Номер провадження: 11-кп/813/1731/19
Номер справи місцевого суду: 523/8509/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11.10.2019 року, постановленої під час судового розгляду кримінального провадження №0005508, внесеному до ЄРДР 18.08.2016 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.10.2019 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10.12.2019 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, що свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК Українита застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 не погоджуючись з ухвалою, вважає її незаконною та необґрунтованою,посилаючись при цьому на те, що суд, як на підставу продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , вкотре вказав одні й ті ж самі підстави, не мотивуючи при цьому свого рішення; суд не врахував того, що обвинувачений утримується під вартою з 17.03.2017 року. Крім того, захисник наголошує, що судом не враховано те, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, оскільки він одружений, виховує дитину дружини, має постійне місце проживання в м.Одесі та позитивно характеризується за місцем проживання. Також захисник вважає, що оскаржувана ухвала постановлена не повноважним судом, якому було заявлено відвід.

На підставі викладеного, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частиною 2 ст.331 КПК України встановлено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Колегією суддів встановлено, що заявлені ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, не зменшились.

Не погоджуючись із доводами захисника про те, що судом не наведено належного обґрунтування висновків та доказів, які стали підставою для продовження обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу, колегія суддів наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики того, що обвинувачений може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, який карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, поєднані з насильством, останній раз з заподіюванням тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть, під час відбування покарання був засуджений за злісну непокору вимогам адміністрації установи виконання покарань, не має зареєстрованого місця проживання та офіційного місця роботи, навчання.

Окрім того, з урахуванням обставин вчинення злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_8 а також того, що останньому відомі особи потерпілих та свідків злочину, апеляційний суд вважає, що існує ризик того, що останній може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, які на теперішній час допитані на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом обвинуваченого можуть змінити показання під час судового розгляду.

Крім того, як вбачається з обвинувального акту, інкриміновані дії ОСОБА_8 вчиняв з іншими особами, в тому числі з особою. Яка не встановлена слідством, таким чином в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, обвинувачений може впливати й на цих осіб.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту стосовно того, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, а саме; обвинувачений виховує дитину дружини, має постійне місце проживання в м.Одесі та позитивно характеризується за місцем проживання, оскільки на підтвердження них не надано жодних належних та допустимих доказів та, враховуючи обставини вчинення інкримінованого йому злочину, не зменшують вищенаведені ризики та не можуть слугувати підставою для обрання відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, відсутність зареєстрованого місця проживання обвинуваченого у м.Одеса позбавляють суд можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги та застосувати запобіжних захід у вигляді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана ухвала постановлена не повноважним судом, є необґрунтованими, оскільки стороною захисту під час апеляційного розгляду не доведено наявність обставин, передбачених ст.ст. 75, 76 КПК України, що виключають участь судді у даному кримінальному провадженні та які є підставою для відводу головуючого судді.

Щодо посилань сторони захисту стосовно того, що ОСОБА_8 перебуває під вартою з 17.03.2017 року, апеляційний суд звертає увагу на те, що на теперішній час здійснюється судовий розгляд вказаного кримінального провадження, а тому існують вищевказані ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Таким чином, обставин передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що районний суд об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвала суду є обґрунтованою та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, передбачених ст. 28 КПК України.

Керуючись ст.176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409, 411, 419, 422, 532КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11.10.2019 року, постановленої під час судового розгляду кримінального провадження №0005508, внесеному до ЄРДР 18.08.2016 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України- залишити без змін.
Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, передбачених ст. 28 КПК України.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4