Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
697/771/19: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Кримінальні правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту; Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами.
Надіслано судом: 10.07.2019. Зареєстровано: 11.07.2019. Забезпечено надання загального доступу: 12.07.2019.
Дата набрання законної сили: 04.11.2019
Результат оскарження 04.11.2019 Апеляційний суд Черкаської області: закриття апеляційного розгляду у зв`язку з відмовою апелянта від своїх вимог
Номер судового провадження: 1-кп/697/107/2019
Справа № 697/771/19
Провадження № 1-кп/697/107/2019
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2019 р.

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козарівка, Канівського району Черкаської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого електрогазозварювальником СП «Щире», одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не судимого,-

- у вчиненні кримінальної о правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_4 15.09.2018, близько 10 години, керуючи власним автомобілем марки «ВАЗ 2121» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись зі швидкістю близько 64-67 км/год. по вул. Колгоспній в с. Копіювате, Канівського району Черкаської області в напрямку від центру села до ферми ТОВ СП «Щире», що розташована на околиці, поряд із територією ТОВ НВФ «Урожай», що по вул. Колгоспна, 170, побачив велосипедиста ОСОБА_6 , яка рухалася у попутному напрямку, а потім змінила напрямок руху та почала повертати ліворуч. При цьому ОСОБА_4 , діючи необережно, не передбачив можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, порушивши вимоги пунктів 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 згідно яких: «У разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди», «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.» допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 , яка відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/1449 від 10.12.2018 внаслідок наїзду автомобіля отримала тілесні ушкодження у вигляді травми голови з переломом потиличної кістки та геморагічним забоєм головного мозку, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя. Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 4/153 від 21.03.2019 у дорожній обстановці, яка склалася на момент дорожньо-транспортної пригоди, у момент виникнення небезпеки для руху водій автомобіля ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_6 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди, як при допустимій швидкості в населених пунктах - 50 км/год., так і при розрахованій 64…67км/год. У причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, знаходився виїзд велосипедиста ОСОБА_6 на смугу руху автомобіля ВАЗ-2121 під керуванням водія ОСОБА_4 у момент коли останній мав технічну можливість своїми одноособовими діями уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_6 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди.

II. Пояснення учасників кримінального провадження

У ході судового розгляду справи ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що 15.09.2018, близько 10 години 15 хвилин він рухався на власному автомобілі ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 по дорозі в с.Копіювате у напрямку від магазину, що в центрі села до ферми СП «Щире», що розташована на околиці. В автомобілі був сам та рухався із швидкістю приблизно 55 км/год. Доїжджаючи до території ТОВ «Урожай», побачив, що по правій стороні дороги в попутному напрямку їхала жінка на велосипеді. Він скерував авто ближче до лівого краю дороги та коли наблизився до жінки, то вона раптово повернула вліво та стала переїжджати дорогу, при цьому не подавши ніяких знаків про намір виконати маневр. Він відразу натиснув на гальма та намагався з`їхати вліво, але йому це не вдалося і він скоїв наїзд на жінку, яка від цього впала перед автомобілем разом з велосипедом. Вказує, що відразу вибіг з автомобіля та підбіг до жінки, видимих ушкоджень на ній не бачив, але остання сказала, що вдарилася головою. Після цього, їх доставили до Канівського ЦРЛ. Зазначає, що вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнає повністю, але вважає, що потерпіла під час руху на велосипеді теж порушила правила дорожнього руху. Цивільний позов в частині стягнення з нього моральної шкоди не визнає, вважає заявлену суму надто великою у співрозмірності з отриманими нею травмами.

З показів потерпілої ОСОБА_6 , які дані нею в судовому засіданні встановлено, що 15.09.2018, близько 10 години вона вирішила поїхати на велосипеді на кладовище, що розташоване в кінці села Копіювате. Як відбувся наїзд не пам`ятає. Згадує, що рухалася по правій крайній стороні дороги та попереду бачила вже територію підприємства де працює, а далі не пам`ятає. Прийшла до тями вже в автомобілі, відчула дуже сильну біль в області голови та побачила поруч медсестру, яка повідомила їй, що вони їдуть в лікарню і, що її збив автомобіль. По приїзду в лікарню, її помістили на стаціонарне лікування в неврологічне відділення, де вона лікувалась до 27.09.2019. Однак, після виписки почувалася почувала себе погано, відчувала часті головні болі, а тому вирішила зробити МРТ голови, за результатами якого виявлено перелом потиличної кістки. Наполягає на задоволенні позовних вимог щодо стягнення матеріальних та моральних збитків в повному обсязі та просить засудити обвинуваченого ОСОБА_4 та призначити реальну міру покарання.

III. Докази, які підтверджують пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення.

Крім повного визнання вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні повністю доведена дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, показами потерпілої.

Крім цього, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження:

- витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000695 від 21.11.2018, згідно якого надійшло повідомлення про те, що 15.09.2018, близько 10 години ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2121 та рухаючись по вул.Колгоспній в с.Копювато, Канівського району Черкаської області допустив наїзд на ОСОБА_6 , що рухалася на велосипеді та переїздила проїжджу частину дороги, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, що відносяться до категорії тяжких (а.с.51);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.11.2018, згідно якого ОСОБА_6 повідомила про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.52);

- висновками експертів № 02-01/1449 від 10.12.2018 та 02-01/1239 від 24.10.2018 за результатами проведення судово-медичних експертиз, відповідно до яких у ОСОБА_6 мали місце наступні тілесні ушкодження: травма голови з переломом потиличної кістки та геморагічним забоєм головного мозку; вказані ушкодження могли виникнути в час та при обставинах під час дорожньо-транспортної пригоди, коли вона рухалася на велосипеді та на неї вчинив наїзд автомобіль; виявлені тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя (а.с.53-55);

- висновком лікаря Канівської ЦРЛ щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.09.2018 встановлено, що у ОСОБА_4 ознак сп`яніння не виявлено (а.с.58);

- протоколом огляду місця події від 15.09.2018 року з планом-схемою ДТП та фото таблицею до нього підтверджено факт та місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобіля марки ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та велосипедиста ОСОБА_6 15.09.2018, близько 10 години 15 по вул.Колгоспній в с.Копіювато, Канівського району Черкаської області, навпроти заїзду на територію ТОВ НВФ «Урожай» (а.с.59-70);

- відповідно до висновку експертизи дослідження технічного стану транспортного засобу № 4/1018 від 14.01.2019 встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ходова частина автомобіля ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 перебувала в працездатному стані (а.с.72-74);

- відповідно до висновку експертизи дослідження технічного стану транспортного засобу № 4/1023 від 14.01.2019 встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди рульова система автомобіля ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 перебувала в працездатному стані (а.с.76-78);

- відповідно до висновку експертизи дослідження технічного стану транспортного засобу № 4/1019 від 14.01.2019 встановлено, що на момент дорожньо-транспортної гальмівна система автомобіля ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 перебувала в працездатному стані (а.с.80-82);

- постановою старшого слідчого СВ Канівського ВП ГУ НП в Черкаській області від 11.01.2019 автомобіль ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 та велосипед без маркувальних позначок визнано визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (а.с.84);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.03.2019, план-схемою до нього за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , який на місці ДТП, що сталася 19.05.2018 по вул.Колгоспній в с.Копіювато, Канівського району Черкаської області, навпроти заїзду на територію ТОВ НВФ «Урожай» розповів про її обставини (а.с.86-89);

- відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 4/153 від 21.03.2019 встановлено, що у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди водій автомобіля ВАЗ 2121 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 12.3.; 12.4. Правил дорожнього руху України; велосипедист ОСОБА_6 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна була діяти у відповідності до вимог п.10.1. Правил дорожнього руху України; водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_6 шляхом своєчасного застосування екстренного гальмування в умовах місця пригоди, як при допустимій швидкості в населених пунктах - 50 км/год, так і при розрахованій - 64.. .67 км/год.; у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, знаходився виїзд велосипедиста ОСОБА_6 на смугу руху автомобіля ВАЗ 2121 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 у момент, коли останній мав технічну можливість своїми одноособовими діями уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_6 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди (а.с.91-94).

