У Х В А Л А

08.11.2019 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши подане в рамках кримінального провадження № 0009052 від 25.10.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, клопотання слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про арешт майна, -
встановив:
До слідчого судді надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про накладення арешту квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою заборони подальшого відчуження майна, яке набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим відділом Голосіївського УП ГУ Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0009052 від 25.10.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.
У невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у невстановленому слідством місці, діючи з корисливих спонукань, з метою заволодіння квартирою АДРЕСА_2 , шляхом обману, вступив у злочинну змову з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, з цією метою вони розробили злочинний план, який полягав у підробленні право установчих документів, які видаються чи посвідчуються підприємством, нотаріусом, і які надають права з метою використання їх у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу для подальшого заволодіння правом власності на вказану квартиру за наступних обставин.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи за попередньою змовою групою осіб спільно із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та іншими невстановленими слідством особами, перебуваючи у невстановленому слідством місці та в невстановлений слідством час, достеменно знаючи, що ОСОБА_4 , не має будь якого відношення до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та не будучи знайомою із власниками, які на праві спільної часткової власності належать гр. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в рівних долях, підробивши офіційний документ, а саме свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 виданий 14.09.2000 внісши до нього інформацію стосовно власника ОСОБА_4 , підробивши печатку Відділу приватизації державного житлового фонду Мінської районної державної адміністрації м. Києва та підпису керівника органу приватизації, які нібито видано згідно з розпорядженням (наказом) від 28.09.2000 р., №293 відповідно до умов яких ОСОБА_4 з метою їх подальшого використання при реєстрації права власності.
У зв`язку з чим, сторона обвинувачення вважає, що існують ризики того, що з предметом злочину можуть вчинятись дії по відчуженню його третім особам.
Згідно з ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч.2 ст.171КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Разом з тим, у зазначеному клопотанні слідчим не доведені підстава і мета арешту майна та не доведена необхідність даного арешту.

У відповідності до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, клопотання підлягає поверненню прокурору у відповідності до ч. 3 ст. 172 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
клопотання подане в рамках кримінального провадження № 0009052 від 25.10.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, клопотання слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_2 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про арешт майна - повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1