Справа № 128/2633/19
УХВАЛА

01 жовтня 2019 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої вирішується клопотання, ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці клопотання прокурора Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про застосування тимчасового арешту до ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 він де ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лодійне Поле Ленінградської області, Російська Федерація, громадянина Держави Ізраїль, на 40 діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшло вищевказане клопотання прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , обґрунтоване тим, що 29 вересня 2019 року о 15 год 40 хв в порядку ст. 582 КПК України в аеропорту с. Гавришівка, Вінницького району Вінницької області працівниками прикордонної служби України затримано ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 він же ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , документованого паспортом громадянина Держави Ізраїль № НОМЕР_1 , виданим 03.02.2019, про що складено протокол про затримання.Зазначений громадянин оголошений в міжнародний розшук правоохоронними органами Російської Федерації 18.07.2014 за вчинення злочину, передбаченого ст. 111 КК Російської Федерації (умисні тяжкі тілесні ушкодження).
30 серпня 2000 року затверджено обвинувальний висновок у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111 КК Російської Федерації.
18 жовтня 2000 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 зупинено. ОСОБА_6 оголошено в розшук.
19 серпня 2008 року Лодейнопольський федеральний міський суд ухвалив вирок, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111 КК Російської Федерації, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 не змінено.
Інкримінований ОСОБА_6 злочин за законодавством України передбачений ч. 1 ст. 121 КК України. Санкція ч. 1 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Наразі ОСОБА_6 утримується у Вінницькому ІТТ та у разі звільнення може переховуватись від органів досудового розслідування, прокуратури, суду.
З огляду на наведене, відповідно до ст. 583 КПК України, прокурор Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_3 просить застосувати до затриманого тимчасовий арешт строком на 40 діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Захисник особи, щодо якої вирішується клопотання, - адвокат ОСОБА_4 вважає, що клопотання не підтверджене жодними належними та допустимими доказами, подані прокурором документи належним чином не оформлені та не перекладені на українську мову, просить відмовити в задоволенні клопотання.

Особа, щодо якої вирішується клопотання, ОСОБА_6 заперечує з приводу задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що він не вчиняв злочин на території Російської Федерації, йому не було відомо, що він оголошений в розшук, він разом з дружиною та дитиною прилетів на Україну, щоб провідати тестя.

Заслухавши пояснення затриманого, його захисника та думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до такого висновку.
В судовому засіданні установлено, що 29 вересня 2019 року о 15 год 40 хв в порядку ст. 582 КПК України в аеропорту с. Гавришівка, Вінницького району Вінницької області працівниками прикордонної служби України затримано гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено протокол про затримання, що підтверджується його копією.
ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 він же ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , оголошений в міжнародний розшук правоохоронними органами Російської Федерації 18 липня 2014 року за вчинення злочину, передбаченого ст. 111 КК Російської Федерації (умисні тяжкі тілесні ушкодження), що підтверджується копією постанови суду.
30 серпня 2000 року затверджено обвинувальний висновок у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111 КК Російської Федерації, що підтверджується його копією.
18 жовтня 2000 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 зупинено. ОСОБА_6 оголошено в розшук, що підтверджується копією ухвали суду.
19 серпня 2008 року Лодейнопольський федеральний міський суд ухвалив вирок, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111 КК Російської Федерації, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму. Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 не змінено, що підтверджується його копією.
Також установлено, що наразі ОСОБА_6 утримується у Вінницькому ІТТ.
Статтею 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути затриманий або триматися під вартою інакше як на підставі мотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, передбачених законом.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 541 КПК України тимчасовий арешт взяття під варту особи, розшукуваної за вчинення злочину за межами України, на строк, визначений цим Кодексом або міжнародним договором України, до отримання запиту про видачу (екстрадицію).

