ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2985/18 Номер провадження 11-кп/814/953/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава кримінальне провадження №0000583 від 12 травня 2018 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Київ, Київська область, Україна, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, інвалід 3 групи, який проживає за адресою: АДРЕСА_1
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 травня 2019 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 травня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією майна.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком чинності. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави 3432 грн за проведення експертиз.
Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Як зазначено у вироку, ОСОБА_7 при невстановлених слідством обставинах (точної дати та часу не встановлено), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливою метою, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс та смолу канабісу, який незаконно зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 з метою збуту.
11 травня 2018 року близько 19:00 год. ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, знаходячись неподалік кладовища, що розташоване по вулиці Колективній в м. Лубни Полтавської області, діючи з прямим умислом, з корисливим мотивом, незаконно збув, особі під псевдонімом « ОСОБА_9 » (дійсні анкетні дані змінено) за 250 грн. паперовий згорток, в якому знаходилася речовина рослинного походження зеленого кольору в подрібненому та висушеному стані, що у відповідності до висновку експерта № 1072 від 21 травня 2018 року являється особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом масою 3,151 г. та фольгу, в середині якої міститься тверда речовина у спресованому стані, що у відповідності до висновку експерта №1072 від 21 травня 2018 являється особливо небезпечним наркотичним засобом - смолою канабісу, масою 3,864г.
Також, ОСОБА_7 , при невстановлених слідством обставинах (точної дати та часу не встановлено), повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливою метою, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який незаконно зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 з метою збуту.
Продовжуючи свій злочинний умисел, 31 травня 2018 року близько 18 год. 37. хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у легковому автомобілі, який знаходився неподалік будинку АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з корисливим мотивом, незаконно збув, особі під псевдонімом « ОСОБА_9 » (дійсні анкетні дані змінено) за 250 грн. паперовий згорток, в якому знаходилася речовина рослинного походження, зеленого кольору, у подрібненому та висушеному стані, що у відповідності до висновку експерта №1153 від 08.06.2018 є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою у перерахунку на суху речовину 13,364 г.
Крім того, ОСОБА_7 , при невстановлених слідством обставинах (точної дати та часу не встановлено), повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливою метою, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який незаконно зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 з метою збуту.
Продовжуючи свій злочинний умисел, 16 липня 2018 року ОСОБА_7 , з корисливим мотивом, незаконно збув, особі під псевдонімом « ОСОБА_9 » за 250 грн. три паперових згортки, в середині яких знаходилася речовина рослинного походження у висушеному та подрібненому стані, зеленого кольору, яка у відповідності до висновку експерта №1585 від 30.07.2018 є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою у перерахунку на суху речовину 6,407 г., 5,265 г., 3,292 г.
Загальна маса збутого ОСОБА_7 особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу складає 14,964 г.
Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся захисник обвинуваченого ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , який просить вирок скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрити у зв`язку із не встановленням достатніх, належних і допустимих доказів винуватості особи в суді.
Свої вимоги апелянт мотивував тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та дослідженим доказам, судом допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та невірно застосовано закон про кримінальну відповідальність, а сам вирок ґрунтується на суперечливих, неналежних та недопустимих доказах.
Вважає, що дії органів досудового розслідування під час проведення контролю за вчиненням злочину були направлені на провокування злочину, а всі докази винуватості є недопустимими. Водночас захисник вважає ці ж докази неналежними.
Зазначає, що процесуальний прокурор під час відкриття йому матеріалів кримінального провадження заборонив копіювати частину матеріалів кримінального провадження, зокрема: постанову прокурора ОСОБА_10 №01-230т/18від 17.05.2018 на проведення НСРД, протокол оперативної закупки №946т від 31.05.2018, постанову прокурора ОСОБА_11 №01-301т/18 від 22.08.2018 на НСРД, протокол оперативної закупки №1146т від 17.07.2018 і не відкрив всі речові докази по справі, чим грубо порушив вимоги ст.290 КПК України.

Також зазначає, що не відкриття матеріалів сторонами в порядку ч.12 ст.290 КПК України є підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як доказів, чого місцевим судом зроблено не було.
Звертає увагу, що залегендована особа ОСОБА_9 , якому ОСОБА_7 збував канабіс, ще до відкриття кримінального провадження та оперативно-розшукової справи вже закуповуючи 11 травня 2018 року наркотичну речовину, діяв у рамках фактично проведених НСРД, тому отримані докази є неналежними і недопустимими.
Також звертає увагу, що показання свідка ОСОБА_12 є також неналежним і недопустимим доказом, оскільки останній раніше працював оперуповноваженим сектору карного розшуку Лубенського МРВ ГУ МВС України в Полтавській області, в подальшому був звільнений з міліції та 18.03.2015 був засуджений до 6 років позбавлення волі за злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі і на момент приймання ним участі в якості понятого у добровільній видачі наркотичних засобів в травні 2018 року він був звільнений умовно-достроково від відбування покарання та перебував під наглядом Лубенського підрозділу КВІ, а тому залежним від органів поліції. Крім того, з обвинуваченим мав неприязні стосунки.
Стверджує, що постанова прокурора про проведення негласної слідчої дії не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Апеляційні скарги та заперечення від інших учасників судового провадження не надходили.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив залишити вирок суду без змін та заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Відповідно до п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді 1 інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Як передбачено ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і не упередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Ухвалюючи вирок, суд, у відповідності зі ст. 368 КПК України, повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що, всупереч тверджень обвинуваченого та його захисника, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом відповідно до положень ст. 94 КПК України.
Доводи про недоведеність вини ОСОБА_13 є непереконливими.
Так, місцевий суд обґрунтовано визнав протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, - відео контроль особи від 31.05.2018 року, протокол проведення негласної слідчої розшукової дії у виді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 27.07.2018 з додатком: оптичним диском «VIDEX» DVD +R, ємністю 4,7 Gb, червоного кольору інв. №177т від 22.05.2018, протокол дослідження матеріального носія інформації від 10.08.2018 року відповідно до якого досліджено оптичний диск «VIDEX» DVD +R, ємністю 4,7 Gb, червоного кольору інв. №177т від 22.05.2018 р. та здійснено роздруківку аудіо-файлів, що містилися на ньому, протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, - відео контроль особи від 17.07.2018, а також відеозаписи про хід проведення контрольних закупок наркотичних засобів 31.05.2018 та 17.07.2018 недопустимими доказами, оскільки процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (ухвали слідчого судді апеляційного суду) не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому ст.290 КПК України і судом вони не досліджувалися.
Проте, винуватість ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на інших, належних та допустимих доказах, що були досліджені у судовому засіданні.
Фактичні обставини вчинення цього злочину підтверджуються даними, які містяться в заяві ОСОБА_9 про добровільну видачу працівникам поліції придбаних ним наркотичних засобів в ОСОБА_7 (т.1, а.с. 153) та протоколі огляду від 12.05.2018 з фототаблицями, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_9 в присутності понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_12 добровільно видав працівникам поліції наркотичні засоби, а саме таблетку, замотану у фольгу, та паперовий згорток, які придбав у обвинуваченого (т.1, а.с. 154-160).
Відповідно до висновку експерта №1072 від 21.05.2018 року, видана свідком ОСОБА_9 речовина рослинного походження зеленого кольору, що знаходилася в паперовому згортку, є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 3,151 г.; спресована речовина зелено-коричневого кольору, що знаходилася у згортку з фольги, є особливо небезпечним наркотичним засобом смолою канабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 3,864 г. (т.1 а.с. 163-166).
Також фактичні обставини цього злочину підтверджуються даними протоколів про результати контролю за вчиненням злочину від 31 травня та 17 липня 2018 року з відповідними додатками, з яких вбачається, що працівники поліції здійснили ідентифікацію відповідних грошових коштів, вручили залегендованій особі, яку перед цим оглянули та пересвідчились у відсутності заборонених речей (т.1 а.с. 237-247, т.2 а.с.46-74).
Після цього вказана особа брала гроші, зустрічалася з ОСОБА_13 , а потім поверталася та видавала паперові згортки, в якому знаходилась речовина рослинного походження, зеленого кольору у подрібненому та висушеному стані, яка згідно з висновками судових експертиз №1153 від 8 червня 2018 року та №1858 від 30 липня 2018 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 13,364 г., 6.407 г., 5,265 г. та 3,292 г. відповідно (т.1, а.с.170-173, 185-187).
