Справа № 308/7962/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

10.06.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/321/19, за апеляційною скаргою, яку подала адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 травня 2019 року задоволено погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділення СВ УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_9 й продовжено підозрюваному за ч. 4 ст. 189 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та зареєстрованому в АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, одруженому, маючому на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючому охоронцем в охоронній компанії «Кар`єр», у порядку ст. 89 КК України не судимому,

строк тримання під вартою без визначення розміру застави до 27.07.2019, включно.

З матеріалів за клопотанням убачається, що 28 травня 2019 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У клопотанні вказується на те, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України кримінального правопорушення, зокрема, у вимаганні, кваліфікуючими ознаками якого є вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілою, її близькими родичами та пошкодження майна, вчиненому організованою групою. В обґрунтування доводів, слідчий посилається на те, що 04.04.2019 ОСОБА_6 повідомлено про підозру в учиненні передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України кримінального правопорушення, а 26.04.2019 - про підозру в учиненні передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України кримінального правопорушення, що ухвалою слідчого судді від 05.04.2019 щодо нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави на строк до 03.06.2019. Крім того, слідчий посилається на те, що встановлені під час застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу ризики, передбачені п. п. 1 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органу досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків; знищення чи спотворення речей, які мають значення для кримінального провадження; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення), об`єктивно є наявними. Вказує на те, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу не представляється можливим, оскільки органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій, у тому числі отримати висновки призначених балістичних та дактилоскопічних експертиз, експертизи наркотичних засобів, за результатами яких прийняти рішення щодо повідомлення ОСОБА_10 про підозру за ст. ст. 263, 307 КК України, отримати від оперативного підрозділу розсекречені протоколи за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, призначити та отримати висновок фоноскопічної експертизи, отримати висновок експертизи спеціальних технічних засобів, встановити всіх свідків, які обізнані про фактичні обставини підготовки до скоєння злочину та виконати інші слідчі дії, у проведенні яких виникне необхідність. Просить продовжити підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 днів.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яка в сукупності з обставинами, за яких вчинено діяння та тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, свідчить про наявність зазначених у клопотанні ризиків, які на даний час продовжують існувати. Разом із тим, врахувавши те, що на даний час у кримінальному провадженні необхідно провести ряд процесуальних дій, а також те, що строк досудового розслідування слідчим суддею продовжено до шести місяців, а саме до 04.10.2019, слідчий суддя прийшов до переконання про необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою без визначення розміру застави до 27.07.2019.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Стверджує, що слідчий суддя формально розглянув клопотання слідчого, не з`ясувавши реальних обставин справи. Посилається на те, що органом досудового розслідування не надано жодних переконливих доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні саме передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України злочину та існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків. Також зазначає, що слідчим суддею безпідставно не визначено підозрюваному ОСОБА_6 й розміру застави, так як в матеріалах кримінального провадження відсутні посилання на докази щодо застосування чи погрози застосування насильства щодо потерпілої з боку ОСОБА_6 .. Крім того, вказує на те, що інші підозрювані в даному кримінальному провадженні не перебувають під вартою. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, або визначити заставу в мінімальному розмірі.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу; прокурора ОСОБА_5 , який судове рішення вважає законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності підозрюваного ОСОБА_6 , неявка якого з урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується те, що про час та місце розгляду апеляційної скарги підозрюваний повідомлений відповідно до вимог закону; що даних про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день до апеляційного суду не надходило; що в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища підозрюваного, а також те, що у розгляді апеляційної скарги приймає участь адвокат ОСОБА_7 , яка просила розглянути апеляційну скаргу за відсутності підозрюваного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна особа має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку визначеному законом.

Указані гарантії права на свободу та особисту недоторканість, які передбачені ст. 29 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції ), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та Протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції». У п. 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію ст. 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини у всіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 закону України «Про виконання рішень та практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права та змінюють практику застосування національного закону відповідно до рішення цього Суду.

Колегія суддів вважає, що затримання та тримання особи під вартою мають бути законними, з точки зору як матеріального, так і процесуального права. Європейський суд з прав людини ( ЄСПЛ) констатував, що Конвенція, по суті, відсилає до національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства, водночас вимагаючи також, щоб будь-яке позбавлення свободи відповідало меті статті 5 Європейської Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), яка полягає в захисті людини від свавілля. Підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є: а)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; б) наявність конкретних фактичних та правових підстав.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність взяття особи під варту, про продовження строків тримання особи під вартою покладений на органи досудового слідства, - ініціаторів клопотань і, зокрема, прокурора. При цьому необхідно враховувати, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку із чим він обирається чи продовжується лише за наявності підстав вважати, що інші ( менш суворі ) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 2 ст. 194 КПК України, і його належної поведінки.

