ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/177/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 15 серпня 2019 року про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 15 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, погодженого з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, такого, що зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, та з огляду на те, що слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, наявність достатніх даних, що існують ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, як зазначено в ухвалі слідчого судді місцевого суду, ризиком того, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Ризиком того, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, є те, що підозрюваний раніше вчиняв умисні корисливі злочини, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин, що свідчить про стійку протиправну поведінку підозрюваного, не має постійного джерела доходу.

Разом з тим слідчий суддя вказав, що про недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання вищевказаним ризикам, що доведені у судовому засіданні, під час розгляду клопотання прокурором не доведено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, прокурор Тернопільської місцевої прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вважає, що зазначена ухвала є незаконною через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду.

Зазначає, що санкція статті КК України, за якою обгрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років, що є однією з підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з огляду на практику Європейського Суду.

Наявність обгрунтованих ризиків підтверджується характером і обставинами вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, можливістю будь-яким чином впливати на свідків (понятих) та заявника з метою схилення останніх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні та відмови ними від дачі показань, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Також судом, на думку прокурора, не враховані обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, нестійкі соціальні звязки підозрюваного,відсутність у нього постійного місця роботи, майновий стан, характеризуючі його дані та вік.

Стверджує, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу із наведених у ній мотивів, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, оскільки вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам, вичерпний перелік яких містять приписи цієї статті.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя не повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно не дослідив та не перевірив наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів враховує правову позицію, зазначену у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якої для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обовязково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть предявлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких обєктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, у провадженні СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській обл. перебуває кримінальне провадження №0002335 від 13 серпня 2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення майнових злочинів, перебуваючи у приміщенні магазину Єва по вул. Тарнавського,34 м. Тернополя, шляхом вільного доступу відкрито викрав чотири помади на загальну суму 688 грн 05 коп.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за № 0002335 від 13 серпня 2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Того ж дня ОСОБА_6 було затримано на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України.

14 серпня 2019 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

В цей же день слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , зазначаючи, що підозрюваний ніде не працює, раніше вчиняв корисливі злочини і знову вчинив умисний майновий злочин, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення та стійку протиправну поведінку підозрюваного.

Вважає, що, перебуваючи на волі, підозрюваний може продовжити займатись злочинною діяльністю та вчиняти нові злочини, ухилятися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим вважає, що більш мякі запобіжні заходи не зможуть забезпечити його процесуальну поведінку.

На переконання апеляційного суду, наведені у клопотанні слідчого відомості свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вказані у клопотанні обставини підтверджуються достатніми на даному етапі розслідування доказами, які містяться у доданих до клопотання слідчого матеріалах, зокрема: витягу з ЄРДР кримінального провадження; поясненнями представника потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , які повідомили, що бачили на відео, як підозрюваний здійснює крадіжку помад; протоколами предявлення особи для впізнання від 13 серпня 2019 р., відповідно до яких свідок ОСОБА_10 та представник потерпілого ОСОБА_9 впізнали ОСОБА_6 як особу, яка здійснила крадіжку товару з магазину Єва, та іншими доказами.

При цьому апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які обєктивно звязують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Таким чином, слідчим у клопотанні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вищевказаного злочину, з чим погодився і місцевий суд.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження такі існують та доводяться відповідними доказами. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, продовжувати протиправні діяння відносно потерпілих, свідків, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 листопада 2017 р. за ч.1 ст.309, ч.2 ст.345 та 08 серпня 2018 р. за ч.2 ст.185 КК України в Тернопільський міськрайонний суд направлені обвинувальні акти щодо ОСОБА_6 .

Вищенаведені обставини дають колегії суддів підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти інші злочини, а отже існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки прокурор довів, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні. Тому з урахуванням положення ст. 194 КПК України апеляційний суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний у виді тримання під вартою, який зможе запобігти ризикам, наведеним у клопотанні, із визначенням розміру застави відповідно до вимог ч.4 ст. 182 КПК України, згідно якої розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. При цьому розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З наведених підстав апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді - скасуванню як необгрунтована із постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської місцевої прокуратури Тернопільської області задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 15 серпня 2019 р. про відмову у задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.

Строк дії ухвали визначити до 23 год. 59 хв. 02 листопада 2019 року.

Визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 96 050 гривень.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Тернопільського апеляційного суду р/р 2849, МФО 820172, код одержувача 42261572, Банк одержувача Державна казначейська служба України у м. Київ.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та/або суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, у якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- уникати спілкування з особами, визначеними слідчим та прокурором у кримінальному провадженні.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи