Справа №592/3090/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/74/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м.Суми, від 23 травня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Гадяч, Полтавської обл., мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 14 квітня 2009 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України, з іспитовим строком протягом 1 року;

2) 14 вересня 2010 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ст. ст. 185 ч. 2; 185 ч. 3; 190 ч. 2, 296 ч. 1, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

3) 20 вересня 2013 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 місяці;

4) 16 жовтня 2015 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ст. ст. 15 ч. 2 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком протягом 1 року, 3 листопада 2016 року за ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області звільненого від призначеного покарання по закінченню іспитового строку

визнаний винним за ст. 186 ч. 2 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_8 обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 186 ч. 2 КК України за наступних обставин.

14 січня 2017 року, приблизно о 23 й годині, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 , після спільного розпивання спиртних напоїв, знаходились біля зупинки громадського транспорту «Сумська обласна клінічна лікарня», розташованої по вул. Троїцька, 48 у м. Суми. У цей момент у ОСОБА_8 виник умисе, направлений на відкрите заволодіння майном ОСОБА_9 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій намір, ОСОБА_8 з метою уникнення фізичного опору та безперешкодного заволодіння майном ОСОБА_9 , наніс останньому один удар рукою в область обличчя, спричинивши тілесне ушкодження у виді крововиливу неправильної овальної форми, розміром 1 х 2 см, багрового кольору в центрі та жовтуватого кольору із нечітким розмитим контуром, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження, тим самим застосував насильство яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Після цього, діючи відкрито, повторно, з корисливою метою, з метою особистого збагачення, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді спричинення потерпілому матеріального збитку, та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 , нахилившись до ОСОБА_9 , який впав на землю від нанесеного йому удару, почав перевіряти вміст кишень його одягу та дістав з кишені мобільний телефон марки «Samsung GT S 7272», належний ОСОБА_9 , вартістю 1400 грн. та, поклавши його до кишені свого одягу, пішов з місця події, розпорядившись у послідуючому викраденим телефоном на власний розсуд.

Захисник ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі, не оспорюючи висновки суду щодо встановлених судом фактичних обставин справи, доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненому та юридичної кваліфікації його дій, ставить питання про пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання, шляхом звільнення його від відбування призначеного покараня з випробуванням протягом іспитового строку, на підставі ст. 75 КК України.

Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що суд дійшов до помилкового висновку про відсутність відносно ОСОБА_8 обставин, що пом`якшують покарання, не врахувавши повного визнання вини ОСОБА_8 , його щирого каяття та активного сприянню слідству при розслідуванні злочину.

Захисник вказує, що у обвинуваченого на утриманні перебуває малолітня дитина, а згідно характеристики наданої сусідами обвинуваченого за місцем його проживання, ОСОБА_8 характеризується з позитивної сторони, є працевлаштованою особою.

Вказані обставини, на думку захисника доводять можливість виправлення ОСОБА_8 без реального відбуття призначеного покарання.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, ОСОБА_8 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про причину своєї не явки до суду апеляційної інстанції не повідомив та не заявив клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи, висловлюючи бажання прийняти участь у ньому.

Враховуючи вказані обставини, а також те, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого ОСОБА_10 .

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги та пояснення захисника ОСОБА_7 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та, піддавши аналізу мотиви апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

У відповідності з ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

З урахуванням вимог ст. 370 КПК України, суд повинен за результатами судового розгляду матеріалів кримінального провадження ухвалити законне рішення, яке відповідає нормам матеріального права з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Суд, здійснюючи судовий розгляд матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , в порушення вимог вказаного кримінального процесуального закону, ухвалив відносно ОСОБА_8 вирок який не може вважатись законним, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що у суді першої інстанції під час судового розгляду відносно ОСОБА_8 участі захисник не приймав, а захисник ОСОБА_7 почав здійснювати захист обвинуваченого ОСОБА_8 , починаючи зі стадії апеляційного оскарження вироку суду.

При цьому, суд першої інстанції здійснюючи судовий розгляд, виходив з того, що обвинувачений ОСОБА_8 є осудною особою, приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 не перебуває на обліку у лікаря психіатра і не має психічних вад (а. п. 58 59).

У ході апеляційного розгляду з повідомлення тимчасово виконуючого обов`язки головного лікаря з загальних питань комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» та повідомлення голови комісії вказаного закладу було встановлено, що ОСОБА_8 у 2014 році знаходився на стаціонарному лікуванні у комунальному закладі Сумської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» з 31 липня 2014 року по 13 серпня 2014 року з діагнозом «Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності», і перебуває на диспансерному обліку починаючи з 1 березня 2016 року.

Таким чином колегією суддів було встановлено, що на час досудового слідства та на час судового розгляду у обвинуваченого ОСОБА_8 малися психічні вади здоров`я, що вказує на допущення судом неповноти судового розгляду справи, оскільки суд належним чином не перевірив даних щодо особи ОСОБА_8 , не дивлячись на те, що суд дослідив медичні довідки щодо ОСОБА_8 , згідно яких, суд встановив, що ОСОБА_8 не має вад здоров`я.

Колегія суддів вважає, що встановлені судом апеляційної інстанції психічні вади здоров`я ОСОБА_8 перешкодити йому повною мірою реалізувати своє право на захист у кримінальному провадженні, що відповідно до ст. 52 ч. 2 п. 3 КПК України, є безумовною підставою для обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає, що вказана неповнота судового розгляду призвела до істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону, що в свою чергу призвело до порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки суд, відповідно до вказаного кримінального процесуального закону, зобов`язаний був призначити ОСОБА_8 захисника у судовому розгляді справи.

Вказані обставини, відповідно до ст. 409 ч. 1 п. п. 1, 3; 410 ч. 1 п. 2; 412 ч. ч. 1, 2 п. 4 КПК України, є підставою для скасування ухваленого судом відносно ОСОБА_8 вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми, від 23 травня 2018 року, відносно ОСОБА_8 , скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, у суді першої інстанції іншим складом суду.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4