Відповідно до ст. ст. 177, 194 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам : переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду ; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні : перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених кримінально-процесуальним кодексом.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити : 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою ; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про те, що клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 у межах строку досудового розслідування подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 199 КПК України, ґрунтується на вимогах закону.

З журналу судового засідання вбачається, що під час розгляду клопотання щодо підозрюваного ОСОБА_6 участь у його розгляді приймали як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання слідчим суддею вимог передбачених ст. 193 КПК України.

Одночасно, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою на 60 діб підозрюваного ОСОБА_6 слідчим суддею належним чином не були враховані вищевказані вимоги Конституції України, кримінального процесуального закону та принципи верховенства права закладені у Конвенції та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно не перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права не можна визнати законним та обґрунтованим.

Так, з ухвали слідчого судді не вбачається, які саме дані свідчать про те, що встановлені під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 ризики не зменшились і не відпали, а також у судовому рішенні не вказується і на те, які саме ризики були встановлені та доведені під час обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ухвалі слідчого судді також не вказується на те, які саме обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.

Дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів зазначає, що у підтвердження доводів клопотання слідчим приєднані Витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань, рапорт про виявлений злочин, передбачений ч. 2 ст. 189 КК України, протокол затримання ОСОБА_6 , ухвала про обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 05.04.2019, копії повідомлення про підозру за ч. 2 ст. 189 КК України та про зміну підозри на ч. 4 ст. 189 КК України, копія протоколу допиту потерпілої ОСОБА_11 від 12.02.2019 та 04.04.2019, протоколи пред`явлення осіб для впізнання та огляду речей і документів.

З журналу судового засідання вбачається, що прокурором слідчому судді не надавались матеріали кримінального провадження. Тому посилання у судовому рішенні на заяву ОСОБА_11 про вчинений злочин, дані протоколів обшуку помешкань ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , обшуків транспортних засобів, якими володіють ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , протоколи огляду та вручення грошових коштів, протоколи вручення спеціальних технічних засобів, протоколи аудіо-відео контролю, візуального спостереження, колегія суддів визнає такими, що не узгоджуються з вимогами закону та не відповідають фактичним обставинам справи - доказам, які приєднані до клопотання.

Між тим, в ухвалі слідчого судді не вказується на те, які саме дані містяться у цих доказах, які саме факти та обставини такі підтверджують.

Вказане свідчить про те, що слідчим суддею постановлено невмотивоване та незаконне судове рішення, яке з огляду на вказані вище норми права колегія суддів не може визнати обґрунтованим.

Під час розгляду апеляційної скарги прокурором апеляційному суду не були надані матеріали кримінального провадження, не заявлялись клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін, не зазначалось, які саме обставини перешкодили стороні обвинувачення надати докази у підтвердження вказаних у клопотанні доводів.

Одночасно, апеляційний суд зазначає, що розгляд апеляційної скарги у даному судовому провадженні раніше відкладався, у тому числі у зв`язку з неявкою прокурора на її розгляд.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів також зазначає, що матеріали судового провадження не містять будь-яких доказів у підтвердження зміни підозри з ч. 2 на ч. 4 ст. 189 КК України, що породжує сумніви в обґрунтованості підозри за ч. 4 ст. 189 КК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що приєднані до клопотання матеріали не містять будь-яких даних (доказів) про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 діянь, передбачених ст. ст. 263, 307 КК України, на які вказується у клопотанні.

При розгляді апеляційної скарги прокурор також підтвердив, що досудове розслідування в кримінальному провадженні фактично завершено.

При оцінці обґрунтованості доводів клопотання та висновків викладених в ухвалі слідчого судді враховуються положення Європейського суду з прав людини, зазначені у п. 75 рішення від 10.02.2011 року Справа «Харченко проти України» про те, що «Суд нагадує, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого у п. 1 ст. 5. У п. 79 цього ж Рішення «Суд повторює, що розумність строку тримання особи під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись у кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин про які йдеться у рішеннях національних судів, рівня переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості«.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «W.v. Switzerland», строк тримання особи під вартою повинен бути розумним й не може оцінюватись абстрактно. Питання розумності знаходження обвинуваченого під вартою повинно оцінюватись у кожній справі відповідно до її специфічних рис. Тривале тримання під вартою може бути виправданим у конкретній справі лише, якщо є специфічні ознаки суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи («W.v. Switzerland judgment of 26 Januaru 1993, Series A no. 254 A, p. 15, § 30)».

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді не містить належного обґрунтування необхідності продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, що прокурором не надані докази у підтвердження обґрунтованості доводів клопотання, хоча відповідно до вказаних вище норм Конституції України, Конвенції та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведення обґрунтованості клопотання покладено саме на нього.

