Справа № 591/4789/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2019 року слідчий суддя Сумського районного суду Сумської області,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_1 ,
особи, яка подала скаргу ОСОБА_2 ,
розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність службової особи прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, -
ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить зобов`язати уповноважену особу прокуратури Сумської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості факту зловживання слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_3 , вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 127, 364, 375, 376 КК України. Обґрунтовуючи вимоги скарги ОСОБА_2 посилається на те, що відмова у прийнятті і реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 , посилаючись на норми ст.214 КПК України, відповідно до якої слідчий, прокурор невідкладно після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування, підтримав вимоги своєї скарги.
Захисник засудженого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_4 також підтримав заявлені вимоги ОСОБА_2 , наполягаючи на їх задоволенні.
Представник прокуратури Сумської області в судовому засіданні проти задоволення зазначеної скарги категорично заперечував, повідомивши, що жодних обґрунтувань скарга ОСОБА_2 не містить.
Заслухавши пояснення заявника, його захисника, прокурора, перевіривши додані матеріали заяви, відповіді до неї, та обґрунтування скарги на бездіяльність службових осіб прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР, вважаю скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Судом встановлено, що 29.07.2019 року ОСОБА_2 звернувся до прокуратури Сумської області з заявою з приводу необхідності розпочати досудове розслідування стосовно слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_3 за фактом зловживання ним службовими обов`язками, катування винесення завідомо неправосудного рішення та втручання в діяльність судових органів. Проте, всупереч вимог ст. 214 КПК України дана заява не внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Статтею 214 КПК України передбачено, що після подання заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення відповідною посадовою особою (слідчим чи прокурором) обставин, що можуть свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення, слідчий чи прокурор зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.
Системний аналіз положень ст. ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак складу злочину кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Разом з тим, в своїй заяві ОСОБА_2 жодних конкретних даних про вчинення слідчим суддею ОСОБА_3 кримінальних правопорушень не навів. З заяви взагалі не зрозуміло в чому полягає вчинення кримінальних правопорушень слідчим суддею ОСОБА_3 , не наведено навіть яке саме рішення, на його думку, є неправосудним.
При цьому, звертаю увагу, що обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються не є злочином.
В даному випадку, об`єктивні ознаки злочину, передбаченого ст. 375 КК України, полягають в постановленні суддею завідомо неправосудного вироку, рішення ухвали або постанови, об`єктивна сторона ст. 364 КК України є діяльність чи бездіяльність службовою собою, яка полягає у використанні особою влади чи своїх службових повноважень, суперечить інтересам служби, наслідками у вигляді істотної шкоди або тяжких наслідків та причинним зв`язком між зазначеним діянням та його наслідками, об`єктивна сторона ст. 376 КК України характеризується лише активною поведінкою діями, які виявляються у втручання в будь-якій формі у діяльність судів, об`єктивна сторона ст. 127 КК України характеризується діями у вигляді нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій.
Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.
Положення ч. 2 ст. 126 Конституції України про те, що вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.
Як зазначено у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом лише на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.
Незалежність судової влади є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав та свобод людини і громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Згідно з правовою позицією, викладеною в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року, зазначено, що одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким рішенням суду.
Притягнення судді до кримінальної відповідальності у механізмі стримувань та противаг в системі поділу влади в Україні є однією з форм контролю за діяльністю носіїв судової влади, завданням якої має бути досягнення балансу між засадами незалежності й недоторканності суддів та їх кримінальною відповідальністю у разі вчинення ними кримінально караного протиправного діяння.
Проте процедура притягнення судді до кримінальної відповідальності не може бути використана для здійснення тиску на суддю з метою прийняття ним "потрібного" судового рішення. Незгода учасника судового процесу у справі з прийнятим судовим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінальне правопорушення.
Ініціювання кримінального переслідування судді є способом незаконного впливу на суд. Така ситуація є загрозливою для засад демократичного устрою, забезпечення прав та свобод людини і громадянина через можливе зниження їх рівня захисту судом.
ОСОБА_2 , який подав скаргу на бездіяльність службової особи прокуратури Сумської області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про можливе вчинення злочинів слідчим суддею ОСОБА_3 , у своїй заяві фактично не навів жодного факту вчинення кримінальних правопорушень, а лише зазначив про те, що в провадженні слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми перебували його скарги.
Таким чином, зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за заявою такого роду, прямо суперечить ст. 126 Конституції України, Закону України «Про статус суддів та судоустрій» та не відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
Керуючись ст.ст.214, 303, 306-307 КПК України, слідчий суддя -
В задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність службової особи прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_5