ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2019 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001497 від 09 липня 2019 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м.Чернівців від 13 вересня 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Коритне Вижницького району Чернівецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 15.02.2015 р. Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді громадських робіт; 15.02.2016 р. Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст. 304, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільненого 28.02.2019р. із Сокирянської ВК Чернівецької області №67 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України, -

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
На вирок Шевченківського районного суду м.Чернівців від 13 вересня 2019 року захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок, призначивши обвинуваченому менш суворе покарання.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що районний суд призначив надто суворе покарання, не врахувавши обставину, яка пом`якшує покарання вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин.

_____________________________________________________________________________________
ЄУНСС: 727/9056/19
Провадження №11-кп/822/475/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Категорія:ст.186 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .
Вказує на те, що обвинувачений щиро розкаявся, неодноразово просив вибачення у потерпілої та має намір відшкодувати їй заподіяні збитки, якщо вони наявні.

Крім того, звертає увагу, на відсутність обтяжуючих обставин, що у сукупності з наведеним вище свідчить про те, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення, а тому є підстави для призначення менш суворого покарання.

Вироком Шевченківського районного суду м.Чернівців від 13 вересня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4-х років позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу залишено обраний у виді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання встановлено рахувати з 12 серпня 2019 року.

Прийнято рішення стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно вироку районного суду, 08 липня 2019 року, приблизно о 23 год. 50 хв., ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , здійснив напад на потерпілу ОСОБА_10 , спричинивши потерпілій тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 722 втор. від 29.07.2019 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Однак, протиправні дії ОСОБА_6 були помічені сторонньою особою, у зв`язку з чим ОСОБА_6 , не вчинивши всіх дій, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, втік.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію захисника та обвинуваченого, що підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора та представника потерпілої, які заперечили проти задоволення апеляційних вимог та просили залишити без змін вирок районного суду, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників судового провадження у судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки кваліфікація дій обвинуваченого та доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України, ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин, у відповідності з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Вирішуючи питання стосовно призначення виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не знаходять свого підтвердження у ході апеляційного розгляду.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Дотримуючись вказаних вимог, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення. Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_6 , належить до тяжких злочинів.
Крім того, судом були досліджені та враховані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема, те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів (а.с.58-60), на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 57). вчинив кримінальне правопорушення менш, ніж через 5 місяців після звільнення з місць позбавлення волі.
Також суд першої інстанції обґрунтовано визнав пом`якшуючою обставиною щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував під час призначення покарання пом`якшуючу обставину вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, колегія суддів визнає необґрунтованими.
Вказані обставини можуть бути визнані пом`якшуючою обставиною за умови, що такий збіг виник не з вини особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та є об`єктивно тяжким, а не суто в уявленні цієї особи, зокрема, хвороба особи, яка вчинила злочин, або членів її сім`ї та родичів, втрата засобів до існування тощо.
Матеріалами кримінального провадження не підтверджується наявність збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, а тому доводи захисника є безпідставними.
Погоджуючись з позицією районного суду, колегія суддів враховує також практику Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що районним судом, у відповідності до ч.1 ст.65 КК України, призначено покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у межах, установлених в санкції ч.2 ст.186 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, повною мірою враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин та належним чином вмотивоване рішення щодо неможливості застосування при призначенні покарання положень ст.ст. 69,75 КК України.

На думку апеляційного суду, призначене покарання відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

За таких обставин доводи апеляційної скарги захисника не можуть бути підставою для зміни вироку суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м.Чернівців від 13 вересня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

13.11.2019 року
(дата засвідчення копії)