Справа № 635/5861/19
Провадження № 1-в/635/585/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2019 року смт.Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України,
УСТАНОВИВ:
до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України, в якому заявник просить суд: Визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діяння, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винною вироком Адлерського районного суду м. Сочі Краснодарського краю від 16.10.2018 із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Краснодарського крайового суду від 12.03.2019. Визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженою ОСОБА_4 згідно з Кримінальним кодексом України.
В клопотанні міститься заява про розгляд клопотання за відсутності представника Міністерства юстиції України, а копію ухвали суду, яка набрала законної сили, у двох примірниках, направити Міністерству юстиції України для повідомлення Міністерству юстиції і Російської Федерації та організації прийняття засудженого в Україну.
Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити, визначивши покарання відповідно до санкції ч. 2 ст. 307 КК України з урахуванням положення ст. 68 КК України, що передбачає відповідальність за незакінчений злочин.
Дослідивши надані суду матеріали судом встановлено наступне.
04 липня 2019 року наказом Міністерства юстиції України № 2015/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженої вироком російського суду громадянки України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 606 Кримінального процесуального кодексу України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 14.05.2019 за № 06-59844/19.
ОСОБА_4 засуджена вироком Адлерського районного суду м. Сочі Краснодарського краю від 16.10.2018 із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Краснодарського крайового суду від 12.03.2019, до покарання у вигляді 9 років 10 місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 30, пунктом "г" частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичного засобу, вчинений групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 18 УФСВП Росії по Ростовській області»; кінець відбуття строку покарання - 17.09.2027.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.
Наданими суду копією вироку та тексту статей кримінального закону іноземної держави, на якому ґрунтується вирок суд встановив наступне:
Відповідно до пункту "г" частини четвертої статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації передбачена кримінальна відповідальність за незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі.
Згідно законодавства України аналогічно кримінальна відповідальність встановлена ч. 2 ст. 307 КК України.
Відповідно до частини третьою статті 30 Кримінального кодексу Російської Федерації визначається поняття замаху на злочин. При цьому із аналізу положення ст. 30 КК РФ одночасно суд встановив, що законодавство Російської Федерації лише цією однією нормою визначає поняття приготування до злочину та замах на злочин, але не розмежовує замах як закінчений та незакінчений, що передбачено ст. 15 КК України. Але поняття, що міститься в ч. 3 ст. 30 КК РФ викладено як закінчений замах на вчинення злочину відповідно до норм КК України, тому в даному випадку замах на вчинення злочину згідно законодавства України слід визначати за частиною другою статті 15 КК України.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід вважати засудженою за вироком Адлерського районного суду м. Сочі Краснодарського краю від 16.10.2018 із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Краснодарського крайового суду від 12.03.2019, до покарання у вигляді 9 років 10 місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 30, пунктом "г" частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичного засобу, вчинений групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації відповідно до законодавства України за частиною другою статті 15 частиною другою статті 307 Кримінального кодексу України.
Що до розміру покарання, яке необхідно визначити відповідно до законодавства України суд виходить із наступного.
В клопотанні Міністерства юстиції України зазначено, що відповідно до судової практики в Російській Федерації російський суд і Міністерство юстиції Російської Федерації відмовляють у передачі засуджених громадян в Україну у разі, якщо визначене в Україні покарання є меншим за визначене у вироку вказуючи підставою для відмови ту обставину, що покарання, призначене вироком російського суду, є неспівмірним з покаранням, яке засуджений зможе відбувати в Україні у разі його передачі для подальшого відбування покарання, тому необхідно забезпечити виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом.
З урахуванням наведеного слід зазначити, що суди України не є органами, які забезпечують виконання покарання на території України, а лише розглядають питання, пов?язані із приведенням вироків іноземних держав відповідно до законодавства України.
Відповідно до Конвенції про передачу засуджених осіб, Страсбург, 21 березня 1983 року (надалі по тексту Конвенція) у ст. 3 визначає умови передачі засуджених, серед яких відсутня така умова як співмірності призначеного покарання, постановленого судом Держави ухвалення вироку та покарання, визначеного судом Держави виконання вироку відповідно до законодавства цієї держави.
Згідно ст. 10 Конвенції у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку. Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироці для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.
На підставі ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:
1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
В даному випадку стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судом Держави ухвалення вироку визначено покарання у виді 9 років 10 місяців позбавлення волі.
Згідно санкції ч. 2 ст. 307 КК України покарання призначається у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років. Однак, законодавство України відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України визначає, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Таким чином, законодавство України в даному випадку прямо забороняє призначати покарання більше 2/3 максимального строку покарання, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Отже, оскільки максимальний строк покарання за наведеною нормою становить 10 років, за законодавством України максимальний строк покарання за замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі максимальний строк покарання за законодавством України становить 6 років і 6 місяців позбавлення волі.
Підсумовуючи наведене, суд вважає, що для виконання умов Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року щодо визначення строку покарання, відповідно до чітких приписів цієї Конвенції та законодавства України при приведенні вироку Адлерського районного суду м. Сочі Краснодарського краю від 16.10.2018 із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Краснодарського крайового суду від 12.03.2019, стосовно ОСОБА_4 суд зобов?язаний визначити максимально можливий розмір покарання, передбаченого відповідно до частини другою статті 15 частини другою статті 307 Кримінального кодексу України, який становить 6 (шість) років і 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Щодо початку строку відбування покарання відповідно до законодавства України необхідно визначати дату затримання особи, яка в даному випадку визначається як 16.10.2018 року, що відповідає загальному змісту вироку Адлерського районного суду м. Сочі Краснодарського краю від 16.10.2018 із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Краснодарського крайового суду від 12.03.2019р.
Керуючись ст. 610 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України задовольнити.
Вирок Адлерського районного суду м. Сочі Краснодарського краю від 16.10.2018 із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Краснодарського крайового суду від 12.03.2019р. стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 привести у відповідність із законодавством України та вважати:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянку України, з середньою освітою, не одруженої, що має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючої, не військовозобов?язану, зареєстрованої на території України за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, засудженою за вироком Адлерського районного суду м. Сочі Краснодарського краю від 16.10.2018 із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Краснодарського крайового суду від 12.03.2019р. відповідно до законодавства України:
- за частиною другою статті 15 частиною другою статті 307 Кримінального кодексу України на строк 6 (шість) років і 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 з урахуванням дати затримання та строку попереднього ув?язнення відраховувати з 16.10.2018 року.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором протягом 7 днів з моменту її проголошення до судової палати з кримінальних справ Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Головуючий суддя: