Провадження 1-кп/522/269/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000149 від 31.03.2015 р. відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 13.02.2013 р. Суворовським районним судом м. Одеси за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2014 р. приблизно о 01 год. 30 хв., невстановлена особа та ОСОБА_6 перебуваючи на залізничному вокзалі станції Одеса-Головна Одеської залізниці, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, вступили між собою у злочинний зговір, спрямований на таємне викрадення з метою подальшого продажу відрізку кабелю, який раніше виявили на території залізничного вокзалу станції Одеса - Головна Одеської залізниці, а саме: біля відстійної колії №18, яка проходить вздовж огородження зазначеної території з боку вулиці Середньофонтанська.

Тоді ж, діючи за попередньою змовою ОСОБА_6 та невстановлена особа прибули до зазначеного місця, заволодівши відрізком кабелю зовнішнього освітлення 0,4 кВт марки АВБбШв 3x35+1x16 загальною довжиною 10,1 м., перекинув кабель через паркан, ОСОБА_11 заліз на паркан, а ОСОБА_6 покинувши територію залізничного вокзалу станції Одеса-Головна Одеської залізниці, обійшов паркан з боку вул. Середньофонтанська, з ціллю стягування кабелю з паркану, але довести до кінця свій спільний злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, вони не змогли з причин, що не залежали від їх волі, ОСОБА_6 та невстановлена особа були зупинені співробітниками міліції.

Досудовим слідством дії ОСОБА_6 кваліфіковано

- за ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Суд вважає, що дії ОСОБА_6 кваліфіковано правильно.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 , провину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, та підтвердив обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро покаявся.

Крім того, обвинувачений заявив про те, що він з доказами, добутими органами досудового слідства в підтвердження його провини згоден, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Оскільки ОСОБА_6 , визнав свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження усіх доказів та розглянув справу відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 , правильно розуміє зміст обставин, передбачених ч.3 ст. 349 КПК України, сумнівів у добровільності його позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_6 , суд, відповідно до положень ст. 65 КК України, враховує особу обвинуваченого, який хворіє, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини його вчинення, пом`якшуючі обставини.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, який вчинив ОСОБА_6 , є злочином середньої тяжкості.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Аналіз викладеного свідчить про те, що виправлення ОСОБА_6 , можливо лише в умовах її ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки ОСОБА_6 будучи судимим за умисний злочин проти власності, відповідних висновків для себе не зробив, тобто не піддався заходам перевиховання на шлях виправлення не став та в період іспитового строку знов вчинив злочин проти власності, що свідчить про його свідоме нехтування правилами встановленими в суспільстві, відсутність бажання стати на шлях виправлення, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, а тому саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Оскільки обвинувачений раніше судимий 13.02.2013 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, та до повного відбуття покарання здійснив нове кримінальне правопорушення, суд вважає за необхідне застосувати ст. 71 КК України та частково приєднати до призначеного покарання не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Вирішуючи питання щодо зарахування попереднього ув`язнення до строку покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховуючи, що останній вчинив злочин до 23 грудня 2015 року (включно) вважає, що строк попереднього ув`язнення, а саме з моменту затримання обвинуваченого 09.06.2015 до 07.08.2015 р., у зв`язку з закінченням дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та з 28.02.2018 до дня набрання вироку законної сили, слід здійснювати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 р. в силу зворотної дії кримінального закону в часі, як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України.

Згідно ст. 124 КПК України, на обвинуваченого слід покласти витрати пов`язані із проведенням експертизи.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, ч.3 ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання, призначену за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 13.02.2013 року, остаточно призначивши ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 залишити тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_6 строку переднього ув`язнення, а саме з 09.06.2015 р. по 07.08.2015 р.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 28.02.2018 р.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, зарахувати в строк покарання ОСОБА_6 , термін його попереднього ув`язнення, з 09.06.2015 р. до 07.08.2015 року, та з 28.02.2018 р. по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Судові витрати у розмірі 393,12 грн. стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Речові докази відповідно до постанови про визнання речових доказів від 12.03.2015 р., а саме: кабель АВБбШв 3x35+1x16 довжиною 10,1 метрів вважати повернутим представнику Одеської дистанції електропостачання ДП «Одеська залізниця».

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м.Одеси в Одеський апеляційний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: