233 Справа № 233/3106/17
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
підготовчого судового засідання
19 вересня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, кримінальне провадження підсудне Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області, обвинувальний акт відповідає вимогам, встановленим Кримінальним процесуальним кодексом України, підстави для затвердження угоди або відмови в її затвердженні та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України; закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України; повернення обвинувального акту, якщо вони не відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України або для направлення обвинувального акту для визначення підсудності - відсутні.
Проти відкритого судового розгляду провадження учасники судового розгляду не заперечували.
У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про продовження строку обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки на теперішній час ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати. Підставами вважати, що в кримінальному проваджені існують ризики, передбачені у п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити злочинну діяльність. Ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, підтверджується тим, що протягом перебування обвинувального акту на розгляді в суді місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_4 не було встановлено, за місцем свого мешкання він не проживав, переховувався від суду, був оголошений у розшук, крім того ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, через що наслідки і ризик втечі для нього можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальна відповідальність. Ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово не з`являвся до суду, однак про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, неявка ОСОБА_4 в судові засідання впливає на строки розгляду кримінального провадження. Ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити злочинну діяльність, підтверджується тим, що в матеріалах кримінального провадження маються дані, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за корисливий злочин, а саме за ч. 2 ст. 186 КК України та судимість за вказаний злочин у встановленому законом порядку не знята та не погашена. Зазначені вище обставини свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що обвинувачений переховується від суду, тобто грубо ігнорує та не виконує покладені на нього чинним КПК України обов`язки. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків в суді, і в тому числі унеможливить скоєння обвинуваченим нових кримінальних правопорушень. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, у зв`язку з чим останньому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора.
Прокурор ОСОБА_3 просила суд задовольнити клопотання.
Обговоривши з учасниками судового провадження заявлене прокурором клопотання, суд дійшов до наступного висновку.
Судом достовірно встановлено, що ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2019 року ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 25 жовтня 2019 року включно.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це робиться з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Враховуються, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії» (п. 60).
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що: - ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за яким законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років позбавлення волі, особу обвинуваченого та ті обставини, що ОСОБА_4 неодноразово раніше судимий в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Суд оцінює наявність вказаного ризику у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання (поблизу тимчасово окупованих територій Донецької та Луганської області, родом занять та майновим станом, сімейними зв`язками ОСОБА_4 , тощо).
Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, враховуючи вищезазначене, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , його можливість переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити злочинну діяльність на думку суду, є підставою для продовження ОСОБА_4 саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку.
Вищезазначені ризики виправдовують продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Судом було досліджене питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б підтверджували вказані обставини, суду не надано та не зазначено про існування таких доказів.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд на теперішній час не встановив.
Таким чином, враховуючи, що розгляд кримінального провадження неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу до 25 жовтня 2019 року, судове провадження триває, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_4 , не даючи оцінки доказам та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не зникли, а саме те, що ОСОБА_4 може спробувати переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити злочинну діяльність, оскільки ОСОБА_4 раніше неодноразово був засуджений за різноманітні категорії злочинів, на шлях виправлення не став, соціально не адаптувався та вчинив інше тяжке кримінальне правопорушення, з урахуванням ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, та приходить до висновку про необхідність продовження відносно ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки його належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 182 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Тож, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України слід призначити заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 60 210 грн., поклавши на ОСОБА_4 певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.
Відповідно до ч. 2 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є тяжким злочином, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі, тому, враховуючи відсутність обставин, зазначених у ч. 4 ст. 314-1 КПК України, необхідно доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого.
Враховуючи викладене в сукупності, суд вважає за можливе призначити матеріали даного кримінального провадження до судового розгляду.
Інших клопотань сторонами кримінального провадження не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 315-317, 350, 372 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Доручити представнику уповноваженого органу з питань пробації, а саме Костянтинівському міськрайонному відділу філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Авдіївка, Донецької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично перебуває під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)», яку надати в строк до 24.09.2019 року.
Клопотання прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Авдіївка, Донецької області - задовольнити.
Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Авдіївка, Донецької області, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, строком на 60 днів по 17 листопада 2019 року включно.
Обвинуваченого ОСОБА_4 тримати під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».
У разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язок прибувати на виклики до суду із встановленою періодичністю; не відлучатися зі свого постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілою, свідками та іншими особами, причетними до даного кримінального правопорушення; не вчиняти інших правопорушень.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
Копію ухвали надіслати/вручити учасникам судового провадження негайно після її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, потерпілу.
На ухвалу суду учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Суддя ОСОБА_1