Справа № 473/1087/18
Провадження №1-кп/472/9/19
УХВАЛА
про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт
07 серпня 2019 року смт. Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря
судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
перекладача - ОСОБА_10 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Молдови Яловенського району с. Денчени, особи без громадянства та без зареєстрованого місця проживання на території України, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 , не працював, раніше судимого 19.02.2015 року Березівським районним судом Одеської області за ч.1 ст.187 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільнений 13.06.2017 року з місць позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
06 серпня 2019 року захисник ОСОБА_6 подала клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на будь-який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі на домашній арешт з забороною покидати житло в період з 21:00 години до 06:00 години за адресою: АДРЕСА_2 , з правом відвідувати та перебувати на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я, або на особисте зобов`язання з покладенням на нього наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою суду; не відлучатися із м. Одеса без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання та роботи; утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками по кримінальному провадженню; здати (у разі наявності) документи, що надають право виїзду з України. У разі залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , просить визначити йому заставу в розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України в розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В обґрунтування клопотання зазначила, що обвинувачений ОСОБА_4 тяжко хворіє та не отримує належну медичну допомогу в умовах СІЗО м. Миколаєва, має міціні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню дочку, що потребує догляду. Також, вказує на недопустимість формального підходу суду при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, зазначає, що суд повинен розглянути можливість застосування альтернативного триманню під вартою запобіжного заходу.
06 серпня 2019 року прокурор ОСОБА_11 надала до суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
В клопотанні прокурор зазначає, що ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 12.06.2019 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24:00 години 10 серпня 2019 року.
Прокурор обґрунтовує клопотання наявністю ризиків, передбачених п.1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Як зазначає прокурор, ОСОБА_4 обвинувачюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, раніше судимий за вчинення розбійного нападу, є особою без громадянства, до затримання не працював та перебував на території України без зареєстрованого місця проживання, не має міцних соціальних зв`язків, а тому ризик, встановлений судом під час застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшився та продовжує існувати. Також, вказує на те, що існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду. З врахуванням цього вважає, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (більш м`якого), не забезпечить належної поведінки обвинуваченого у ході судового розгляду у кримінальному провадженні.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 подав клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що прокурором не надано доводів, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належну процесуальну поведінку. Також, вказує, що він має міцні соціальні зв`язки та тяжко хворіє, а тому не може перебувати в умовах СІЗО. Крім того, просить в разі залишення йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити йому розмір застави.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання прокурора ОСОБА_11 та просив його задовольнити. Зокрема, зазначив, що ОСОБА_4 є особою без громадянства, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий, та через нетривалий проміжок часу після звільнення знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Тому, існують ризики, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Захисник ОСОБА_6 заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора та підтримала своє клопотання, подане до суду 06 серпня 2019 року.
Обвинувачений ОСОБА_4 погодився з думкою свого захисника, заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, та підтримав своє клопотання та клопотання захисника ОСОБА_6 .
Захисник ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_4 , та заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_5 погодився з думкою свого захисника.
Потерпілий ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтримали клопотання прокурора.
Заслухавши думки сторін кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.
Судом при розгляді клопотань прокурора та захисника встановлено, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, хоча і зменшився в зв`язку зі станом здоров`я обвинуваченого, однак повністю не зник, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , відповідно до доказів, приєднаних до справи, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за ч.2 ст. 187 КК України, має незняту та непогашену судимість за ч.1 ст.187 КК України та через нетривалий проміжок часу після звільнення, знову обвинувачується у вчиненні 08.11.2017 року тяжкого злочину, що вказує на наявність ризику того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вказаний прокурором ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду підтвердився, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 до обрання йому запобіжного заходу не працював, постійного джерела доходів не мав, будь-яких доказів на підтвердження таких обставин стороною захисту не надано. Крім того, як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 не має зареєстрованого місця проживання та реєстрації в Україні, із доданої до матеріалів посвідки на проживання в ПМР для іноземця, виданої 11 грудня 2008 року начальником ОДМ МВС ПМР ОСОБА_12 , вбачається, що ОСОБА_4 є особою без громадянства, прибув в Придністровську Молдавську республіку на ПМЖ, посвідка продовжена до 11 грудня 2010 року.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях підкреслює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.
Європейський суд з прав людини (рішення Сулаоя проти Естонії) вказує, що ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання. Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (рішення Ноймайстер проти Австрії).
З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений, ОСОБА_4 хворіє та потребує постійного нагляду за станом здоров`я. За заявою гр. ОСОБА_13 , останній надав згоду на проживання у своїй квартирі обвинуваченого ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 .
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 181 КПК України до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, може бути застосовано домашній арешт, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З врахування викладеного, суд вважає, що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим судом ризикам.
Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Вирішуючи питання про можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини та дійшов висновку, що цілодобовий домашній арешт зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Враховуючи викладене та положення ст.ст. 176-178, 181,194 КПК України, суд вважає за можливе задовольнити клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_4 частково та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло цілодобово з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Згідно зі ст.202 КПК України у разі постановляння судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з- під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті ст.206 цього кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 309-310, 369-372, 395 КПК України, -
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 та клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, - задовольнити частково.
Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Молдови Яловенського району с. Денчени, особі без громадянства, не працюючому, раніше судимому, обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло цілодобово, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 діб, до 05 жовтня 2019 року включно.
Відповідно до ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися зі свого місця проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу суду;
- утриматися від спілкування з потерпілими та свідками по кримінальному провадженню;
- носити електронний засіб контролю;
- здати (у разі наявності) документи, що надають право на виїзд з України.
Строк дії ухвали 60 діб, тобто до 05 жовтня 2019 року включно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього судом обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладене грошове стягнення.
Обвинуваченого ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти в залі суда.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.202 КПК України начальнику Вознесенського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Миколаївській області доставити обвинуваченого ОСОБА_4 до свого місця проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалу суду через начальника Вознесенського ВП ГУ НП в Миколаївській області передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Контроль за виконанням ухвали суду доручити прокурору ОСОБА_3 .
В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_11 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , - відмовити.
Строк дії ухвали закінчується 05 жовтня 2019 року о 24:00 годині.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню.
Ухвала суду апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1