ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1250/19 Справа № 211/5318/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001548 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2019 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, Азербайджан, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 22.09.2011 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, 70 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна;
- 03.04.2012 року Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі із конфіскацією майна, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України поглинуто покарання по вироку суду від 22.09.2011 року і призначено до відбуття покарання 8 років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання:
- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, за таких обставин.
В третій декаді вересня 2018 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи, що відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин і прекурсорів, включених до таблиці № 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. №770, на території України забороняється, діючи умисно, маючи умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу - Канабіс, для особистого вживання без мети збуту, у невстановлений досудовим розслідуванням час, при невстановлених обставинах незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб Канабіс, який він у подальшому сховав, у тільки йому відомому місці, за місцем свого фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , таким чином умисно незаконно почав зберігати наркотичний засіб, для особистого вживання, без мети збуту.
27.09.2018, в період часу з 10 год. 48 хв. до 12 год. 34 хв., слідчим СВ Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 , в межах кримінального провадження №0001085, на підставі ухвали слідчого судді Довгинцівського р/с м. Кривого Рогу ОСОБА_10 від 24.09.2018 року № 211/3067/18, в присутності понятих, із застосуванням відео фіксації, було проведено обшук приміщення квартири АДРЕСА_3 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено: в кімнаті № 2, 3 згортки газети та 2 пакетики із речовиною, яка згідно висновку судової експертизи № 2/8.6/723 від 24.10.2018 року, масою 88,489 г, 86,063 г, 195,284 г, 0,783 г, 0,780 г, являється канабісом, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить відповідно: 58,739 г, 57,180 г, 93,072 г, 0,718 г, 0,708 г, загальна складає 210,417 грамів, що у відповідності з наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000 Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу перевищує невеликий розмір у 5 г. та є достатнім розміром для притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Крім того, ОСОБА_7 , маючи злочинний намір, направлений на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв, усвідомлюючи заборону вільного обігу, та його карність, не маючи дозволу на придбання та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв, в порушення Положення про дозвільну систему (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 576, з наступними змінами), Інструкції Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів (затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08. 1998 № 622; зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. №292, в невстановлений період часу, в невстановленому місці, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, незаконно придбав наступну вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої: газобалонний пневматичний пістолет «654К» калібру 4,5 мм; пістолет марки «ROHM», «RG 88» калібру 9мм Р.А.К.; шість патронів калібру 9 мм Р.А.; десять патронів 12 калібру; один патрон 5,45-мм; 1 корпус гранати Ф-1; 1 корпус гранати РГД-5; 2 запали типу УЗРГМ-2.
В подальшому, приблизно в третій декаді вересня 2018 року, в невстановлений період часу, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на незаконне зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, та його карність, не маючи дозволу на спеціального зберігання, прибув до приміщення квартири АДРЕСА_3 , де, з метою приховання злочину, незаконно почав зберігати, у тільки йому відомому місці, вказану вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухові речовини, вибухові пристрої.
27.09.2018 року, в період часу з 10 год. 48 хв. до 12 год. 34 хв., слідчим СВ Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 , в межах кримінального провадження № 0001085, на підставі ухвали слідчого судді Довгинцівського р/с м. Кривого Рогу ОСОБА_10 від 24.09.2018 року № 211/3067/18, в присутності понятих, із застосуванням відеофіксації, було проведено обшук приміщення квартири АДРЕСА_3 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено: газобалонний пневматичний пістолет «654К» калібру 4,5 мм, серійний номер « НОМЕР_1 », який, згідно висновку експерта №29/3.1/1884 від 25.10.2018 - до вогнепальної зброї не належить; пістолет марки «ROHM», «RG 88» калібру 9мм Р.А.К., який, згідно висновку експерта №29/3.1/1884 від 25.10.2018 є вогнепальною зброєю; шість патронів калібру 9 мм Р.А., які, згідно висновку експерта №29/3.1/1884 від 25.10.2018 до категорії боєприпасів не відносяться; десять патронів 12 калібру, які, згідно висновку експерта №29/3.1/1884 від 25.10.2018 є мисливськими патронами 12 калібру до вогнепальної мисливської зброї 12 калібру (мисливські рушниці «ТОЗ», «ИЖ» та ін.); один патрон 5,45-мм, який, згідно висновку експерта №29/3.1/1884 від 25.10.2018 є проміжним патроном центрального бою зразка 1974 року до бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм (автоматична вогнепальна зброя системи Калашникова зразка 1974 року); 1 корпус гранати Ф-1, яка, згідно висновку експерта №33/5.2/427 від 23.10.2018 придатна до виробництва вибуху, і відносяться до категорії вибухових речовин; 1 корпус гранати РГД-5, яка, згідно висновку експерта №33/5.2/427 від 23.10.2018 до категорії бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв не відноситься та виробництва вибуху не придатна; два уніфіковані запали дистанційної дії типу УЗРГМ-2, які, згідно висновку експерта №33/5.2/427 від 23.10.2018 відносяться до категорії вибухових пристроїв. придатні до використання за цільовим призначенням до вибуху, які ОСОБА_7 , в порушення Положення про дозвільну систему (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. №576, з наступними змінами), Інструкції Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів (затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08. 1998 № 622; зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. № 292, зберігав з невстановленого часу до 27.09.2018, без передбаченого законодавством дозволу.
Не погоджуючись з вказаним вироком, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, застосувавши положення ст. 75 КК України.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував те, що обвинувачений на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується нормально, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме повне визнання вини та щире каяття. Вказує, що судом також не враховано дії обвинуваченого щодо добровільної видачі заборонених предметів, які у нього знаходились, як активне сприяння слідству у розкритті злочину, що на його думку є обставиною, що пом`якшує покарання.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, захисник ОСОБА_6 надав до апеляційного суду заяву про проведення розгляду без його участі, у зв`язку з чим, з урахуванням думки прокурора, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого та його захисника, відповідно до вимог ст. 405 КПК.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинуваченого, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні щодо обставин, які ніким не оспорювались.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, докази не досліджувались.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України в апеляційній скарзі захисником також не оскаржується.
Так, суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Перевіривши доводи захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 щодо необхідності призначення більш м`якого покарання, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, суд при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, повністю визнав себе винним, щиро покаявся в скоєному, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює, на утриманні має малолітню доньку, враховано також висновок досудової доповіді, згідно якого орган пробації вважає, що існує висока ймовірність вчинення повторного правопорушення, виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі може становити середню небезпеку для суспільства, обставину, що пом`якшує покарання, до якої суд першої інстанції правильно відніс щире каяття, а також наявність обставини, що обтяжує покарання - рецидив злочинів, і призначив покарання в межах санкцій частин статей Особливої частини Кримінального кодексу України за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні саме такого покарання дотримався вимог кримінального закону. Будь - яких підстав для призначення більш м`якого покарання, колегія суддів не вбачає, та підстав вважати таке покарання несправедливими унаслідок суворості, немає. Колегія суддів з правильністю висновків суду першої інстанції погоджується та, з урахуванням вищенаведених обставин, вважає призначене покарання законним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 вказаних висновків суду не спростовують, оскільки обставини, на які він посилається, були відомі суду першої інстанції та достатньою мірою враховані при призначенні покарання обвинуваченому, та, на думку колегії суддів, у сукупності не свідчать про необхідність призначення іншого розміру покарання.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Враховуючи викладене, підстав для призначення покарання, не пов,язаного з позбавленням волі, ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає, так як призначене судом першої інстанції покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: