ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2019 м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 , її захисника ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 521/16545/15-к щодо

ОСОБА_12 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у Челябінської області Російської Федерації, проживаючої на території України на підставі посвідки на постійне проживання, з середньою освітою, не одруженої, маючої двох неповнолітніх дітей, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 05.04.2012 Біляївським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу 510 гривень;

- 22.07.2013 Біляївським районним судом Одеської області за скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнена від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченої в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з висунутим обвинуваченням, ОСОБА_13 , діючи повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та з особою, кримінальне провадження відносно якої закрито в зв`язку із її смертю, ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, на транспортній зупинці «Два стовпи», діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, вчинила замах на відкрите викрадення майна ОСОБА_14 на загальну суму 2000 гривень, при цьому усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця не здійснила з причин що не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками поліції на місці вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 Кримінального кодексу України за ознаками: незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_15 категорично заперечуючи свою участь у вчиненні будь-яких злочинних дій, пояснила, що в день подій, що розглядаються, дату вона не пам`ятає, вона, разом з ОСОБА_16 , її малолітнім сином, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , були на кладовищі. Повертаючись з нього вони прийшли на зупинку, на якій також знаходилися дві потерпілих. ОСОБА_19 попросила у них кошти на воду для дитини та дівчата дали 10 гривень. Як хтось забирав гроші у потерпілих вона не бачила, оскільки стояла осторонь з дитиною ОСОБА_16 . Потім, на прохання працівників поліції вона підійшла до ОСОБА_16 і ОСОБА_20 , їх всіх затримали та відвезли до відділення поліції.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з положеннями ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення /за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого/ або в разі надходження заяви /повідомлення/ про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень відповідно до ст. 9 КПК України.

Так, відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

За ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, сторона обвинувачення посилається на фактичні дані, які досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні, та містяться в:

- показаннях потерпілої ОСОБА_14 про те, що у 09.09.2015 року, разом з ОСОБА_21 вони їхали до університету щоб сплатити гроші за навчання. На зупинці «Два стовпи» перебувало чотири жінки циганської національності. Одна з них, літня, звернулась до неї з проханням допомогти дитині, а саме надати 10 гривень на воду, на що вона дала гроші. Коли відбувався цей діалог одна з циганок відвела її подругу за магазин. Вона вирішила прослідувати за подругою, але її зупинила інша циганка та почала діставати монетку, казала подути на неї та покласти до гаманця. Вона відмовилась, після чого ця циганка почала смикати її за сумку і побачивши там гаманець в якому були гроші в сумі 2000 гривень, намагалась його витягнути. Ця циганка спробувала дістати гаманець з сумки, але вона його продовжувала тримати. Потім на допомогу цій циганці підбігли ще дві особи циганської національності, які є обвинуваченими і перебувають у залі суду, та почали хапати її за руки і штовхати. В цей момент до місця події під`їхала машина, з якої вийшли чоловіки і відрекомендувалися працівниками поліції, після чого на місце події були викликані поліцейські, всі разом вони направилися до відділу поліції;

- показаннях свідка ОСОБА_22 , яка в суді пояснила, що 09.09.2015, біля 12 години, вона разом зі своєю подругою ОСОБА_23 їхали до університету платити за навчання та знаходилися на зупинці «Два стовпа». В цей час на зупинці перебувало чотири жінки циганської національності. Одна з них звернулась до ОСОБА_24 з проханням допомогти дитині, а саме надати 10 гривень на воду, на що ОСОБА_25 дала гроші. Потім до неї підійшла одна з циганок та запропонувала погадати, після чого вона відвела її за павильон, який знаходився на зупинці. Вона дістала з рюкзака та дала їй 20 гривень та повернулася на зупинку. Христини там вже не було, але вона перебувала на відстані 10 м. Вона побачила, як до ОСОБА_25 підійшла циганка, щось говорила їй, а потім почала тягнути її за сумку. Потім підійшло ще дві циганки, які присутні в залі суду, які також намагалась вирвати гаманець, хапали ОСОБА_25 за руки та штовхали її. Потім ОСОБА_25 взяла гаманець в руки та циганки намагались його забрати. Коли вона вирішила допомогти ОСОБА_24 , підійшли співробітники поліції та розборонили всіх. Надалі на місце події приїхав наряд поліції і вони поїхали до відділення поліції;

- показаннях свідка ОСОБА_26 , який в суді пояснив, що він є працівником поліції і разом з іншими працівниками поліції ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 перебували біля зупинці транспорту «Два стовпи», де відпрацьовували заходи по боротьбі з кишеньковими крадіжками. На протилежній стороні, через дорогу, вони помітили як одна з циганок підійшла до дівчини, між ними відбувалась розмова і далі одна з циганок вирвала купюру зеленого кольору. Дівчина почала кричати. Одна з трьох циганок завела за зупинку іншу дівчину, вони розмовляли на підвищених тонах. Потім підійшла ще одна циганка літнього віку, інша стояла з дитиною неподалік на відстані 4-5м. Циганка, яка відвела потерпілу в сторону почала витягувати гаманець з сумки. Вона тримала потерпілу однією рукою, а іншою діставала гаманець. Літня циганка щось кричала на незрозумілій йому мові. Далі вони підійшли до них та затримали циганку, яка вирвала гроші та циганку, яка намагалася забрати гроші. Потерпілі дівчата повідомили їм, що у одній з них циганки забрали 20 грн., а у іншої намагались відібрати гаманець з грошима. Потім на місце події приїхала слідчо-оперативна група Хмельницького ВП, всіх осіб доставили до відділення поліції, де були проведені слідчі дії.

