Справа № 573/1332/19
Номер провадження 1-кс/573/564/19
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2019 року м. Білопілля

Слідчий суддя Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого Білопільського ВП ГУНП у Сумській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна,

в с т а н о в и в :
05 серпня 2019 року старший слідчий Білопільського ВП ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором, про арешт майна, яке мотивує тим, що слідчим відділенням здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.06.2019 за №0000309 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, за фактом самовільного зайняття невстановленими особами двох земельних ділянок державної власності площею близько 10 га особливо цінних земель, які розташовані на території Верхосульського старостату Миколаївської ОТГ.

Відповідно до актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру в Сумській області від 11.06.2019 земельні ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення (рілля) площею 8,5651 га з кадастровим номером :02:001:0444 і площею 1,5 га, що межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0528, розташовані на території Верхосульського старостату Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області, не надані у власність, користування (оренду), на момент проведення перевірки самовільно зайняті та засіяні соняшником невстановленими особами.

Проведеним 26.07.2019 оглядом місцевості встановлено, що вказані вище земельні ділянки засіяні сільськогосподарською культурою - соняшником.

Постановою старшого слідчого Білопільського ВП ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції від 26.07.2019 зазначені посіви соняшника визнані речовими доказами.

Про підозру в кримінальному провадженні нікому не повідомлялося.

Посилаючись на те, що врожай соняшника є фактично речовим доказом самовільного зайняття земельних ділянок, слідчий узгоджено з прокурором просить накласти арешт на посіви соняшника на вказаних вище земельних ділянках, позбавивши осіб, які самовільно володіють даним посівами, права відчуження, розпорядження та користування посівами соняшника.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 і слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали.

Представники власників землі в судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотання просили слухати без їх участі.

Заслухавши прокурора, слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що 20.06.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000309 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, за фактом самовільного зайняття невстановленими особами двох земельних ділянок державної власності площею близько 10 га особливо цінних земель, які розташовані на території Верхосульського старостату Миколаївської ОТГ.

Відповідно до актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру в Сумській області від 11.06.2019 земельна ділянка комунальної власності сільськогосподарського призначення (рілля) площею 8,5651 га з кадастровим номером :02:001:0444 і земельна ділянка державної власності площею 1,5 га, що межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0528, розташовані на території Верхосульського старостату Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області, не надані у власність, користування (оренду), на момент проведення перевірки самовільно зайняті та засіяні соняшником невстановленими особами. Остання земельна ділянка відноситься до особливо цінних земель.

З протоколу огляду місцевості від 26.07.2019 вбачається, що слідчий ОСОБА_4 без участі спеціаліста оглянув вказані вище земельні ділянки, які засіяні соняшником.

Постановою слідчого від 26.07.2019 посіви соняшника та самі земельні ділянки визнані речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 01.08.2019 клопотання слідчого Білопільського ВП ОСОБА_4 про арешт майна було повернуто прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання прокурором копії ухвали, а саме: для встановлення власника посівів та земельної ділянки площею 1,5 га. Копію ухвали прокурор отримав 01 серпня 2019 року, строк для усунення недоліків закінчувався 04 серпня 2019 року, який припадав на неділю, а тому строк на подачу даного клопотання пропущений не був.
На виконання вимог ухвали слідчого судді слідчим надано рапорт оперуповноваженого УЗЕ Безлюдного І. про те, що не вдалося встановити осіб, причетних до самовільного зайняття земельних ділянок, який з огляду на положення чинного КПК України не є ані доказом, ані джерелом доказів. Протоколів допиту осіб, які обробляють суміжні земельні ділянки, власника землі тощо суду надано не було.

Відповідно до абз. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).
З огляду на викладене посіви соняшника, якими засіяні вказані земельні ділянки, критеріям ст. 98 КПК України, у контексті кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, не відповідають, а запропонований органом досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження є не відповідним предмету злочину, що розглядається у рамках даного кримінального провадження.
Крім того, жодній особі в рамках цього кримінального провадження не було повідомлено про підозру, цивільний позов заявлений не був, а санкцією ч. 2 ст. 197-1 КК України не передбачено конфіскація або спеціальна конфіскація.
Частина 2 ст. 1971 КК України передбачає відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель.
Санкцією зазначеної статті такий вид покарання як конфіскація не передбачений. Не підлягає дане майно й спеціальній конфіскації в порядку ст. 961 КК України.
Крім того, слідчий суддя враховує, що слідчим не додано до клопотання відповідних доказів, які в своїй сукупності об`єктивно підтверджували б викладені в клопотанні обставини, та свідчили б про доцільність накладення арешту на посіви. Також слідчим не доведено, яким чином посіви соняшника можуть мати значення речового доказу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, при тому що даний злочин відноситься до злочинів з матеріальним складом, який вважається закінченим з того моменту, коли особа фактично заволоділа земельною ділянкою або розпочала її протиправну експлуатацію (освоєння), а тому доведенню в кримінальному провадженні підлягає саме самовільне зайняття земельної ділянки.
Сама по собі наявність у матеріалах провадження постанови слідчого про визнання речовими доказами посів сільськогосподарської культури, не може бути врахований як мета для накладення арешту в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Посилання слідчого на те, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження призведе до втрати, зникнення, знищення чи перетворення речового доказу не знаходять свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження.
При цьому слідчий суддя враховує, що слідчим належним чином не мотивовано мету зберігання посівів в якості речових доказів. Більше того, жодних пояснень про те, яким саме чином буде збережено сільськогосподарську продукцію, яка є такою, що псується, ні прокурор, ні слідчий не навели, матеріали клопотання такої інформації також не містять.
Крім того, клопотання слідчого не узгоджується з вимогами ст. 171 КПК України щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна, про арешт якого йдеться в клопотанні. Орган досудового розслідування, в порушення ч. 5 ст. 132, ч. 2 ст. 171 КПК України, не додав до клопотання матеріали, які б підтверджували вартість посівів кукурудзи, якою засіяні та яка вирощується на зазначених земельних ділянках, не визначено стан розвитку та стадія зрілості посівів, шляхи збереження і збору врожаю.
Таким чином, перевіривши розумність і співрозмірність обмеження права власності з потребами кримінального провадження, враховуючи, що надані матеріали не доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 171-173 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання старшого слідчого Білопільського ВП ГУНП у Сумській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя