Справа № 513/736/19
Провадження № 1-кп/513/62/19
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата кримінальне провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000484 від 31.10.2013 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, який відповідно до ст.89 КК України не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2013 року приблизно о 16:00 годин ОСОБА_5 керуючи технічно справним транспортним засобом автомобілем марки «BMW 318і» д/з НОМЕР_1 , в якому знаходились пасажири ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , рухаючись по автодорозі "Забари-Успенівка-Кулевча-Дивізія" Саратського району Одеської області, знаходячись на 23 км + 300 м, при наближенні до повороту на ліво, в порушення вимог п.п. 12.1, 12.6 "ґ" і п. 12.9 "б" Правих дорожнього руху України, які введені в дію 01.01.2002 постановою КМУ № 130 від 10.10.2001, згідно яких:

п. 12.1 "Під час вибору в установлених межах безпечності руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, ще перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійне контролювати його рух та безпечно керувати ним";

п. 12.6 "ґ" Поза населеними пунктами на всіх дорогах, дозволяється рух зі швидкістю: "ґ) іншим транспортним засобам: на інших авто дорогах - не більше 90 км/год";

12.9. "б" Водієві забороняється "б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7",

допустив злочинну недбалість, тобто легковажно розраховував на свої вміння та досвід водіння автомобілем, недостатньо оцінив значення своїх дій, що можуть викликати шкідливі наслідки, проявив неуважність і не стежив за дорожньою обстановкою, не враховуючи дорожніх умов, хоч мав таку можливість, не обрав безпечну швидкість свого руху, яка б надавала йому змогу постійно контролювати керований ним транспортний засіб, його рух та безпечно керувати ним, при виконанні повороту на ліво не впорався з керуванням та допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини з подальшим перекиданням у кювет, в результаті чого пасажир ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді двох синців на внутрішній поверхні нижньої третини лівого стегна, шість синців на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки, закритий перелом лівої стегнової кістки на межі середньої та нижньої третини, закритий поперечний перелом правої стегнової кістки в середній третині. Дані ушкодження не були небезпечними для життя, спричинили розлад здоров`я строком понад 3 тижнів (більше 21 дня) і за цим критерієм, згідно п. 2.2.2 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин, суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку з чим, за згодою учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, потерпілого, та дослідженням документів щодо розміру судових витрат та характеристики обвинуваченого.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю, щиро розкаявся, не оспорював фактичні обставини справи, кваліфікацію вчиненого злочину та цивільний позов. Пояснив, що 30.10.2013 року на прохання свого знайомого ОСОБА_6 , на автомобілі марки "BMW 318і" д/з НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_7 , він відвіз ОСОБА_6 та його дружину ОСОБА_4 з м. Одеса до с. Кулевча Саратського району Одеської області. У той же день після обіду він виїхав з с. Кулевча Саратського району у напрямку м. Одеса. На передньому пасажирському сидінні автомобіля перебував ОСОБА_6 , а потерпіла ОСОБА_4 сиділа на задньому пасажирському сидінні. Рухався він зі швидкістю 100 км/годину, бо поспішав повернутись до м. Одеси. Приблизно о 16:00 годині на автодорозі дорозі "Забари-Успенівка-Кулевча-Дивізія" Саратського району Одеської області, наближаючись до повороту ліворуч, він не впорався з керуванням та автомобіль виїхав за межі проїзної частини та перекинувся у кювет, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження. Під час досудового розслідування він відшкодував потерпілій 3200 гривень. Його цивільно-правова відповідальність була застрахована ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія АСКА", яка відшкодувала потерпілій витрати на лікування в розмірі 30000 гривень. Заявлений потерпілою цивільний позов про відшкодування втраченого заробітку у зв`язку з частковою тратою працездатності у розмірі 39718 гривень та моральної шкоди у розмірі 50000 гривень визнав повністю.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 30.10.2013 року на автомобілі марки "BMW 318і" д/з НОМЕР_1 обвинувачений відвіз її та її чоловіка ОСОБА_6 з м. Одеса до с. Кулевча Саратського району Одеської області на поминки. Після обіду того ж дня вони виїхали з с. Кулевча Саратського району у напрямку м. Одеса. За кермом автомобіля був ОСОБА_5 , вона сиділа позаду нього на пасажирському сидінні, а її чоловік на передньому пасажирському сидінні. Обвинувачений рухався з великою швидкістю, з цього приводу вони з чоловіком робили йому зауваження. Приблизно о 16:00 годині на автодорозі "Забари-Успенівка-Кулевча-Дивізія" Саратського району Одеської області, перед поворотом ліворуч, обвинувачений не впорався з керуванням, не "вписався" у поворот, автомобіль виїхав за межі проїзної частини та перекинувся у кювет. Внаслідок ДТП вона отримала закритий перелом лівої стегнової кістки та закритий перелом правої стегнової кістки. Під час досудового розслідування обвинувачений відшкодував їй 3200 гривень. ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" відшкодувала їй витрати на лікування в розмірі 30000 гривень. Потерпіла підтримала цивільний позов про стягнення з обвинуваченого втраченого заробітку внаслідок часткової втрати працездатності у розмірі 39718 гривень. Позов в частині стягнення моральної шкоди зменшила до 50000 гривень.