При цьому, колегія суддів зазначає, що підстави тримання особи під вартою, підстави для продовження строку тримання особи під вартою мають бути чітко вказані у судовому рішенні.

Між тим, з ухвали слідчого судді вбачається, що у порушення вищевказаних норм Конституції України та кримінального процесуального закону слідчий суддя належним чином не обґрунтував своє рішення про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою на 60 діб.

Крім того, колегія суддів вважає, що як слідчий у клопотанні, так і слідчий суддя в ухвалі не вмотивували, перший доводи, а другий висновок про те, що продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою з урахуванням суспільного інтересу та особливостей кримінального провадження переважує принцип поваги до свободи особистості.

При оцінці доводів апеляційної скарги враховується, що, відповідно до пояснень прокурора, досудове розслідування у кримінальному провадженні фактично завершено, тому доводи клопотання про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; знищити чи спотворити речі, які мають значення для кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів визнає такими, що не дають можливим прийти до висновку про необхідність тримання його під вартою.

З п. 3 Рішення Конституційного суду України № 14-рп/ 2003 від 08 липня 2003 року у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого запобіжного заходу, тому зазначений в ухвалі висновок про врахування тяжкості злочину, в скоєнні якого ОСОБА_6 підозрюється визнається таким, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Колегія суддів вважає, що зазначені в ухвалі суду мотиви й підстави не поєднуються з такими ж вимогами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та рішенням Європейського суду у справі «Летельє проти Франції» про те, що попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку (п. 51 Рішення).

Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею на стадії продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою не розглядалось питання про застосування щодо нього інших, більш м`яких запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, є несумісним з принципом верховенства права, обґрунтування ухвали про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, не приводять колегію суддів до висновку про те, що є розумні підстави вважати, що продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою є засобом запобігання вчиненню ним нових злочинів чи його втечі, про що також вказується у клопотанні.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті рішення апеляційним судом враховуються і положення п. 84 вищевказаного Рішення Суду про те, що «Суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання та подальшого тримання під вартою».

Враховуючи сукупність вищенаведених обставин, даних про особу ОСОБА_6 - одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, до взяття під варту мав постійне місце роботи працював охоронником в охоронній компанії «Кар`єр», відповідно до ст. 89 КК України є не судимою особою, відсутність даних про притягнення його до адміністративної відповідальності, те, що прокурор не посилався на наявність даних у підтвердження того, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, сприятиме завданням кримінального провадження, відповідатиме принципам верховенства права, колегія суддів, вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати й обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, який забезпечить його належну процесуальну поведінку.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з 22 год. по 06 год. без застосування електронних засобів контролю, колегія суддів враховує також положення ст. 2 КПК України у частині завдань кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Обираючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, відповідно до ст. 194 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне покласти на підозрюваного передбачені цією нормою права обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першої вимогою; не відлучатися з населеного пункту АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду ; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон.

Колегія суддів вважає, що покладення на ОСОБА_6 вказаних вище обов`язків забезпечить його належну процесуальну поведінку, не порушуватиме його прав та буде достатнім для запобігання встановленим ризикам.

При встановленні строку дії запобіжного заходу та покладених на ОСОБА_6 обов`язків, колегія суддів враховує і те, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 04.10.2019, у зв`язку із чим, вважає за необхідне встановити строк дії запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 у межах строку досудового розслідування - до 27.07.2019.

Доводи апеляційної скарги, яку подала адвокат ОСОБА_7 про те, що інші підозрювані ( ОСОБА_10 та ОСОБА_13 ) у даному кримінальному провадженні не перебувають під вартою, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга, яку подала адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, а клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 частковому задоволенню.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли істотно вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 176-179, 181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подала адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,
задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 травня 2019 року, якою щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 189 КК України ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави до 27.07.2019, включно, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділення СВ УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_9 про продовження підозрюваному за ч. 4 ст. 189 КК України ОСОБА_6 строку тримання під вартою, задовольнити частково.

Обрати щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 189 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22- ї години до 6.00 години, із забороною залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 . Встановити строк дії ухвали до 27.07.2019 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки : прибувати до слідчого, прокурора та суду за першої вимогою; не відлучатися з населеного пункту АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду ; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Підозрюваного ОСОБА_6 негайно звільнити з-під варти й зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання АДРЕСА_1 .

Копію ухвали для відома та виконання надіслати старшому слідчому в ОВС 1 відділення СВ УСБУ в Закарпатській області, начальнику СІЗО № 9 ДДВП України в Закарпатській області та начальнику Мукачівського МРВ ГУНП в Закарпатській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: