ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1934/19 Справа № 184/814/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року про відмову у задоволенні подання начальника Державної установи «Покровський виправний центр (№79)» щодо застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпрорудне Васильківського району Запорізької області, громадянки України, незаміжньої, до засудження не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження мешкала: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимої, яка на даний час відбуває покарання за вироком Бердянського міського суду Запорізької області від 25.03.2016 року за ст. 307 ч.2, 70 ч.4, 307 ч.2, 309 ч.2, 70 ч.1 КК України до 06 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, часткового складу покарань, остаточно призначити - 06 років 06 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Зараховано відповідно до ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 13.03.2015 року по 02.06.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.05.2017 року замінено не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі строком на 03 роки 28 днів, згідно ст. 82 КК, ст.ст. 537, 539 КПК України,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року у задоволенні подання начальника Державної установи «Покровський виправний центр (№79)» щодо застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відносно засудженої ОСОБА_8 було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що станом на час звернення із клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання, засуджена відбула передбачений ч.3 ст.81 КК України строк покарання. Не відбутий строк покарання станом на 24.05.2019 р. становить 11 місяців 27 днів.
У судовому засіданні було встановлено, що за час відбування засудженою призначеного їй покарання, остання була тричі притягнута до відповідальності та неї накладено три стягнення: 03.07.2015 року догана правами начальника установи вилучено заборонені предмети; 06.11.2015 року догана правами начальника установи вилучено саморобні гральні карти; 18.04.2016 року догана правами начальника установи вилучено мобільний телефон. Натомість за весь час відбування засудженою покарання заохочення остання отримала лише одне. Наведене, на думку суду, не може свідчити про бездоганну поведінку засудженої, навіть з урахуванням того, що вказані стягнення були погашені, оскільки сама наявність стягнень вказує на неготовність засудженої до правослухняної поведінки. Крім того суд врахував норми виробітку засудженої, які є не високими, що виключає сумлінне ставлення засудженої до праці.
Також у процесі судового розгляду по вирішенню питання про умовно-дострокове звільнення засудженої, остання зазначила, що злочинів передбачених ст..307 КК України вона не вчиняла, хоча вина засудженої доведена вироком суду, який набрав законної сили. Наведене свідчить про відсутність каяття засудженої за вчинений нею злочин, який є тяжким та відсутність усвідомлення нею суспільної небезпеки вказаного кримінального правопорушення, а тому виключає перевиховання та виправлення засудженої.

Засуджена ОСОБА_8 не погодилася з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року, задовольнити подання та звільнити її умовно достроково від відбування призначеного покарання.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що адміністрація установи клопотала про її звільнення, оскільки вона сумлінно виконує свої трудові обов`язки, зазначає, що працює в закрійному цеху та виконує роботу щодо всіх процесів, оскільки не вистачає потрібної кількості людей, а до цього працювала на Нікопольському заводі феросплавів, виконувала важку працю кувалдера. Крім цього приймає участь у культурному житті установи, заходах по благоустрою та виконує інші покладені на неї обов`язки, за що й отримала подяку від адміністрації колонії. Вину за скоєний злочин визнає, що доводить кожний день своєю сумлінною працею. Судові витрати по виконавчому листу вона також відшкодувала.

Під час апеляційного розгляду засуджена та її захисник, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою. В судових дебатах сторони підтримали свої позиції.
Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, щодо апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до роз`яснень, які викладено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Аналізуючи дані про поведінку засудженої та ставлення її до праці за весь період відбування покарання, суд першої інстанції вірно зазначив, що засуджена не довела своє виправлення, не досягла такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення у майбутньому нових злочинів, її поведінка не може свідчити про її виправлення, враховуючи те, що вчинені нею злочини відносяться до категорії тяжких, та відсутність усвідомлення нею суспільної небезпеки вказаних кримінальних правопорушень та каяття за скоєне, на теперішній час жодним чином не доводить досягнення нею виправлення, що є обов`язковою підставою для умовно-дострокового звільнення.
З таким висновком суду погоджується й колегія суддів та вважає, що вищенаведене свідчить про не готовність ОСОБА_8 до самокерованої правослухняної поведінки, а отже подання про умовно-дострокове звільнення засудженої наразі є передчасним.
Дослідженням матеріалів встановлено, що вироком Бердянського міського суду Запорізької області 25.03.2016 року ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч.2, 70 ч.4, 307 ч.2, 309 ч.2, 70 ч.1 КК України до 06 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, часткового складу покарань, остаточно призначити - 06 років 06 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Зарахувати відповідно до ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 13.03.2015 року по 02.06.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.05.2017 року замінено не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі строком на 03 роки 28 днів, згідно ст. 82 КК, ст.ст. 537, 539 КПК України. Початок строку відбування покарання 13.03.2015 року, кінець строку 21.05.2020 року.
Засуджена ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення умисних тяжких злочинів, на даний час відбула більше 2/3 строку покарання і має правові підставі для застосування до неї умовно-дострокового звільнення.
Згідно з наявною у матеріалах подання характеристикою, засуджена ОСОБА_8 за час відбування покарання в державній установі «Покровський виправний центр (№79)» з 28.06.2017 року була працевлаштована до бригади №22 підприємства установи швачкою. На даний час працевлаштована до бригади №12 майстерні установи закрійником. Характеризується позитивно, має 1 заохочення, стягнень не має; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, яким користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням; виконує передбачені законом вимоги персоналу установи; виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою; бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі; приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Творчість»; бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи.
Разом з цим, засуджена ОСОБА_8 під час відбування покарання у «Вільнянській установі виконання покарань (№11)» характеризувалася незадовільно, мала 3 стягнення, заохочень не мала. Під час відбування покарання у «Чернігівській виправній колонії (№44)» характеризувалася посередньо, стягнень та заохочень не мала.
21.03.2018 року на засіданні комісії установи засудженій було відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України, як особі, яка не довела своє виправлення.
Згідно довідки про заохочення та стягнення засуджена ОСОБА_8 мала 3 стягнення, а саме 03.07.2015 року - догана правами начальника установи вилучено заборонені предмети; 06.11.2015 року - догана правами начальника установи вилучено саморобні гральні карти; 18.04.2016 року догана правами начальника установи вилучено мобільний телефон.
Разом з цим, за весь період відбування покарання засуджена отримала лише 1 заохочення 22.08.2018 року за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, що на думку колегії суддів, не може свідчити про належне та систематичне позитивне ставлення до праці, оскільки при вирішенні питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого висновок суду повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні даного подання, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженої від відбування покарання, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Факт того, що ОСОБА_8 виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до неї немає, свідчить лише про те, що остання виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, і з огляду на це такі дії засудженої не можна розцінювати як сумлінну поведінку та належне ставлення до праці, а отже суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що засуджена ОСОБА_8 на даний час своїм відношенням до праці та поведінкою не довела своє виправлення та перевиховання і обґрунтовано відмовив у задоволенні подання установи виконання покарань, а тому доводи засудженої про наявність підстав для її умовно-дострокового звільнення є такими, що не підлягають задоволенню, а тому підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.376 ч.2 КПК України, ст.404, ст.405, ст.407, ст.419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року про відмову у задоволенні подання начальника Державної установи «Покровський виправний центр (№79)» щодо застосування до засудженої ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4