Справа № 530/1016/19
Номер провадження 1-кп/530/99/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"06" вересня 2019 р. Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в місті Зіньків Полтавської області кримінальне провадження №0000296 від 26.07.2019 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина Українии, не працюючого, розлученого, з повною загальною середньою освітою, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , в період часу з 23.07.2019 року по 25.07.2019 року, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення, з метою незаконного заволодіння чужим майном, знаходячись в господарстві розташованому за адресою АДРЕСА_1 шляхом вільного доступу з території подвір`я вказаного господарства, таємно викрав металеву трубу довжиною 8 метрів та діаметром 25 мм., вартість якої 480 гривень, металеву трубу довжиною 6 метрів та діаметром 25мм., вартість якої становить 360 гривень, металеву трубу довжиною 2 метри 30 сантиметрів та діаметром 25мм., вартість якої становить 138 гривень., дві металеві труби довжиною 8 метрів кожна та діаметром 20мм., вартість яких становить 752 гривні та металеву драбину загальною вагою 11,3 кг., вартістю 53 гривні 11 копійок, які належать потерпілій ОСОБА_4 , чим спричинив останній майнової шкоди на загальну суму 1783 (одна тисяча сімсот вісімдесят три) гривні 11 копійок.
Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.185 КК України.
Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України та закону.

Згідно з даною угодою, ОСОБА_5 та потерпіла, ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 185 КК України та щодо призначення покарання ОСОБА_5 у виді 140 годин громадських робіт. Обвинуваченим, ОСОБА_5 завдану злочином шкоду потерпілій відшкодовано. Будь-яких моральних та матеріальних претензій потерпіла до обвинуваченого не має.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтвердив факт добровільного укладення ним із потерпілою угоди про примирення, погодився на призначення узгодженого покарання, просить суд затвердити укладену угоду. Прокурор вважає, що угода підлягає затвердженню.
Заслухавши думку учасників процесу, суд вирішує питання про можливість затвердження угоди.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ч.2 ст.474 КПК України, розгляд угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, відповідно до статті 12 КК України, віднесений до середньої тяжкості злочинів.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості злочину, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України та закону.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений, ОСОБА_5 цілком розуміє права, передбачені ч.4, ч.5 ст.474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та потерпіла розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 КПК України, те що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Обвинувачений, ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Згідно з угодою, ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, щиро розкаявся, відшкодував потерпілій, ОСОБА_4 завдану шкоду і будь яких моральних та матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 з боку потерпілої не має.
Сторони розуміють наслідки невиконання угоди від 30.07.2019 року, передбачені ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про примирення потерпіла має право звернутися до суду, який затвердив дану угоду, з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Суд враховує також особу обвинуваченого, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, що в силу ст. 66 КК України пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільно відшкодував матеріальну шкоду. Обставини, що обтяжують покарання відсутні.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою та ОСОБА_5 ..
Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
Цивільний позов не заявлено.

Речові докази: пять металевих труб та металева драбина, які оглянуті 25.07.2019 року в лісовому масиві в с. Бірки, Зіньківського району, Полтавської області - визнано речовими доказами по кримінальному провадженні №0000296 та передано на зберігання ОСОБА_4 до вирішення питання по суті.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати - відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 321, 369, 371, 373-376, 380, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 30 липня 2019 року по кримінальному провадженню №0000296 від26.07.2019 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 ..

Визнати ОСОБА_5 , винуватим за ч.1 ст.185 КК України та призначити узгоджене покарання у виді 140 годин громадських робіт.

Речові докази: пять металевих труб та металева драбина, які передано на зберігання власниці ОСОБА_4 під відповідальну розписку залишити власнику.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Зіньківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського
районного суду Полтавської області ОСОБА_1