Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2019 року
м. Київ
Справа № 554/7185/14-к
Провадження № 51-3711 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 29 лютого 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 травня 2019 року щодо нього,
встановив:
Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 29 лютого 2016 року визнано винуватим та засуджено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 182 КК та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
За ч. 3 ст. 355, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 28, ст. 356, ч. 5 ст. 186 КК ОСОБА_4 виправдано, як зазначено у вироку, у зв`язку з недоведеністю, що в його діях є склад кримінального правопорушення.
Задоволено частково цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_5 та стягнуто з ОСОБА_4 на її користь 5 000 (п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 7 000 (сім тисяч) гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, всього 12 000 (дванадцять тисяч) гривень.
Прийнято рішення щодо речових доказів.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 скасувано.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК в строк відбуття покарання за цим вироком зарахувано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 6 березня 2014 року по 6 серпня 2015 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за чотири дні обмеження волі.
Звільнено обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку з тим, що строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, перевищує фактично призначене йому основне покарання.
Вирок щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не оскаржується.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10 травня 2019 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення.
Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 29 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 залишено без змін.
На підставі ч. 5 ст. 74 КК, звільнено ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 29 лютого 2016 року, у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перевірку вказаних судових рішень в касаційному порядку.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 посилається на порушення вимог КПК щодо підстав для початку кримінального провадження у формі приватного обвинувачення слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого.
Посилаючись на ч. 1 ст. 477 КПК, звертає увагу суду, що кримінальне провадження щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст. 182 КК, було розпочато за заявою свідка ОСОБА_8 .
Перевіривши доводи касаційної скарги та доданих до неї документів, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити виходячи з наступного.
Кримінальний процесуальний закон не регламентує конкретного способу звернення потерпілого з заявою, яка зумовлює визначені у частині першій статті 477 КПК правові наслідки. Водночас захист прав і свобод людини як втілення принципу верховенства права вимагає надання переваги внутрішньому змісту юридично значущих дій над зовнішньою формою їх вираження. З огляду на зазначене навіть у разі, якщо потерпілий не подавав до правоохоронних органів заяви про злочин як окремого процесуального документа, однак до початку чи під час досудового розслідування і/або судового провадження однозначно висловив свою позицію про притягнення винного до кримінальної відповідальності, відповідна позиція, зафіксована у процесуальних документах, дає підставу для кримінального переслідування особи за злочин приватного обвинувачення, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду (постанова від 3 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к).
Апеляційним судом встановлено, що після внесення відомостей до ЄРДР за заявою свідка ОСОБА_8 , який є чоловіком ОСОБА_5 , в подальшому остання звернулась до слідчого із заявою про залучення її потерпілою, подавала клопотання та запити, в судовому засіданні вимагала притягнення до кримінальної відповідальності засудженого ОСОБА_4 , просила призначити суворе покарання.
Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо відсутності правових і фактичних підстав для скасування вироку щодо ОСОБА_4 , з тих підстав, що кримінальне провадження було розпочато не за заявою потерпілої.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстави для задоволення скарги відсутні.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 29 лютого 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 травня 2019 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3