Справа № 362/4690/19
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту

15 серпня 2019 року м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

під час проведення в приміщенні суду в м. Білої Церкви Київської області відкритого підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001095 від 07.08.2019, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 355, ч. 2 ст. 146 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового проваження:

прокурор Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

потерпілий: ОСОБА_5 ,

представник потерпілого: ОСОБА_6 ,

захисник-адвокат: ОСОБА_7 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою.

До судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від Київського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 355, ч. 2 ст. 146 КК України.

Ухвалою суду від 14.08.2019 за вищевказаним кримінальним провадженням призначено підготовче судове засідання на 15.08.2019, на розгляд у якому винесено питання регламентовані статтями 314 КПК України та ч. 3 ст. 474 КПК України, оскільки разом з обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості.

Отже суд невідкладно переходить до розгляду угоди.

Позиція сторін та інших учасників.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, підстав, передбаченні ч.7 ст. 474 КПК України відсутні та просив суд затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Потерпілий, представник потерпілого, обвинувачений та захисник в судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із вказаних питань.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши угоду про визнання винуватості від 08.08.2019 укладену між прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської міської прокуратури Київської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , вважає, що згідно з статтею 472 КПК України, зміст вказаної угоди не відповідає вимогам КК та КПК України.

Оскільки в зазначеній угоді формулювання обвинувачення ОСОБА_3 викладене в порушення статті 17 КПК України та статті 62 Конституції України. Вказані норми визначають, що кожна людина є невинуватою, поки її вина не буде доведена обвинувальним вироком, який набув законної сили.

Норми КПК установлюють принципи, за якими суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків та вказані норми спрямовані на забезпечення об`єктивного та неупередженого здійснення правосуддя.

Зазначене підтверджується положенням абз. 2 п. 5 ч. 4 ст. 291 КПК України, відповідно до якого надання суду інших документів до початку розгляду забороняється. Реалізація цих механізмів забезпечується статтями 75-76 КПК України, тобто суддя не може брати участь у кримінальному провадженні які викликають сумніви в їх неупередженості.

Також аналізуючи практику Європейського суду з прав людини в аспекті розуміння принципу презумпції невинуватості та його застосування вбачається, що презумпція невинуватості, закріплена в п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є одним із найважливіших елементів справедливого кримінального процесу. Якщо судове рішення стосовно особи відображає думку, що вона винна, але ця думка сформована до того, як було доведено її вину відповідно до закону, це рішення порушує вимогу п. 2 ст. 6 Конвенції. Таке порушення має місце навіть за умови відсутності формальних заяв щодо вини особи, коли є підстави говорити, що національний суд уважає людину винною. Така позиція ЄСПЛ закріплена в низці вердиктів, зокрема в рішеннях у справах «Deweer v.Belgium» «Minelli v.Switzerland» «Allenet de Ribemont v.France».

Пункт 2 статті 6 Конвенції забезпечує «право вважатися невинним доти, доки вину не буде доведено в законному порядку». Крім того, відповідно до рішення у справі «Аллен проти Об`єднаного Королівства» презумпція невинуватості, котра розглядається як процесуальна гарантія в контексті самого кримінального провадження, визначає вимоги щодо: тягаря доведення; правових презумпцій факту і права; привілею проти самообвинувачення; досудового оприлюднення елементів справи; передчасних висловлювань суду або інших представників держави щодо вини особи.

В рішенні у справі «Грабчук проти України» наголошувалось, що принцип презумпції невинуватості порушено, якщо твердження посадової особи стосовно людини, обвинуваченої у скоєнні злочину, відображає думку, що людина винна, коли це не було встановлено відповідно до закону.

Отже в угоді прокурором зазначені, конкретні прізвища осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження, як таких що за попередньою змовою осіб з обвинуваченим ОСОБА_3 вчинили злочини, передбачені ч. 2 ст. 355 КК України, а саме у примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я та за ч. 2 ст. 146 КК України у незаконному позбавленні волі, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, використання прокурором в угоді про визнання винуватості від 08.08.2019 та обвинувальному акті затвердженому 08.08.2019 відносно ОСОБА_3 , конкретних прізвищ осіб матеріали відносно, яких виділені в окреме кримінальне провадження, призвели до порушення принципу презумпції невинуватості.

Так, суд позбавлений можливості при затвердженні угоди про визнання винуватості від 08.08.2019 у вироку установити обставини кримінального провадження, які зазначені у формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 , який затверджений прокурором від 08.08.2019 та угоді про визнання винуватості від 08.08.2019, оскільки порушення принципу невинуватості має місце і тоді, коли є висловлювання з приводу вини особи до встановлення цього факту відповідно до закону.

Таким чином порушення принципу презумпції невинуватості має місце саме на стадії досудового слідства.

Разом з тим порушення судом принципу презумпції невинуватості при розгляді справи має конкретні процесуальні наслідки, у вигляді скасування прийнятого рішення та призначення нового розгляду, що закріплено в п. 2 ч. 1 ст. 415 КПК України.

Виходячи з наведеного, вбачається, що прокурором при укладанні угоди про визнання винуватості від 08.08.2019 недотримані принципи презумпції невинуватості, що приводить до неможливості затвердити угоду від 08.08.2019 про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним у кримінальному провадженні № 0001095 від 07.08.2019 за обвинуваченням ОСОБА_3 .

Внаслідок чого, відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.07.2019 запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжений по 15.08.2019 включно.

Враховуючи, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Отже з огляду на вищевикладене, запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 слід змінити на особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язок з`являтися за першим викликом до органів досудового слідства та суду, звільнивши останнього з-під варти в залі суду негайно.

На підставі викладеного, керуючись статтями 472, 474, 291, 314 ч. 3 п. 1 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 від 08.08.2019.

Повернути обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесеному в Єдиний Реєстр досудових розслідувань за № 0001095 від 07.08.2019, прокурору Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Застосований відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити до набрання ухвали законної сили на особисте зобов`язання, звільнивши останнього з-під варти в залі суду негайно, та покласти на нього обов`язок з`являтися до органів досудового слідства та суду за першим викликом.

Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом семі днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1