Номер провадження 1-кс/201/6497/2019
УХВАЛА
Іменем України

19 листопада 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , вивчивши заяву ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

18.11.2019р. ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про зняття арешту з нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , запис про обтяження 9139792 за № 201/4065/15-к від 13.03.2015р.

Заявниця жодних доводів на обґрунтування заяви не навела, додала лише до неї копії документів, з яких слідчим суддею установлено, що ОСОБА_2 звернулася до державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право н спадщину за законом на частину нежитлового приміщення №83, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Метробудівська, буд. 1, у зв`язку з виявленим арештами об`єкта нерухомого майна та відкритими двома розділами на один об`єкт нерухомості.

Як встановлено нотаріусом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на вказане нерухоме майно відкрито два розділи: Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 - право власності (в розмірі 1/1 частина) зареєстроване за Територіальною громадою міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради; Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 право власності (в розмірі 1/2 частина) зареєстроване за ОСОБА_2 .

Також виявлені арешти нерухомого майна: номер запису про обтяження 6748331, накладений на підставі ухвала суду 200/13774/14-к (1 -кс/200/4792/14), винесеної Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська (суддя ОСОБА_5 ) 08.08.2014 року; номер запису про обтяження 7459161, накладене на підставі ухвала суду, справа№ 200/17817/14-к, винесеної Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська (суддя ОСОБА_6 ) 10.10.2014 року; номер запису про обтяження 7459185, накладене на підставі ухвала суду, справа№ 200/17817/14-к. винесеної Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська (суддя ОСОБА_6 ) 10.10.2014р.; номер запису про обтяження 9139762, накладене на підставі ухвала суду справа № 201/4065/15-к, винесеної Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська (суддя ОСОБА_1 ) 13.03.2015р.

Заявниця долучила до заяви ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 від 13.03.2015р. по справі від 201/4065/15-к, яка була скасована ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.05.2015р.
Суддя слідчий вважає за необхідне повернути матеріали заяви заявниці, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 170 КПК завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

За змістом ч. 3 ст. 174 КПК, у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Із закриттям кримінального провадження (кримінальної справи) втрачається легітимна мета арешту майна як втручання в конвенційне право особи на мирне володіння ним збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження.

Арешт у кримінальному провадженні може бути знято також шляхом оскарження ухвали слідчого судді (суду) про арешт майна в апеляційному порядку. У такому разі наслідком скасування ухвали слідчого судді про арешт майна є внесення відповідних записів до державних реєстрів прав про скасування арешту.
Як видно з матеріалів справи, арешт майна, через який заявниця не взмозі реалізувати своє право на спадщину, вже скасований судом апеляційної інстанції.

КПК України закріплений правовий статус слідчого судді систему закріплених нормативно-правовими актами засад і норм, які визначають процесуальне становище, повноваження (права та обов`язки) слідчого судді.

До повноважень слідчого судді у відповідності до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Арешт майна вже скасований, що виключає необхідність здійснення слідчим суддею судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Водночас способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок невнесення відомостей до реєстрів речових прав відомостей про скасування арешту у кримінальному провадженні кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи у цивільній справі №372/2904/17-ц за позовом особи до ГУ НП в Київській області, ГУ ДФС в Київській області (треті особи центр, філія ДП «Інформаційний центр») питання про звільнення майна з-під арешту, не знаходячи підстав для відступу від правової позиції ВСУ в постанові від 15.05.2013р. №6-26цс13, у своїй постанові від 15.05.2019р. зазначила, що кримінальні процесуальні правовідносини виникають, змінюються та припиняються на підставі норм кримінального процесуального права. Закриття кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє такі відносини. Зокрема, після прийняття зазначеного процесуального рішення арешт майна, застосований у кримінальному провадженні (кримінальній справі) як засіб його забезпечення, утрачає відповідну концептуальну властивість.

Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.

З огляду на зазначене будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження (кримінальної справи), з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна в такому разі із заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.
Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають із цивільних правовідносин, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Таким чином, судом кримінальної юрисдикції повинні розглядатися скарги на законність і обґрунтованість арешту майна, розв`язання яких потребує перевірки наявності підстав і дотримання процедури, установлених кримінальним процесуальним законом, тобто вирішення по суті питань, які безпосередньо стосуються порядку здійснення кримінального провадження.

За правилами ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо: 1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Керуючись загальними засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права і законність, вважаю за необхідне повернути ОСОБА_2 її заяву про зняття арешту з нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , роз`яснивши, що означене питання може бути вирішене судом цивільної юрисдикції у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 26, 174, 304 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , повернути заявниці ОСОБА_2 , роз`яснивши, що означене питання може бути вирішене судом цивільної юрисдикції у порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5-ти діб з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1