ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/3289/19 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2408/19 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції судове провадження№ 635/3289/19 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 23 травня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 посилаючись на незаконність ухвали суду першої інстанції, просить ухвалу скасувати та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. В обґрунтування своєї апеляційної скарги, засуджений зазначає, що за час відбування покарання в ТВК №100 своїм сумлінним відношенням до праці, неухильним дотриманням встановленого порядку відбування покарання, участю в соціальних програмах установи він довів, що в його особистості відбулися такі позитивні зміни, які сформували його готовність до законослухняної соціально-орієнтованого життя на волі в якості повноправного члена суспільства, тобто в повній мірі довів своє виправлення. Крім того пояснює, що він офіційно працевлаштований адміністрацією установи з 2014 року. Заборгованість погасив ще на стадії досудового розгляду. Позитивно характеризується, має 10 заохочень від адміністрації установи, стягнень не має.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення засудженого та захисника, які наполягали на задоволенні апеляційних вимог щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши ухвалу, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_7 належить залишити без задоволення, з наступних підстав.
Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Як вбачається з відомостей судового провадження та особової справи ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий:
- 04.02.1992 Київським районним судом м.Харкова за ч.3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст.ст.42,46-1 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;
- 05.11.1998 Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 142 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 10.05.2001 за відбуттям строку покарання;
- 17.07.2002 Красноградським районним судом Харківської області за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту. Звільнений 02.09.2002 за відбуттям строку покарання.
На даний час ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 29 січня 2014 року ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Судом першої інстанції, на підставі відомостей, що є наявними в матеріалах особової справи, об`єктивно встановлено, що ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12.02.2016 у зв`язку зі змінами в ч.5 ст. 72 КК України, внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015, в строк покарання зараховано час знаходження під вартою з 09.11.2013 по 03.03.2014.
Початок строку відбуття покарання - 09.11.2013 року
Кінець строку відбуття покарання - 18.07.2020 року
Відповідно до положень ст.81КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Пунктом 3 частини 3 зазначеної статті передбачається, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 09.11.2013. Під час перебування у Харківському СІЗО режим тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.
З 20.03.2014 ОСОБА_7 відбуває строк покарання в Темнівській виправній колонії (№ 100). За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений адміністрацією установи 10 разів, стягнень не має. Працевлаштований рахівником до промислової зони установи. До праці ставиться позитивно, постановлені завдання виконує повністю та своєчасно. У взаємовідносинами з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої йому роботи, здійснює за ним належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумної ініціативою.
Питання щодо можливого застосування ст.81КК України було розглянуто 31.10.2018, але рішенням комісії установи було відмовлено у застосуванні до останнього умовно дострокового звільнення, як особі, яка не довела свого виправлення.
У колегії суддів немає підстав та відомостей, що ставлять під сумнів такі висновки комісії, створеної адміністрацією установи, де засуджений відбуває покарання, оскільки лише адміністрація цієї установи систематично та безпосередньо спостерігає за процесом перевиховання засудженого.
На аркуші справи 110 особової справи засудженого ОСОБА_7 міститься характеристика на засудженого ОСОБА_7 на зворотній стороні якої зазначено про те, що 31.10.2018 рішенням комісії йому було відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України, як особі, яка не довела свого виправлення.
З довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 вбачається, що останнє заохочення застосовано 12.07.2018 (а.с.111 особової справи).
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, яким чином засуджений ОСОБА_7 міг довести своє виправлення, оскільки з моменту розгляду питання адміністрацією виправної колонії про його умовно дострокове звільнення 31.10.2018, яким йому відмовлено, по день звернення до суду з даним клопотанням, він не отримував жодного заохочення, а тому, колегія суддів не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_7 норм ст. 81 КК України.
Як слушно зазначив прокурор під час апеляційного розгляду, наявність листа адміністрації виправної установи щодо можливості умовно дострокового звільнення засудженого немає переважного значення, оскільки згідно чинного КВК України адміністрація за наявністю певних позитивних підстав має право самостійно звернутися до суду з відповідним поданням, але на даний час матеріали провадження такого подання не містять, тому, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості враховувати ці доводи захисника та засудженого.
Вищенаведені висновки суду першої інстанції об`єктивно підтверджуються відомостями, що є наявними в особовій справі засудженого, а тому не можуть спростовуватись апеляційними доводами ОСОБА_7 , які містять лише його суб`єктивні твердження щодо можливості застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а також щодо його незгоди з оскаржуваною ухвалою.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо відмови у задоволенні заяви засудженого, внаслідок її передчасності.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 23 травня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення- залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

________________ ________________ ___________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4