КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №11-кп/824/9/2019 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія : ч. 1 ст. 186 КК України Головуючий в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

27 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів

судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року, щодо обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шарапанівка, Крижопільського району, Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В с т а н о в и л а :

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року ОСОБА_8 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 2 (два) років позбавлення волі.
У відповідності ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням на 1 (один) рік та покладено на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно вироку, 29.12.2017 року приблизно о 22 год.45 хв. обвинувачений ОСОБА_8 перебуваючи за адресою: м. Київ, пл.. Вокзальна,1, а саме в магазині «Екомаркет», помітив раніше невідомого йому чоловіка ОСОБА_12 , який тримав в руках конверт, з якого виймав грошові купюри і клав до банківського терміналу « Приватбанк», що розташований при вході у приміщення торгівельного залу магазину. В цей момент у ОСОБА_8 виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшов зі спини до потерпілого ОСОБА_12 та своєю правою рукою вихопив конверт, в якому знаходились грошові кошти в розмірі 5 000 гривень, 4 купюри номіналом по 500 гривень, 15 купюр номіналом по 200 гривень, після чого, утримуючи конверт з грошовими коштами, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ними на власний розсуд.
Злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_12 спричинено матеріальну шкоду у розмірі 5 000 гривень.

В апеляційні скарзі заступник прокурора м. Києва, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого просить вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 14.08.2018 року стосовно ОСОБА_8 скасувати зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування ст. 96-1 КК України, що підлягала обов`язковому застосуванню та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. У відповідності ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк 1 рік та покласти на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. На підставі ст. 96-1 КК України, в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у ОСОБА_8 у власність держави грошові кошти у розмірі 5000 грн. У решті вирок залишити без змін.
На думку апелянта, суд помилково не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягав обов`язковому застосуванню, а саме - не застосував до обвинуваченого спеціальну конфіскацію, в порядку ст. 96-1 КК України, оскільки відповідно до положень ст. 96-1 КК України (в редакції закону від 28.02.2016, тобто на момент вчинення інкримінованого злочину) спеціальна конфіскація, яка є заходом кримінально-правового характеру, полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді, зокрема позбавлення волі. Спеціальна конфіскація застосовується, в тому числі, на підставі вироку.
Заступник прокурора м. Києва зазначає, що відповідно до санкції ч. 1 ст. 186 КК України, за вчинення даного злочину передбачено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком до 4 років. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна, на підставі ч.2 ст.96-2 КК України якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна, проте, на думку апелянта, дані обставини судом першої інстанції не враховано під час ухвалення оскаржуваного вироку стосовно ОСОБА_8 , ст. 96-1 КК України, яка підлягала обов`язковому застосуванню, помилково не застосовано.
Крім цього апелянт вказує на те, що дані щодо повернення викраденого майна на загальну суму 5000 грн. в матеріалах кримінального провадження відсутні, збитки не відшкодовано.

До початку розгляду провадження в суді апеляційної інстанції заступник прокурора м. Києва подав заяву про відмову від апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора, який просив закрити апеляційне провадження, у зв`язку з відмовою прокурора від апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.
Так, у відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитись від неї до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.
Враховуючи, що заступник прокурора м. Києва відмовився від апеляційної скарги, а від інших осіб, які мають право на апеляційне оскарження апеляційні скарги не надходили, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю.
Керуючись ст.ст. 376, 403 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :

Прийняти відмову заступника прокурора м. Києва від апеляційної скарги заступника прокурора м. Києва на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 186 КК України.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 186 КК України - закрити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

__________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4