обліку з приводу наркологічного чи психіатричного захворювання не знаходиться, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої є щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
У зв`язку із зазначеним, суд вважає за доцільне ОСОБА_4 призначити покарання у виді обмеження волі. Однак, беручи до уваги пом`якшуючі обставини, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 без відбування покарання у виді обмеження волі, тобто при обранні міри покарання слід застосувати ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням та згідно ст. 76 КК України покласти на неї певні обов`язки.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченої від відбування покарання на підставі п. «Г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
07.09.2017р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Згідно ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п. «Г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572
З матеріалів кримінального провадження, вбачається, що ОСОБА_4 є інвалідом третьої групи, а саме дана обставина підтверджена посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , видане по інвалідності третьої групи загального захворювання, безстроково.
ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення, які є злочинами невеликої тяжкості, відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальні правопорушення ОСОБА_4 вчинила до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році».
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої амністії, передбачених ст. 9 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.
Запобіжні заходи, щодо обвинуваченої по даній справі не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», п. «Г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, та призначити їй покарання:
- за ч. 1 ст.190 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі;
- за ч. 1 ст.358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;
- за ч. 4 ст.358 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України, покласти на засуджену ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі пункту «Г» ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Суддя ОСОБА_1