На запитання захисника свідок ОСОБА_26 відповів, що циганка, яка стояла на відстані з дитиною, яка перебуває в залі суду, ( ОСОБА_15 ) ніякого фізичного впливу до потерпілої не здійснювала, гаманець в неї не виривала;

- показаннях свідка ОСОБА_30 про те, що під час відпрацювання оперативної інформації він, разом з іншими працівниками поліції, знаходився біля транспортної зупинки «Два стовпи». Вони помітили як одна з циганок підійшла до дівчини, між ними відбувалась розмова і далі одна з циганок вирвала у неї 20 гривень. Потім підійшла ще одна дівчина, одна з чотирьох циганок завела її за зупинку та намагалась вирвати у неї гаманець. Після чого вони підійшли до них, представилися, та поцікавилися про те, що відбулося. Дівчини розповіли, що у одній з них циганки забрали 20 грн., а у іншої намагались відібрати гаманець з грошима. Після цього, вони викликали на місце пргоди слідчо-оперативну групу Хмельницького ВП, всіх осіб доставили до відділення поліції.

На запитання прокурора свідок ОСОБА_30 пояснив, що під час подій ОСОБА_31 стояла з дитиною на відстані біля 3 м.

Також на обґрунтування висунутого ОСОБА_15 обвинувачення прокурор посилається на долучені та безпосередньо досліджені судом фактичні дані, які містяться в:

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.09.2015 року з участю свідка ОСОБА_22 , яка при проведенні слідчої дії вказала на зображення ОСОБА_15 , пояснюю чи що саме ця особа вирвала гаманець з рук потерпілої ОСОБА_32 ;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2015 року з участю потерпілої ОСОБА_32 , яка при проведенні слідчої дії вказала на зображення ОСОБА_15 , пояснюючи що саме ця особа намагалася (вирвала) гаманець з грошима в сумі 2000 гривень;

- протоколі огляду предмету від 09.09.2015 року, відповідно до яких слідчим були оглянуті грошові купюри у кількості 10 банкнот на загальну суму 2000 гривень, та гаманець червоного кольору, які були добровільно видані потерпілою ОСОБА_33 ;

Суд, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючи законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Розуміння питання про межі доказування і достатність обсягу доказів не має законодавчого визначення цього поняття в силу його оцінного характеру.

Аналізуючи показання потерпілої та свідків сторони обвинувачення, в їх сукупності, суд, приходить до висновку, що ці докази, є суперечливими, сумнівними та непереконливими, а тому не можуть бути покладені судом в обгрунтування обвинувального вироку.

Так, допитана в суді потерпіла ОСОБА_14 пояснила, що обвинувачена ОСОБА_15 підійшла до неї разом з ОСОБА_34 , вже після того як одна з осіб циганської національності намагалася висмикнути з її рук гаманець, вони почали хапати її за руки та штовхати. Аналогічні показання надала в суді свідок ОСОБА_22 .

Разом із цим, допитані в суді свідки обвинувачення ОСОБА_26 , ОСОБА_30 , кожен окремо, фактично спростували ці покази і в суді пояснили, що ОСОБА_15 під час конфлікту перебувала на відстані 4-5 метрів від потерпілої, стоячи з дитиною, ніякого фізичного впливу на потерпілу вона не здійснювала, грошима потерпілих намагалися заволодіти інші особи.

Наявні суперечності в показах потерпілої та свідків обвинувачення не були усунені під час досудового слідства. Під час судового розгляду, судом були створені необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, разом із цим сторона обвинувачення не скористалася наданими їй процесуальними правами для усунення наявних протиріч, будь яких клопотань про проведення слідчих дій в порядку ст.333 КПК України в суді заявлено не було.

Крім того, за клопотанням сторони захисту судом була допитана свідок ОСОБА_35 , яка також в суді підтвердила, що під час подій на зупинці «Два стовпи», очевидцем яких вона була, одна з осіб циганської національності, яка тримала дитину (ім`я та прізвище їй не відомі), до потерпілих не підходила і стояла біля торгівельного павільйону. Оцінюючи покази цього свідка, суд не вбачає підстав для визнання цих показів недостовірними, оскільки свідок сприймала факти, про які вона повідомила у суді особисто, стороною обвинувачення не надано будь-яких даних, яки б могли свідчити про упередженість свідка ОСОБА_36 .

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

На підставі наведеного, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження, відповідно до положень ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме: діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, суд створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим суд не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих /розшукових/ дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, тому суд приходить до висновку про те, що усі докази здобуті досудовим слідством не є достатніми для визнання ОСОБА_15 винною у вчиненні ікримінованого правопорушення, а відтак суд вважає не доведеним, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Таким чином, з урахуванням викладеного раніше, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий сторонами обвинувачення та захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_15 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 та ч. 2 ст.186 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення участі у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, стороною обвинувачення не надано, судом не виявлено, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне в силу презумпції невинуватості, закріпленої у ст.62 Конституції України, виправдати обвинувачену на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, оскільки у судовому засіданні не було доведене, що ОСОБА_15 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 374-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_37 визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, виправдати у зв`язку з недоведеністю, що ОСОБА_38 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186КК України.

Речові докази: грошові кошти у сумі 2000 гривень - вважати повернутими їх власнику ОСОБА_11 ; банкноту номіналом 10 гривень зберігати в матеріалах провадження;

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1