IV. Висновки суду щодо доведеності вчинення ОСОБА_4 кримінального

правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

Оцінивши всі докази у сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

V. Призначення покарання

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Відповідно до п. 20. постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" № 14 23.12.2005 р. при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнав свою вину у скоєному, щиро кається, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні малолітню дитину, що згідно ст. 66 КК України, суд визнає, як пом`якшуючі обставини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, також що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи характеризуючи дані особи обвинуваченого, який визнав свою вину, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а отже готовий нести кримінальну відповідальність, з урахуванням пом`якшуючих обставин, зважаючи на обставини скоєння кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, суд приходить до висновку, що міра покарання обвинуваченому ОСОБА_4 повинна бути призначена в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, а вид покарання позбавлення волі, без застосуванням додаткової міри покарання - позбавлення права керування транспортним засобом, що у повній мірі буде відповідати вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Крім того, з врахуванням вищевикладеного суд вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, що сприятиме досягненню мети покарання, буде необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, а також витрат на правову допомогу слід задовольнити частково з таких підстав.

Щодо позовних вимог потерпілої ОСОБА_6 про стягнення моральної та матеріальної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_4 , то суд вважає, що цивільний позов в цій частині підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

За ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 56 КПК України потерпілі мають право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд враховує положення ст. 129 КПК України та бере до уваги доведеність підстав та розміру заявленого цивільного позову.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи те, що обвинуваченим ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в сумі 2 575,04 грн. визнаний в повному обсязі, суд вважає за необхідне задовольнити повністю заявлені потерпілою позовні вимоги в цій частині.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у тому числі: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст. 21 Конституції України).

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Виходячи із зазначених норм Конституції України та ЦК України, суд вважає, що потерпіла має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок протиправної поведінки обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Глибина фізичних та душевних страждань потерпілих, на думку суду, є значною та відчутною, але не критичною. Безперечно особа страждала, протиправні дії відносно неї викликали зміни в її морально-психологічному стані, що внесло в її життя душевний та моральний дискомфорт, проте суду не надано доказів, що ці зміни досягли рівня клінічно значимих порушень її психіки.

Виходячи із вищезазначеного, враховуючи обставини скоєного кримінального правопорушення, керуючись вимогами розумності і справедливості, суд вважає, що на користь потерпілої ОСОБА_8 з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає стягненню моральна шкода в сумі по 15 000,00 грн., що буде співрозмірним з пережитими душевними хвилюваннями та переживаннями.

Що стосується позовних вимог про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне.

Відповідно до припису ч. 5 ст. 128 КПК України, суд застосовує норми ЦПК України.

Ст. 134 ЦПК України передбачає вимогу до кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Наслідком невиконання цього обов`язку є право суду відмовити у відшкодуванні судових витрат, крім витрат на сплату судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону в доведенні іншої фактичної суми судових витрат, що підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. У разі істотного збільшення або зменшення заявленої до відшкодування суми судових витрат порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком сторона повинна довести неможливість передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку або поважність причин зменшення суми.

Виходячи із змісту статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 48 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 січня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог відшкодування таких витрат.

З огляду на викладене позовні вимоги в частині відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 6 838,76 грн. підлягають до повного задоволення, оскільки факт понесення таких витрат потерпілою доведено в передбаченому Законом порядку повністю (а.с.40, 115-117).

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 не обиралася, а тому до вступу вироку в законну сили йому необхідно обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, після чого скасувати.

Суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судових експертиз, які в загальній сумі складають 3 432,00 грн.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну сили обрати у виді особистого зобов`язання, а після чого скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судових експертиз, які в загальній сумі складають 3 432,00 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, а також витрат на правову допомогу задовольнити частково, а саме:

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальні збитки в сумі 2 575,04 грн., моральну шкоду в сумі 15 000,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 6 838,76 грн.;

Речові докази: автомобіль марки ВАЗ 2121 реєстраційний номер НОМЕР_2 та велосипед повернути власникам.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінально-процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінально-процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Згідно з оригіналом: оригінал зберігається при матеріалах справи № 697/771/19

Головуючий ОСОБА_1

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...