У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2019 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2019 року, якою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України
- продовжено строк тримання під вартою до 06 червня 2019 року включно.
учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
підозрюваний: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання начальника СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 08 квітня 2019 року відносно ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 06 червня 2019 року включно.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає ухвалу такою, що не відповідає вимогам КПК України.
Звертає увагу, що запобіжний захід обрано з можливістю внесення застави, однак конкретної суми застави судом в рішенні не зазначено.
Вважає, що доводи сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 не обґрунтовані та непереконливі.
Вказує, що судом не в повній мірі викладено доводи заперечення сторони захисту, не досліджено матеріали справи в повному обсязі та не наведено мотивів непогодження з доводами захисту.
Звертає увагу на те, що слідчим не було надано інформації щодо застосування до підозрюваного інших запобіжних заходів та дана обставина підлягала обов`язковому врахуванню при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу.
Твердить, що ризики, які б виправдовували тримання ОСОБА_6 під вартою у даному кримінальному провадженні відсутні.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання начальника відділення СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 щодо продовження строку тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України ОСОБА_6 слідчим суддею встановлені наступні обставини.
ОСОБА_6 підозрюється у тому, що приблизно в грудні 2017 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_9 . З цією метою ОСОБА_6 , використовуючи особливі довірчі стосунки, які склались між ним та ОСОБА_9 , під час неодноразового спілкування з останнім, запропонував створити спільне підприємство з виготовлення олії. У невстановлений досудовим розслідуванням день та час, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_9 та вводячи останнього в оману щодо вигідності співпраці з ним, запропонував останньому надати грошові кошти в сумі 50 000 євро, в якості частки для створення спільного підприємства, без наміру повернення отриманих коштів. У зв`язку із наявністю довірливих відносин, будучи переконаним в тому, що розпоряджається грошовими коштами в своїх інтересах, ОСОБА_9 , не передбачаючи злочинного наміру з боку ОСОБА_6 , прийняв рішення щодо надання ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 50 000 євро. На початку січня 2018 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 , будуючи переконаним, що розпоряджається належними йому грошовими коштами за власною волею, знаходячись біля місця мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , добровільно передав останньому грошові кошти в сумі 50 000 євро, що еквівалентно 1670000 (один мільйон шістсот сімдесят ) грн. В подальшому, заволодівши вказаними коштами ОСОБА_9 , ОСОБА_6 розпорядився ними на власний розсуд, при цьому продовжуючи вчиняти дії, направлені на приховування його дійсного умислу, розповідаючи про нібито розроблення бізнес плану та реєстрацію підприємства.
10 січня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.
Продовжуючи ОСОБА_6 строк тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що заявлені ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою не зменшились, а для повного з`ясування усіх обставин кримінального провадження та усунення протиріч, необхідне проведення ряду слідчих дій, завершення яких до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою не можливе.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без зміни, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як вбачається із наданих матеріалів, 10.01.2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.01.2019 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 березня 2019 року. Визначено розмір застави в сумі 576300 (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста) гривень.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 22.01.2019р. вищезазначену ухвалу слідчого судді скасовано, постановлено нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задоволено. Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначено строк дії ухвали до 13 березня 2019 року включно. Визначено розмір застави у сумі 1 921 000 (один мільйон дев`ятсот двадцять одну тисячу) грн., що становить одну тисячу розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за умови внесення якої ОСОБА_6 слід негайно звільнити з-під варти.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 13 березня 2019 року відносно ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 11.04.2019 року включно.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.04.2019р. строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 17.07.2019 року.
03.04.2019 року начальник відділення СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_10 .
Зазначене клопотання подане в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України, а його зміст відповідає вимогам ч. 3 вказаної статті.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 197 КПК України.
Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Так, як вбачається з матеріалів провадження, здобуті під час досудового розслідування докази в повній мірі свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину та є достатніми у сенсі положень, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України. Обґрунтованість підозри підтверджується зазначеними у клопотанні слідчого доказами.

Отже, слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтовану підозру ОСОБА_6 у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, не має стійких соціальних зв`язків в місці проведення досудового розслідування, не працює, не має стабільного та офіційного джерела доходу, неодноразово змінював прізвище, переховувався від органів досудового розслідування, підозрюється у скоєнні інших особливо тяжких злочинів, зазначені обставини свідчать про можливість підозрюваного ухилятись від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Перебуваючи на волі ОСОБА_6 може впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні. Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та його стійку антисоціальну поведінку, існують підстави вважати, що ОСОБА_6 може продовжувати свою злочину діяльність.
Вищезазначені обставини вказують на те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Прокурором у суді апеляційної інстанції вмотивовано доведено, що на даний час не можливо закінчити досудове розслідування вказаного кримінального провадження.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя перевірив та надав оцінки тим обставинам з якими закон пов`язує порядок обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, з урахуванням тяжкості вчиненого підозрюваним ОСОБА_6 злочину, вагомості наявних доказів вчинення ним злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, та неможливості запобіганню іншим ризикам шляхом застосування менш суворих, ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а також неможливості завершення досудового розслідування у встановлені Законом строки, у зв`язку із особливою складністю кримінального провадження, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Доводи захисника відносно того, що в ході судового розгляду не доведено те, що вищенаведені ризики не зменшились, є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами провадження.

Окрім того, не є слушними твердження апелянта відносно невказаної конкретної суми застави в судовому рішенні, оскільки слідчим суддею розглядалось клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, а не обрання запобіжного заходу. Отже, у слідчого судді не було повноважень змінювати суму застави.

З огляду на наведене, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою і підстави для її скасування відсутні.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції повно й усебічно розглянути вищенаведене клопотання слідчого й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення у матеріалах провадження не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2019 року, якою ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 06.06.2019 року включно - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: