АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/258/19 Справа № 700/148/19 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора адвокатаОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції зі Звенигородським районним судом Черкаської області матеріали клопотання за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ухвалу слідчого судді Лисянського районного суду Черкаської області від 14.05.2019 року, якою задоволено клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, освіта середня, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України,-

в с т а н о в и л а :

Слідчий слідчого відділення Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Лисянського районного суду з клопотанням про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, оскільки ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу не зменшилися та не змінилися.

Клопотання вмотивовано тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя і здоров`я особи, відповідно до ч. 2 ст. 121 та ч. 2 ст. 262 КК України, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Сторона обвинувачення вважає, що під тягарем відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення ОСОБА_8 може залишити місце свого проживання і переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

В той же час існує ризик, що ОСОБА_8 може впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки з деякими свідками перебуває в дружніх відносинах, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 14 травня 2019 року, клопотання про продовження строку тримання під вартою задоволено. Продовжено підозрюваному ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за ч. 2 ст. 121 та ч.2 ст. 262 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави до 15 червня 2019 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді від 14.05.2019 року, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати з підстав невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що слідчий суддя порушив принцип рівності перед законом та необґрунтовано прийняв позицію сторони обвинувачення.

Стверджує, що даний запобіжний захід є занадто суворим та до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі.

Крім того, слідчий суддя при винесенні ухвали не врахував той факт, що слідством не зібрано достатніх та об`єктивних доказів відносно наявних ризиків, оскільки поведінка підозрюваного яка передувала судовому розгляду як раз вказувала на його сумлінне ставлення до виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який подав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, твердження прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог сторони захисту, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Відповідно до п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом з тим, слідчим суддею вірно встановлено те, що при обранні виду запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя поряд з цим враховує особу підозрюваного, вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною 4 ст. 194 КПК України передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Крім того, ухвала судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 177, 178, 193, 194, 196, 199, 309 КПК України і ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод та дійшов вірного висновку про те, що клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч.2 ст. 262 КК України - підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення щодо задоволення клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121, ч.2 ст.262 КК України, - скасуванню не підлягає, а апеляційну скаргу захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - слід залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що подане клопотання про продовження строку тримання під вартою, з порушенням строків, передбачених ч.1 ст. 199 КПК України, не є підставою для відмови в задоволенні клопотання, тому доводи захисту з цього приводу є необґрунтованими.

Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст.177, 178, 183, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Лисянського районного суду Черкаської області від 14 травня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах підозрюваного без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :