Справа № 175/1289/19
Провадження № 1-кп/175/77/19
Вирок

Іменем України

24 вересня 2019 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000131 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Славна Липовецького району Вінницької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 25 січня 2019 року близько 21:00 години, зайшов на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де в цей час в приміщенні літньої кухні знаходились раніше незнайомий йому власник будинку ОСОБА_5 та раніше знайома ОСОБА_6 .

В приміщенні літньої кухні між обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла сварка на ґрунті ревнощів до ОСОБА_6 , яка переросла у бійку в ході якої у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , знаходячись на порозі літньої кухні, діючи на грунті ревнощів, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , наніс останньому не менше двох ударів кулаками в обличчя потерпілому від яких той впав на підлогу, після чого ОСОБА_4 наніс не менше 4-6 ударів ногами по тулубу потерпілого, спричинивши ОСОБА_5 , згідно висновку судово -медичної експертизи № 876е від 23 березня 2019 року наступні тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців в обох параорбітальних областях; закритої травми грудної клітини з переломом 6-го ребра ліворуч по бічній поверхні зі зміщенням уламків, з явищами підшкірної емфіземи лівої половини грудної клітини та лівостороннього пневмотораксу, чисельних саден грудної клітини. За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців в обох пара орбітальних областях- відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні, (21 день) на підставі п. 2.2.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень».

Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини з переломом 6-го ребра ліворуч по бічній поверхні зі зміщенням уламків, з явищами підшкірної емфіземи лівої половини грудної клітини та лівостороннього пневмотораксу, чисельних саден грудної клітини-відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п. 2.1.3.-л, «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень».

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав в повному обсязі та розповів у деталях про обставини скоєного, а саме дійсно в січні 2019 року він проживав в незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , яка 25 січня 2019 року у вечорі пішла з дому та пішла до ОСОБА_5 . В той же вечір приблизно о 21 годині він приревнував та пішов до дому ОСОБА_5 , де після того як останній відчинив двері почав завдавати йому удари кулаками в обличчя від яких той впав на підлогу, після чого наніс не менше 4-6 ударів ногами по тулубу потерпілого. Просив суд врахувати що він щиро розкаявся, та суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що 25 січня 2019 року у нього з обвинуваченим виникла сварка, яка переросла у бійку з причини находження у нього вдома ОСОБА_6 . Обвинувачений наніс йому удари кулаками в обличчя від яких той впав на підлогу, а після наніс не менше 4-6 ударів ногами по тулубу. Він на даний час не має претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого, оскільки той сплатив йому кошти на лікування. Щодо міри покарання обвинуваченому просив суд суворо не карати, та не позбавляти його волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що наведеними доказами у своїй сукупності у повному обсязі доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Обставинами, що помякшують його покарання, судом встановлено визнання вини та щирє каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд також враховує положення ст.ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Суд, вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, наявність пом`якшуючих обставин у виді повного визнання вини і активного сприяння у розкритті злочину, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, його вік, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває та ставлення до вчиненого, обставини та характер вчиненого злочину, позицію потерпілого, який просив суд застосувати покарання не пов`язанне з позбавленням волі, суспільну небезпеку його дій, а саме в умисному заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе при застосуванні покарання у виді позбавлення волі за правилами ст.ст.75,76 КК України на чому наполягав прокурор, та таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту строком до 26 травня 2019 року - сплинув, а тому його дія судом не вирішується.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України і піддати кримінальному покаранню у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за умови, що на протязі 3 (трьох) років іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази по кримінальному провадженні №0000131, а саме: DVD-R диск із записом слідчого експерименту, диск додаток до протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 залишити в матеріалах кримінального провадження (а.с.п.19,93).
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1