Дослідивши та оцінивши докази, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність досліджених доказів достатньою для визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання суд відповідно до положень ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив з необережності злочин невеликої тяжкості, повністю визнав вину та щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, є особою з інвалідністю 3 групи.

Щире каяття відповідно до положень ст.66 КК України суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Згідно досудової доповіді Саратського районного сектору з питань пробації філії Державної установи "Центр пробації" в Одеській області, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства (а.с. 31-36).

Ураховуючи зазначені обставини, а також думку потерпілої ОСОБА_4 , яка просила суд суворо не карати обвинуваченого, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому основного покарання у виді обмеження волі, у межах санкції ч.1 ст. 286 КК України.

З урахуванням того, що обвинувачений під час вчинення кримінального правопорушення був у тверезому стані, є особою з інвалідністю 3 групи, ураховуючи думку потерпілої суд вважає за необхідне не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та всі вищевказані обставини справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, та вважає необхідним відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням та покласти на нього в період іспитового строку обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

За положеннями ч.2 ст.49 КК України оскільки обвинувачений ухилявся від досудового слідства, строк давності у даному кримінальному провадженні зупинявся 20 березня 2014 року до розшуку обвинуваченого та був відновлений 10 травня 2019 року з дня з`явлення обвинуваченого. Тому відсутні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

За положеннями частини 5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.129 КК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

В результаті ДТП потерпіла ОСОБА_4 довго хворіла, змушена була звільнитись з роботи, в результаті чого втратила середній заробіток у сумі 1549,81 гривень щомісячно. Заявлений потерпілою цивільний позов про стягнення втраченого заробітку за період з 19.02.2014 року по 14.04.2016 року у загальному розмірі 39718 гривень, а також про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 гривень підлягає повному задоволенню, тому що він є обґрунтованим, підтверджується матеріалами справи та визнаний обвинуваченим у повному обсязі.

Визначаючи розмір грошової компенсації моральної шкоди суд відповідно до ст. 23 ЦК України враховує, характер кримінального правопорушення; глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, яка внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, перенесла фізичний біль та душевні страждання, протягом тривалого часу лікувалася, перенесла хірургічні втручання, зазначені негативні фактори порушили звичайний спосіб життя потерпілої; шкоди завдано унаслідок необережного злочину. Суд також враховує вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Речовий доказ: автомобіль марки "BMW 318і" реєстраційний номер НОМЕР_1 вважати повернутим власнику.

Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави належить стягнути витрати на залучення експертів у загальній сумі 3690 гривень 80 копійок.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України в період іспитового строку зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_4 щодо стягнення з ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 39718 (тридцять дев`ять тисяч сімсот вісімнадцять) гривень та моральну шкоду у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень, а всього 89718 (вісімдесят дев`ять тисяч сімсот вісімнадцять) гривень.

Речовий доказ: автомобіль марки "BMW 318і" реєстраційний номер НОМЕР_1 вважати повернутим власнику.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів у загальній сумі 3690 (три тисячі шістсот дев`яносто) гривень 80 копійок.

Вирок може бути оскаржено учасниками судового провадження до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1