За ч. 1 ст. 583 КПК України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.
Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 583 КПК України прокурор звертається до слідчого судді, у межах територіальної юрисдикції якого здійснено затримання, із клопотанням про застосування тимчасового арешту. До клопотання додаються: 1) протокол затримання особи з відміткою про роз`яснення особі її права надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також права на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на її видачу (екстрадицію); 2) документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави; 3) документи, що підтверджують особу затриманого; 4) письмова заява затриманої особи про згоду на її видачу (екстрадицію), в якій особа може зазначити про відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності (в разі наявності такої письмової заяви).
Тимчасовий арешт за своєю правовою природою є спеціальним запобіжним заходом, який застосовується виключно у межах міжнародно-правового співробітництва компетентних органів держав, що стосується видачі осіб відповідно до вимог Європейської конвенції про видачу правопорушників.
Відповідно до ст.16 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957, яка підписана Україною 29.05.1997 та ратифікована 16.01.1998, у термінових випадках компетентні органи запитуючої Сторони можуть звертатися із запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи. Компетентні органи запитуваної Сторони вирішують це питання відповідно до свого законодавства. У запиті про тимчасовий арешт повідомляється про існування одного з документів, зазначених у пункті 2 «а» статті 12, і намір надіслати запит про видачу правопорушника. У ньому також зазначається, за яке правопорушення буде запитуватися видача, де і коли таке правопорушення було вчинене, а також, у міру можливості, опис зовнішності розшукуваної особи. Запит про тимчасовий арешт надсилається компетентним органом запитуваної Сторони або дипломатичними каналами, або безпосередньо поштою або телеграфом, або через Міжнародну організацію кримінальної поліції (Інтерпол), або у будь-який інший спосіб, який дозволяє мати письмове підтвердження або який визнається запитуваною Стороною. Запитуючий орган без зволікань інформується про результати розгляду його запиту.
Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 582 КПК України затримана особа негайно звільняється у разі, якщо встановлено обставини, за наявності яких видача (екстрадиція) не здійснюється.

За правилом п. 3 ч. 1 ст. 589 КПК України у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі якщо закінчились передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину і до набрання вироком законної сили минуло десять років. Згідно з ч. 2 цієї статті перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилась від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затриманням. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Зі змісту вироку Лодейнопольського федерального міського суду від 19 серпня 2008 року вбачається, що 23 липня 2000 року приблизно о 4 годині 00 хвилин між будинками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс ОСОБА_9 один удар кухонним ножем в ділянку лівої передньо-бічної поверхні грудної клітини та заподіяв потерпілому колото-різане поранення, яке за ознакою небезпечності для життя людини в момент його спричинення було визнано тяжким тілесним ушкодженням. Дії ОСОБА_6 були кваліфіковані за ч.1 ст.111 КК РФ, як умисне тяжке тілесне ушкодження.

Згідно з кримінальним законодавством України такий злочин кваліфікуються за ч. 1 ст. 121 КК України, за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років. За ступенем тяжкості вказане кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів.
Однак згідно вищезазначеного вироку ОСОБА_6 вчинив злочин ще 23 липня 2000 року. Станом на день його затримання минуло більше 19 років, тому строк притягнення затриманого до кримінальної відповідальності, передбачений ч. 1 ст. 49 КК України, закінчився. Ця обставина є безумовною підставою, передбаченою п. 3 ч.1 ст. 589 КПК України, для відмови у видачі ОСОБА_6 компетентним органам РФ.
Крім того, прокурором в порушення вимог ч. 4 ст. 583 КПК України надано протокол затримання особи без відмітки про роз`яснення особі її права надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також права на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на її видачу (екстрадицію).
Щодо вимоги про надання документів, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави, то прокурором надано копію вироку Лодейнопольського федерального міського суду від 19 серпня 2008 року, яка не завірена належним чином, не містить гербової печатки суду та на ній відсутня відмітка про дату набрання вироком законної сили, тому даний документ не може бути належним доказом, який підтверджує обставини про вчинення ОСОБА_6 злочину на території іноземної держави.

З огляду на це слідчий суддя вважає, що підстави для застосування до затриманого ОСОБА_6 тимчасового арешту відсутні. Тому ОСОБА_6 належить негайно звільнити з під варти в залі суду.
Згідно з ч. 6 ст. 583 КПК України за результатами розгляду слідчий суддя постановляє ухвалу про: 1) застосування тимчасового арешту; 2) відмову в застосуванні тимчасового арешту, якщо для його обрання немає підстав; 3) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту; 4) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту; 5) застосування тимчасового арешту та відмову у затвердженні згоди особи на її видачу (екстрадицію). Копія ухвали слідчого судді, постановленої за результатами розгляду питання щодо затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), невідкладно направляється уповноваженому (центральному) органу України через відповідну регіональну прокуратуру разом із копією письмової заяви особи про згоду на її видачу (екстрадицію).
За вказаних обставин слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 541, 582, 583, 589 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про застосування тимчасового арешту до ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 він же ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лодійне Поле Ленінградської області, Російська Федерація, громадянина Держави Ізраїль, на 40 діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації, -відмовити.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Держави Ізраїль, негайно звільнити з під варти в залі суду.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1