Висновки судових експертів відповідають вимогам ст.101 та ст.102 КПК України, дослідження проведені з дотриманням процесуального порядку призначення й проведення експертизи, ґрунтуються на допустимих доказах.
Фактичні обставини цього злочину також підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.07.2018, з якого вбачається, що під час затримання здійснено обшук затриманої особи ОСОБА_7 та вилучено, в тому числі, барсетку чорного кольору, тряпчану з написом «Feilong», грошові кошти номіналом 100 грн №ЕЕ 2480607, 100 грн №КТ 7173178, 50 грн №УК 8283199, на яких виявлено яскраве золотисте забарвлення, змиви з правої та лівої долоні ОСОБА_7 (т.1 а.с 110-121).
Протокол затримання узгоджується з висновком експерта Полтавського НДЕКЦ №137 від 03.08.2018 року, відповідно до якого під час оперативної закупки 16.07.2018 року покупець розрахувався з ОСОБА_7 грошовими купюрами, поверхню яких було оброблено препаратом «Люмінор-490 РТ». При цьому аналогічний зразок препарату «Люмінор-490 РТ» було нанесено на окремому аркуші паперу білого кольору розмірами 7х5 см. На вилучених у ОСОБА_7 речах, а саме: барсетці чорного кольору, тряпчаної з написом «Feilong», грошових купюрах номіналом 100 грн №ЕЕ 2480607, 100 грн №КТ 7173178, 50 грн №УК 8283199, а також марлевих тампонах, позначених як змиви з рук ОСОБА_7 , спостерігається нашарування спеціальної хімічної речовини, яка відповідає наданому зразку та співпадає між собою за фізико-хімічними властивостями та мають спільну родову належність (т. 1 а.с. 218-225).
Ця обставина також узгоджується з довідкою Управління протидії наркозлочинності ГУ НП у Полтавській області від 08.08.2018 за №1025/115/42/01-2018, відповідно до якої 18.05.2018 року даним органом було виділено грошові кошти по кримінальному провадженню № 0000583 від 12.05.2018 у сумі 500 грн.
Протоколом обшуку від 17.07.2018 з додатками, проведеного за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до якого виявлено та вилучено 10 ємкостей різних розмірів одна ємкість із ситом та сірниковий коробок із залишками речовини рослинного походження (т.1 а.с. 192-203), які відповідно до висновків експерта №1586 від 01.08.2018 та №1636 від 06.08.2018 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом; маса канабісу, наданого в саморобній конструкції, у висушеному стані становить 0,202 г; маса канабісу виявленого в полімерних ємностях 1-6 не визначали, у зв`язку з тим, що нижня границя вимірювання вагів вища за масу наданих речовин та масу канабісу, виявленого в сірникових коробках не визначено через малу кількість речовини, наданої на дослідження (т. 1 а.с. 206-215), також підтверджуються фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому злочину.
Обшук затриманого ОСОБА_7 та обшук господарства за місцем проживання ОСОБА_7 проведено в присутності понятих, у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону (ст. 237 КПК України), а протоколи за їх результатами відповідають приписам ст. 104 цього Кодексу.
Під час допиту в судовому засіданні суду першої інстанції свідок з анкетними даними ОСОБА_9 підтвердив викладені в протоколах обставини закупівлі.
При цьому допит проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, в присутності обвинуваченого та його захисника, які використали право задавати свідку питання.
Показання свідка з анкетними даними ОСОБА_9 є логічними, послідовними та узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , які були понятими під час добровільної видачі наркотичних засобів та проведення оперативних закупок у обвинуваченого 11 травня, 31 травня та 16 липня 2018 року, в суді першої інстанції підтвердили свою присутність під час цих слідчих дій та обставини їх проведення, викладені у протоколах про результати контролю за вчиненням злочину.
Допит вказаних свідків також проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, в присутності обвинуваченого та його захисника, які використали право задавати свідкам питання.
Щодо визнання показань свідка ОСОБА_12 недопустимими, оскільки останній раніше працював оперуповноваженим, колегія суддів зазначає, що порушень норми ч.2 ст.223 КПК України не вбачається, оскільки ця норма не містить заборони залучення в якості понятого особи, яка є колишнім працівником органів внутрішніх справ і має судимість. Не знайшло підтвердження і вказане захисником, що понятий ОСОБА_12 має неприязні стосунки із обвинуваченим. Будь яких доказів на підтвердження неприязних стосунків стороною захисту не наведено. А те, що ОСОБА_12 , як зазначає захисник, будучи в минулому, працівником міліції, імовірно, неодноразово затримував обвинуваченого за вчинення правопорушень, не може свідчити про наявність у цього свідка неприязного відношення до обвинуваченого. Тому і в цій частині доводи апеляційної скарги захисника є надуманими та необґрунтованими.
Всупереч доводам захисника, оперативні закупки проведені з дотриманням вимог КПК України, на підставі постанов прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину та відповідних доручень, які були розсекречені та відкриті стороні захисту згідно з приписами ст.290 КПК України.
Порушень вимог ст.275 КПК України щодо використання конфіденційного співробітництва колегією суддів не встановлено.
Доводи захисника про визнання недопустимими показань свідка ОСОБА_9 через порушений порядок легендування особи, який ще до відкриття кримінального провадження та оперативно-розшукової справи вже закуповуючи 11 травня 2018 року наркотичну речовину, діяв у рамках фактично проведених НСРД, судом першої інстанції були належним чином перевірені та не знайшли свого підтвердження, є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження, оскільки 12.05.2018 р. кримінальне провадження №0000583 внесене в ЄРДР на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень о 16.25 год., на заяві ОСОБА_9 про добровільну видачу відсутній час її написання, згідно протоколу огляду добровільна видача відбувалась в період часу з 18.40 год. до 19.23 год.
Доводи захисника про недопустимість доказів, отриманих під час оперативних закупок, через порушення вимог ч.5 ст. 237 КПК України щодо порядку упакування та опечатування вилучених речових доказів (пакунків з наркотичними засобами) під час оперативної закупки від 16.07.2018 спростовуються протоколом добровільної видачі від 16.07.2018, з якого вбачається, що все добровільно видане було поміщено в поліетиленовий пакет (файл), горловину якого зав`язано ниткою, опечатано печаткою для пакетів №117 Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області та скріплено підписами запрошених свідків, працівниками поліції та громадянина ОСОБА_9 на супроводжувальній записці.
Сам протокол добровільної видачі від 16.07.2018 підписаний понятими, зокрема ОСОБА_16 , без заяв, зауважень та клопотань.
Оскільки досліджені судом та покладені в основу обвинувального вироку докази підтверджують існування одних та відсутність інших обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та мають для нього значення, а також достовірність та можливість використання інших доказів, відсутні визначені законом підстави для визнання їх неналежними доказами, про що зазначає захисник в апеляційній скарзі.
Також колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про відсутність під час проведення оперативних закупок ознак, притаманних провокації злочину правоохоронними органами, з огляду на таке.
Для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів є низка критеріїв, тобто під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним критерієм - наявність у суду можливостей перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням змагальності та рівності сторін.
Підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений (п.38 рішення ЄСПЛ у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії»).
У рішенні «Матановіч проти Хорватії» ЄСПЛ зазначив, що «підбурювання, за змістом кримінального процесуального закону, мало б місце тільки тоді, коли таємний агент перед тим, … як було прийнято рішення про закупку і продаж наркотиків разом з іншими співвиконавцями злочину, неодноразово б заохочував [обвинуваченого] до вчинення злочину (або сприяв утвердженню у прийнятті такого початкового рішення обвинуваченим). Втім, докази ясно показують, що така пропозиція була лише загальним абстрактним виразом готовності таємного агента платити певну суму грошей за поставлені наркотики, після чого скаржник добровільно продовжував спілкуватися з ним, щоб отримати особисту користь від абстрактної готовності "покупця" [купувати наркотики]. Звернення таємного агента в даному випадку не було обов`язковою умовою для злочинної діяльності скаржника, тобто дія, яку б в іншому випадку він би не вчинив. Навпаки, суди дійшли до висновку, що навіть без [агентів під прикриттям] він мав намір вчинити злочин, за який він був засуджений».
