УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 червня 2019 року, стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2015 року за ч.2 ст. 307, ст..69, ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ч.3 ст.321, ч.2 ст.311, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України на 6 років без конфіскації майна,
- якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
засуджений ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з ДУ «Снігурівська ВК №5»)
встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Короткий зміст ухвали.
Ухвалою суду першої інстанції в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовлено.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та несправедливою по відношенню до нього. Вказує, що суд безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про застосування до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
ОСОБА_5 зазначає, що він відбув більш за 2/3 частин строку покарання, призначеного за вироком суду. За період відбування покарання в ДУ «Ольшанська ВК (№53)» більше 2 років працював у столярній майстерні, був призначений бригадиром, мав п`ять заохочень. Дисциплінарні стягнення погашені. Закінчив курси слюсаря, про що отримав відповідний документ.

Зазначає, що на даний час відбуває покарання В ДУ «Снігурівська ВК «№ 5»), де також не порушує распорядок установи. За станом здоров`я не працює. За такого, вважає, що до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
У червні 2019 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення його від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково за наявності заохочень.
З клопотання вбачалося, що засуджений відбув більш за 2/3 частин строку покарання, призначеного за вироком суду, за період відбування покарання, став на шлях виправлення, п`ять разів заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Посилаючись на вказане, в клопотанні засуджений ставиться на вирішення питання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції зазначив, що за час відбування покарання в ДУ "Снігурівська виправна колонія (№5)" з 05.03.2019 року ОСОБА_5 зарекомендував себе з посереднього боку. На виробництві установи не працевлаштований за станом здоров`я. Намагається дотримуватись норм, які визначають порядок, умови відбування покарання, розпорядок дня установи, вимог пожежної безпеки. Стягнень та заохочень не має. За попереднім місцем відбуття покарання в ДУ "Ольшанська виправна колонія (№53)" згідно характеристики від 20.06.2018 року (а.с.67 особової справи) отримав п`ять заохочень, разом з тим характеризувався негативно. За допущенні порушення режиму відбування покарання три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, з яких двічі був поміщений до ДІЗО. Стягнення погашені у встановленому законом порядку.
Крім того, на засіданні комісії розглядалося питання про заміну засудженому не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням та 20.07.2018 року було відмовлено, також 29.05.2019 року розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та було відмовлено в усіх випадках як такому, що не довів свого виправлення.
Враховавши викладене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, а тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали без змін, дослідивши матеріали судового провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.

Згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

На думку апеляційного суду, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_5 , суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини провадження та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що засуджений не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі. При цьому слід зазначити, що таке звільнення є правом, а не обов`язком суду. Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції врахував не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання.

Згідно вимогам ст.81 КК України підставами умовно-дострокового звільнення є виправлення особи. Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Згідно до вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 з 05.03.2019 року відбуває покарання у державній установі "Снігурівська виправна колонія (№5)", призначене йому за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.08.2015 року за ч.2 ст.307, ст.69, ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ч.3 ст.321, ч.2 ст.311, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна. Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10.04.2019 року, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України, засудженому зараховано у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 02.07.2015 по 27.09.2015 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З 29.09.2015 року відбував покарання в ДУ «Ольшанська ВК (№53)». З 05.03.2019 року по теперішній час відбуває покарання В ДУ «Снігурівська ВК (№5)».
Початок строку 02.07.2015 року, кінець строку 07.04.2021 року. Таким чином, ОСОБА_5 фактично відбуто 2/3 частини призначеного йому покарання.
Відповідно до п.2 Постанови ПВС України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 ).
Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що він був засуджений за тяжкий злочин, та дані про особу засудженого, зазначені в його особовій справі.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, він неодноразово судимий, за попереднім місцем відбуття покарання в ДУ "Ольшанська виправна колонія (№53)" згідно характеристики від 20.06.2018 року (а.с.67 особової справи) отримав п`ять заохочень, разом з тим характеризувався негативно. За допущенні порушення режиму відбування покарання три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, з яких двічі був поміщений до ДІЗО. Допущенні порушення виражалися у порушенні режиму відбування покарання, а саме: груба поведінка до представників адміністрації установи, зберігання заборонених предметів. Стягнення погашені у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до інформації, яка міститься в матеріалах судового провадження та особової справи засудженого, на засіданні комісії 20.07.2018 року розглядалося питання про заміну засудженому не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням, також 29.05.2019 року розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та було відмовлено в усіх випадках, як такому, що не довів свого виправлення.
Враховуючи поведінку ОСОБА_5 за весь період відбування покарання, його негативну характеристику під час відбування покарання в ДУ «Ольшанська ВК №53», апеляційний суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, що виключає можливість його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, про що правильно зазначив в ухвалі суд першої інстанції і апеляційний суд погоджується з таким рішенням суду.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах особової справи засудженого, даних щодо його особи та поведінки під час відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, також рішення суду постановлене з урахуванням вимог кримінального матеріального та процесуального права, а тому є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
А крім того, апелянт не навів жодної достатньо переконливої підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.405, 407, 424, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 червня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: