Справа № 442/2159/18
Провадження № 1-кс/442/931/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, -

в с т а н о в и в :

Скаржник ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, у якій просить скасувати постанову слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 від 10.05.2019 про відмову у визнанні потерпілиму кримінальному провадженні №0001243 та визнати його, ОСОБА_4 , потерпілим у даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування скарги посилається на те, що він 27.04.2017 звернувся до Дрогобицького ВП із заявою про вчинення злочину з приводу протиправних дій депутатів Лішнянської сільської ради та Лішнянського сільського голови ОСОБА_5 під час прийняття рішень на позачерговій сесії Лішнянської сільської ради, що відбулася 05.06.2015. Відповідні відомості 12.06.2017 внесено до ЄРДР за №0001243 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України. Звернувшись до слідчого з проханням надати можливість ознайомитись з матеріалами вищезазначеного кримінального провадження, він отримав відмову з посиланням на те, що у цій справі має статус заявника, а не потерпілої особи. 08.05.2019 він звернувся до слідчого із клопотанням про визнання його потерпілим, у якому навів вагомі аргументи на користь необхідності надання йому такого статусу. 22.05.2019 отримав постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим. У такій слідчий зазначив, що в межах розслідуваного кримінального провадження не наведено жодних обставин, згідно яких було б встановлено, що йому (скаржнику) завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а отже, немає жодних законних підстав щодо визнання його потерпілим по даному факту. Однак, скаржник вважає, що кримінальним правопорушенням завдано шкоди, оскільки він, як житель села Лішня, неодноразово звертався до сільської ради з питанням про виділення земельної ділянки. Проте, депутатами сільської ради не сесіях розглядались виключно заяви, у яких були зацікавлені самі депутати, а подані та зареєстровані заяви ще з 90-тих років, залишались так і не розглянутими. Тому вважає, що внаслідок вказаних протиправних дій депутатів Лішнянської сільської ради порушено його право на безоплатне виділення у приватну власність земельно ділянки, а отже, завдано майнову та моральну шкоду.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 подану скаргу підтримав та доповнив, що вважає постанову про відмову у визнанні його потерпілим незаконною і просить її скасувати, оскільки він бажає бути визнаним таким та володіти інформацією щодо проведення процесуальних дій у даному кримінальному провадженні. З поданих ним у сільську раду заяв на виділення земельної ділянки, депутатами розглянуто лише частину, і така ситуація склалася не лише з ним. На його переконання, своїми протиправними діями депутати позбавили можливості отримати земельну ділянки 750 жителів села Лішня. Тому вважає, що йому завдано також моральної шкоди, оскільки вже більше тридцяти років він не може отримати земельної ділянки у згаданому населеному пункті.

Слідчий СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги та пояснив, що ОСОБА_4 , будучи у статусі заявника та звертаючись із заявою про визнання його потерпілим, не навів жодних доводів щодо завдання йому будь-якої шкоди. У той же час, стаття 364 КК України передбачає таке кримінальне правопорушення, яке могло завдати істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян. Однак, істотна шкода це шкода, яка становить 100 і більше неоподатковуваних мінімумів, тобто, в даному випадку (в розумінні кримінального кодексу) 96050 грн. Заявник не подав жодних підтверджуючих документів та доводів, які б, зокрема, вказували на те, що йому дійсно завдано істотної шкоди вчиненим кримінальним правопорушенням. Оскільки він, будучи в даному кримінальному провадженні слідчим, який здійснює досудове розслідування, дійшов висновку щодо відсутності підстав визнання ОСОБА_4 потерпілим і вважає, що такі дії відповідають вимогам закону, просить відмовити у задоволенні скарги останнього.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Положеннями ст.303 КПК визначено, що на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Як вбачається з постанови слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 10.05.2019, розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0001243 від 29.06.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про визнання його потерпілим відмовлено. Слідчий мотивує тим, що згідно чинного законодавства потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Оскільки заявником у клопотанні не викладено доводів щодо завдання йому майнової чи моральної шкоди і досудовим розслідуванням не встановлено факту завдання заявнику такої, то кримінальне процесуальне законодавство допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим, умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зокрема, такими умовами є: відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч.1 ст.55 КПК України; неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення. Факт заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням у даному випадку належним чином не обгрунтовано та не підтверджено документально, тому визнання потерпілим заявника ОСОБА_4 на даній стадії досудового розслідування є передчасним.

Статтею 110 КПК України, якою також керується слідчий при винесенні постанови, визначено види процесуальних рішень та встановлено відповідні вимоги до таких рішень. Зокрема, згідно з частиною 5 вказаної статті, постанова слідчого складається зівступної частини, мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування і посилання на положення цього Кодексу, та резолютивної частини.

З урахуванням наведеного, вважаю, що постанова слідчого відповідає викладеним вище вимогам та є законною.

Нормами кримінального процесуального кодексу України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч.1 ст.55 КПК України).

Своє клопотання про визнання потерпілим, подане слідчому, ОСОБА_4 мотивує тим, що він, як житель села Лішня, неодноразово звертався до сільської ради із заявами про безоплатну передачу у власність земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво, проте, таке його право не було реалізоване. Депутати сільської ради одноголосно приймали рішення за виділення земельних ділянок собі та членам своїх родин. Значну частину земельних ділянок роздано, не дотримуючись черговості розгляду заяв, поданих на виділення земельних ділянок. Вважає, що внаслідок протиправних дій депутатів та сільського голови йому так і не виділено земельної ділянки, чим завдано майнової та моральної шкоди.

Слід звернути увагу на те, що згідно статті 2 КАС України справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, є завданням адміністративного судочинства. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, в тому числі шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; прийняття судом одного з рішень, визначених вказаною статтею, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження, в тому числі щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Отже, скаржник вправі звернутися за захистом своїх порушених прав до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства, якщо також вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень йому завдано відповідної шкоди.

Якщо ж брати до уваги диспозицію частини 1 статті 364 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, то в такій закріплено: зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Однак, скаржником не наведено достатньо підстав, які б свідчили про те, що згаданим кримінальним правопорушенням йому завдано саме істотної шкоди.

Таким чином, як врегульовано частиною п`ятою статті 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Відтак, з урахуванням вищенаведеного, скарга ОСОБА_4 щодо скасування постанови слідчого ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим не може підлягати задоволенню.

Керуючись ст. ст. 55, 303 - 307 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого ОСОБА_3 від 10.05.2019 про відмову у визнанні потерпілим.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 10 червня 2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1