Справа № 573/1149/19
Номер провадження 1-кп/573/118/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 20 травня 2019 року за №0000238, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Суми, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , освіта середня, не працюючого, неодруженого, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаряпсихіатра з діагнозом: «Психічний інфантилізм», раніше судимого:

- вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 вересня 2018 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 НМДГ, що становить 850 грн., штраф сплачено 27 грудня 2018 року;

- вироком Білопільського районного суду від 20 лютого 2019 року за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України до 2 років обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік;

- вироком Білопільського районного суду від 25 липня 2019 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71, ст. 72 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, за вказаним вироком 27 вересня 2019 року затриманий та поміщений до Сумського СІЗО, де перебуває на даний час, судимості не зняті та не погашені,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
18 травня 2019 року близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_4 разом зі своїми знайомими вживав спиртні напої поблизу домогосподарства АДРЕСА_3 . У цей час до вказаного домогосподарства на велосипеді під`їхав ОСОБА_6 . Останній зробив ОСОБА_4 та його знайомим зауваження з приводу того, що вони розпивали спиртні напої біля його будинку. На цьому ґрунті між ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_4 і його товаришами з іншої сторони виникла словесна сварка, яка переросла в бійку, що тривала близько 10 хвилин.

Перед початком бійки ОСОБА_6 у присутності ОСОБА_4 зняв з себе куртку-вітровку та поклав її на купі з цеглою біля свого домогосподарства за вищевказаною адресою.

По закінченню бійки, в той час, коли ОСОБА_6 витирав обличчя і приводив себе в порядок, ОСОБА_4 звернув увагу на куртку останнього, яка лежала на купі з цеглою біля домогосподарства АДРЕСА_3 . У цей час у ОСОБА_4 , який був добре обізнаний у тому, що вказана куртка належить ОСОБА_6 , оскільки бачив як останній знімав її, виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, ОСОБА_4 , маючи не зняті та не погашені судимості за вчинення умисних злочинів проти власності, скориставшись тим, що ОСОБА_6 та інші особи за його діями не спостерігають, діючи таємно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання матеріальної шкоди власнику майна, непомітно для інших осіб швидко взяв до рук вказану куртку-вітровку ТМ «Alekxanier wang», вартістю 400 грн. та пішов до себе додому.

По дорозі ОСОБА_4 виявив у кишені викраденої ним куртки мобільний телефон марки «Nomi», модель NB-184 Black-Gray, вартістю 223 грн. з сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар», вартістю 35 грн. Усвідомлюючи, що вказаний мобільний телефон належить ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії та реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, проігнорував можливість повернути зазначений мобільний телефон власнику, а натомість залишив його собі, таким чином скоїв викрадення чужого майна.

Того ж дня ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Такими чином, ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 658 грн.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював їх суспільно небезпечний характер, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема, підтвердив, що 18 травня 2019 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, перебуваючи біля домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , разом зі своїми друзями розпивав спиртні напої. Щодо цього їм зробив зауваження мешканець вказаного домогосподарства, який під`їхав на велосипеді. Надалі між ними виникла сварка, яка переросла в бійку. Після закінчення бійки, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав куртку потерпілого чорного кольору, яка лежала на купі цегли біля вказаного вище домогосподарства, та пішов додому. По дорозі виявив у кишені вказаної куртки мобільний телефон марки «Nomi» чорно-сірого кольору, який також залишив собі. У подальшому викрадене майно видав працівникам поліції. Вартість викраденого не оспорює.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Вищезгаданий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання суд відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Особу обвинуваченого, який маючи не зняті та не погашені судимості за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став і повторно вчинив аналогічне кримінальне правопорушення, не одружений, не працює, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, разом з тим перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «психічний інфантилізм», при цьому як під час вчинення злочину так і на даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, не інвалід, за місцем проживання характеризується негативно, як особа, яка веде антигромадський спосіб життя, зловживає алкоголем (а. с. 52-70).

Визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Також суд враховує думку потерпілого ОСОБА_6 , викладену в адресованій суду письмовій заяві, відповідно до якої останній претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, при призначенні покарання покладається на розсуд суду (а. с. 23).

Таким чином, беручи до уваги що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені вище пом`якшуючі покарання обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд прийшов до висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 заслуговує на покарання в межах санкції зазначеної частини статті кримінального закону, у виді позбавлення волі.

Призначаючи покарання, суд також враховує, що інкримінований злочин обвинувачений вчинив у період відбування покарання з випробуванням за вироком Білопільського районного суду від 20 лютого 2019 року та до постановлення цим же судом вироку від 25 липня 2019 року, у зв`язку з чим остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно призначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань.

На думку суду, призначення цього покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України. При цьому суд не вбачає підстав для застосування при призначенні обвинуваченому покарання положень ст. 69 КК України.

Оскільки 27 вересня 2019 року ОСОБА_4 затриманий за вироком Білопільського районного суду від 25 липня 2019 року, у строк покарання за цим вироком необхідно зарахувати ту частину покарання, що відбута за попереднім вироком, тобто за період з 27 вересня 2019 року по 09 жовтня 2019 року включно.

Майнова шкода, завдана кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_6 на суму 658 грн., відшкодована на стадії досудового розслідування шляхом повернення викраденого майна.

На підставі ст. 100 КПК України речові докази: чоловіча куртка-вітровка ТМ «Alekxanier wang» та мобільний телефон марки «Nomi» модель NB-184 Black-Gray, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому як власнику (а. с. 50-51).

Під час досудового розслідування проводилися судова товарознавча експертиза, вартість якої становить 785 грн. 05 коп. (а. с. 49). На підставі ст. 124 КПК України вказана сума процесуальних витрат підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Під час досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Білопільського районного суду Сумської області від 25 липня 2019 року, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбутого покарання ту частину покарання, що відбута за вироком Білопільського районного суду від 25 липня 2019 року, тобто за період з 27 вересня 2019 року по 09 жовтня 2019 року включно.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 10 жовтня 2019 року.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у сумі 785 (сімсот вісімдесят п`ять) гривень 05 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: