Справа №463/7148/18
Провадження №1-кп/463/250/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003002 від 3 листопада 2018 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого в ТОВ «АТБ-маркет» (магазин продукти 1067) на посаді охоронника, не одруженого, не судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , -

за ч. 1 ст. 122 України, -

ВСТАНОВИВ:

1 листопада 2018 року приблизно об 11:00 годині в обвинуваченого ОСОБА_5 , який перебував на кінцевій зупинці у середині автобуса - маршрутного таксі № 23 за адресою: м. Львів, вул. Тракт Глинянський, 165, яке було припарковано, виник словесний конфлікт із ОСОБА_6 , в ході якого ОСОБА_5 умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально-караним, діючи цілеспрямовано, незаконно, протиправно, з метою завдання невизначеної шкоди здоров`ю, наніс останньому декілька ударів кулаком в область обличчя справа, чим спричинив ОСОБА_6 синці на голові справа, в ділянці правого надпліччя, на правому плечі, на грудях справа, забій м`яких тканин обличчя, садна на правій руці в поперековій ділянці справа та в ділянці кульшового суглобу, які відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, після чого між ними виникла суперечка. В подальшому, через неприязні відносини ОСОБА_5 схопив ОСОБА_6 , який в той час знаходився в салоні маршрутного таксі, а саме за кермом автобуса, за куртку та через відчинені передні дверцята штовхнув останнього на вихід, в результаті чого ОСОБА_6 впав на землю та отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому акромінального кінця правої ключиці, тупої закритої травми грудної клітки із забоєм правої легені та з незначним накопиченням повітря в плевральній порожнині, які відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю і пояснив, що 1 листопада 2018 року їхав на роботу в маршрутному таксі № 23. Під час поїздки в нього виник конфлікт з водієм ОСОБА_6 . Приїхавши на кінцеву зупинку за адресою: АДРЕСА_2 , він підійшов до потерпілого та між ними почалась сварка під час якої він наніс потерпілому кілька ударів в область обличчя справа. В подальшому під час конфлікту осхопив ОСОБА_6 , який перебував за кермом маршрутного таксі та через відчинені передні двері штовхнув останнього на вихід, внаслідок чого потерпілий впав. Підійшовши до потерпілого, побачив в нього під носом кров, спитав як він себе почуває, попросив в незнайомого хлопця, який підійшов, викликати швидку медичну допомогу та пішов геть. Потерпілий після цього встав і погрожував, внаслідок чого він повернувся, копнув потерпілого в область сідниць та пішов на роботу. Вказав, що щиро кається, усвідомлює вчинене, просить суворо не карати.

Незважаючи на визнання вини обвинуваченим у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, його вина в повному об`ємі доведена зібраними на досудовому слідстві та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Показами даними в судовому засіданні 7 березня 2019 року потерпілим ОСОБА_6 про те, що 1 листопада 2018 року він керував автобусом маршрутним таксі № 23. На вул. Сяйво в м. Львові в салон зайшов обвинувачений з яким в нього виник конфлікт. На кінцевій зупинці за адресою: м. Львів, вул. Тракт Глинянський, 165, з маршрутного таксі вийшли всі пасажири крім обвинуваченого. Останній підійшов до нього та завдав удар в область обличчя, витяг його з-за керма та штовхнув через відчинені передні двері на вулицю, внаслідок чого він випав з маршрутного таксі, впав на землю і зазнав тілесних ушкоджень, в тому числі перелом правої ключиці. Від отриманих травм тривалий час лікувався, звертався по допомогу до лікарів.

Висновком експерта № 1094 від 16 листопада 2018 року відповідно до якого у ОСОБА_6 при звертанні в травмпункт № 3 м. Львова та у ЛРФПКЛДЦ в період 1-08 листопада 2018 року було діагностовано: «перелом акроміального кінця правої ключиці, забій м`яких тканин обличчя», «тупа закрита травма грудної клітки із забоєм м`яких тканин справа, забоєм правої легені» та з незначним накопиченням повітря в плевральній порожнині. На момент проведення судово-медичної експертизи виявлено синці на голові справа, в ділянці правого надпліччя, на правому плечі, на грудях справа, садна на правій руці, в поперековій ділянці справа та в ділянці правого кульшового суглобу. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, можливо, внаслідок ударів кулаками та при контакті правої половини тіла із площиною під час падіння, могли виникнути 1 листопада 2018 року. Перелом акроміального кінця правої ключиці відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Вказана тупа травма грудей відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Синці, садна відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Випискою із медичної карти амбулаторно хворого № 4781 з якої вбачається, що у ОСОБА_6 діагностовано перелом акроміального кінця правої ключиці.

Медичною картою стаціонарно хворого № 3701/П від 2 листопада 2018 року відповідно до якої у ОСОБА_6 діагностовано перелом акроміального кінця правої ключиці.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 23 листопада 2018 року відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 показав як обвинувачений ОСОБА_5 наносив йому удари в область голови та виштовхнув з автобуса маршрутного таксі через передні двері, внаслідок чого він утримав тілесні ушкодження.

Висновком судово-психіатричної експертизи № 535 від 28 листопада 2018 року відповідно до якого ОСОБА_5 психічною хворобою не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих дій ОСОБА_5 хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Оцінюючи та перевіряючи зібрані у справі докази, висновки експертиз, показання потерпілого та обвинуваченого даних в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження по ознаці тривалого розладу здоров`я, а його дії кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 122 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість скоєного злочину, дані про його особу, зокрема те, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, має постійне місце праці, по місцю проживання характеризується позитивно та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття.

З огляду на викладене, враховуючи позицію прокурора, який просив призначити покарання у виді виправних робіт з відрахуванням із суми заробітку обвинуваченого в дохід держави десяти відсотків, відношення обвинуваченого до вчиненого,а також враховуючи досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої результати оцінки обвинуваченого ОСОБА_5 , показали середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді виправних робіт в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України з відрахуванням із суми його заробітку в доход держави десяти відсотків, оскільки таке покарання відповідно до вимог ст. 57, ч. 2 ст. 65 КК України є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень), а також соціальної реабілітації.
Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року виправних робіт з відрахуванням із суми його заробітку за місцем роботи щомісячно в дохід держави 10 (десяти) відсотків.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1