У своєму рішенні «Банніков проти Росії» на обґрунтування факту порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод ЄСПЛ посилається на своє рішення «Худобін проти Російської Федерації», «Тейшейро де Кастро проти Португалії», однак зміст цих рішень зводиться до вислову «не було б скоєно, як би не було спровоковано».
Отже, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Банніков проти Російської Федерації» від 04 листопада 2010 року, «Веселов та інші проти Російської Федерації» від 02 жовтня 2010 року, «Раманаускас проти Литви» від 05 лютого 2008 року застосування особливих методів ведення слідства - зокрема, агентурних методів - саме по собі не може порушувати право особи на справедливий суд. Ризик провокації з боку працівників правоохоронних органів, викликаний вказаними методами, означає, що їх використання повинно бути суворо регламентованим. Для застосування цих методів у правоохоронних органів мають бути докази на підтвердження аргументу схильності особи до вчинення злочину.
Так, для визначення провокації злочину Європейський суд встановив, зокрема, такі критерії: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; чи був би скоєний злочин без втручання правоохоронних органів; вагомість причин проведення оперативної закупівлі, чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особа була втягнута у злочинну діяльність і ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою.
Суд першої інстанції належним чином перевірив інформацію, яка стала підставою проведення оперативних закупок та дійшов обґрунтованого висновку, що в розпорядженні органу досудового розслідування були достатні дані для проведення негласних слідчих дій, що підтверджується показаннями залегендованої особи в судовому засіданні про збут ОСОБА_7 наркотичних засобів та дослідженими даними про особу обвинуваченого.
Не встановив місцевий суд і доказів того, що обвинуваченого схиляли до протиправних дій. Навпаки, його активна поведінка під час вчинення злочину свідчить про відсутність ознак, притаманних провокації злочину правоохоронними органами. Таким чином, негласні слідчі (розшукові) дії не призвели до підбурювання через призму прецедентної практики ЄСПЛ стосовно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
А тому, доводи захисника про провокацію злочину з боку правоохоронних органів не знайшли свого підтвердження у ході перевірки матеріалів провадження судом апеляційної інстанції.
За змістом п. п. 3; 4; 12 ст. 290 КПК України, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді. Надання доступу до матеріалів включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 254 КПК України виготовлення копій протоколів про проведення негласних слідчих (розшукових) дій та додатків до них не допускається.
Ця норма встановлює виняток із загального порядку ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, що визначений ст. 290 КПК України, оскільки форми та методи провадження негласних слідчих (розшукових) дій та відомості, отримані в ході їх провадження, розголошенню не підлягають, гарантії їх нерозповсюдження забезпечуються засобами кримінально-правового захисту.
Всупереч твердженням апеляційної скарги, обвинуваченому та його захиснику був наданий доступ до речових доказів при виконанні вимог ст.290 КПК України, про що свідчать їх власноручні розписки та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Крім цього, у обвинуваченого та його захисника при ознайомленні з матеріалами справи була можливість не скопіювати, а іншим чином відобразити інформацію, зокрема записати відомості що містяться в протоколах, а не робити фотографії вказаних документів.

На підставі вказаного, оскільки у чинному КПК України є заборона на виготовлення саме копії протоколів про результати здійснення негласних слідчих розшукових дій та додатків до них доводи захисника є не логічними.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_17 у вчиненні інкримінованого злочину та правильною кваліфікацію його дії за ч.2 ст.307 КК України.
Визначаючи вид та розмір покарання місцевий суд дотримався вимог статей 65, 50 КК України, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що обтяжують покарання та відсутність обставин, які його пом`якшують.
Покарання у встановленому місцевим судом розмірі, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів і є справедливим.
Також колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді конфіскації майна, оскільки судом під час розгляду кримінального провадження встановлено, що виконання об`єктивної сторони злочину зумовлювалося корисливим мотивом.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо істотного порушення кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, є неспроможними, колегія суддів не встановила будь-яких порушень вимог матеріального та процесуального права, що би вказували на незаконність або необґрунтованість вироку суду першої інстанції, тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 травня 2019 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України України - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженому, який тримається під вартою в цей же строк з дня отримання копії ухвали..

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4