06.12.2019 Справа № 756/2555/18
Унікальний № 756/2555/18
Порядковий № 1-кп/756/335/19
В И Р О К
Іменем України

06 грудня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0009358 від 09.10.2017 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сухумі, громадянина Грузії, з вищою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

09.10.2017 близько 14години 20 хвилин ОСОБА_5 перебував за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 46, де звернув увагу на автомобіль марки «Subaru» модель «Legacy», державний номерний знак « НОМЕР_1 », темно-червоного кольору, який знаходився неподалік тильної сторони вищевказаного будинку.
В цей момент у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме майна, яке знаходиться у вказаному автомобілі, шляхом відкриття цього автомобіля за допомогою пристрою для зняття автосигналізації із автомобіля (сканера), який він раніше придбав та на той момент зберігав в кишені своєї жилетки,в яку був одягнутий.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, ОСОБА_10 впевнившись, що за його злочинним діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та він діє таємно, підійшов до автомобіля марки «Subaru», модель «Legacy», державний номерний знак « НОМЕР_1 », темно-червоного кольору, який належав ОСОБА_11 , дістав заздалегідь підготовлений пристрій для зняття автосигналізації із автомобіля (сканер) та відсканував сигнал закриття вказаного автомобіля.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_10 після зняття автосигналізації безперешкодно відчинив задні дверцята вказаного автомобіля та дістав звідти поліетиленовий пакет білого кольору, у якому знаходилося майно, належне ОСОБА_12 , загальною вартістю 10800 грн., а саме: жіночу шубу чорного кольору, вартість якої складала 10000 грн., жіночі босоніжки бордового кольору вартістю 200 грн., жіночий спортивний костюм марки «Adidas» вартістю 200 грн., плаття жіноче вартістю 200 грн., Power Bank коричневого кольору вартістю 200 грн.
В подальшому ОСОБА_13 , тримаючи при собі викрадене майно, яке належить ОСОБА_12 , а саме: жіночу шубу чорного кольору, вартість якої складає 10000 грн., жіночі босоніжки бордового кольору вартістю 200 грн., жіночий спортивний костюм марки «Adidas» вартістю 200 грн., плаття жіноче вартістю 200 грн., Power Bank коричневого кольору вартістю 200 грн., направився в бік будинку № 46 по вулиці Вишгородській в місті Києві, тим самим розпорядився вказаним майном на власний розсуд.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_10 спричинив ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 10800 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та повністю підтвердив обставини вказані вище щодо часу, місця, мети, способу вчинення ним крадіжки, щодо кількості, вартості, асортименту та виду товару, який він таємно викрав. Обвинувачений стверджує, що шкодує про вчинене, обіцяє в подальшому не вчиняти правопорушень, просить його суворо не карати. Повідомив, що після виявлення вчиненого ним злочину у нього працівниками поліції були вилучені речі потерпілої, які він таємно викрав з автомобіля.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину є доведеною.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.ст. 65-67 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України вчинений обвинуваченим злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
ОСОБА_5 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 характеризується посередньо, скарг та звернень від сусідів та мешканців мікрорайону до управителя мікрорайону «Дегтярівська» щодо обвинуваченого не надходило. На обліках лікарів нарколога та психіатра він не перебуває, одружений, з його слів має неповнолітніх дітей, проте вказана обставина документально не підтверджена.

Відповідно до вимоги про судимість ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Сухумі, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягався до кримінальної відповідальності в 2011 році за ч. 1 ст. 185 КК України, 15.08.2011 постановою Оболонського районного суду м. Києва він був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст.ст. 1 п. «в», 6 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011 року.

Крім того, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Сухумі, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , був засуджений вироком Київського районного суду м. Сімферополя від 22.10.2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, в порядку ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України. Ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 24.01.2013 вказаний вирок було змінено в частині кваліфікації, де ч. 2 ст. 185 КК України було перекваліфіковано на ч.1 ст. 185 КК України, а в решті вирок залишено без змін (номер рішення в ЄДРСР 30587389). Зі змісту вказаного рішення вбачається (шляхом повного доступу), що злочин було вчинено тим же способом, що і 09.10.2017 за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 46.

Даних про відбування обвинуваченим покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Сімферополя від 22.10.2012 року, який після апеляційних змін набрав законної сили 24.01.2013, суду не надано, як не надано і інформації про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку.

З огляду на викладене, суд всі сумніви трактує на користь обвинуваченого, а тому, як було зазначено вище, дії ОСОБА_5 кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до висновку пробаційної служби, викладеного у досудовій доповіді, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим є середнім, а його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства. Орган пробації вважає за доцільне, у разі застосування судом ст. 75 КК України при призначенні покарання, покласти на ОСОБА_5 обов`язок, передбачений п. 2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 185 КК України, ближче до найвищої межі, враховуючи те, що вказана особа, не дивлячись на його попередній досвід, не припиняє своїх посягань на чуже майно. При цьому суд дійшов до висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливі без відбування ним покарання та вважає за доцільне звільнити обвинуваченоговід відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Суд переконаний, що саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Речові докази суду не надавалися та судом не досліджувалися, тому питання про їх долю не вирішується судом в порядку ч.9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає наступні покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1