УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно накладеного ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 13.06.2019 у кримінальному провадженні № 0000149 від 12.06.2019 року,-
ВСТАНОВИВ:
15.10.2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, в якому просить суд скасувати арешт майна, який був накладений ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 13.06.2019, яке йому належить, а саме: автомобіль марки ГАЗ модель 33104-318, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В судове засідання захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 не з`явився, однак надав до суду заяву в якій просить клопотання розглянути без його участі, клопотання підтримує та просить суд його задоволити.

В судове засідання слідчий ОСОБА_5 не з`явився, однак надав заяву в якій просить дане клопотання розглянути у його відсутність, заперечує щодо задоволення клопотання про скасування арешту на майно, оскільки у даному кримінальному провадженні не проведено усіх необхідних слідчих дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії не з`явились в судове засідання, слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.
Дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000149 від 12.06.2019 року, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.
Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Враховуючи те, що учасники процесуальної дії не з`явились в судове засідання, слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З витягу з ЄРДР вбачається, що 11.06.2019 близько 11 години 30 хвилин, на проїжджій частині дороги сполученням Ямпіль-Вінниця, а саме на перехресті доріг між населеними пунктами с. Писарівка - с. Дзигівка Ямпільського району Вінницької області, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння мотоблоком моделі ІК. - 079Е, без реєстраційного номеру, проїжджаючи перехрестя доріг, не переконавшись у безпеці руху, виїхав на головну частицу дороги, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ, модель 33104-318, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок ДТП водій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому ноги та ребер і був госпіталізований до Ямпільської ЦРЛ, а в подальшому до реанімаційного відділення Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка, де ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.
За даним фактом розпочато досудове розслідування, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000149 від 12.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
УхвалоюЯмпільського районного суду Вінницької області від 13.06.2019 накладено арешт на транспортний засіб марки ГАЗ модель 33104-318, реєстраційний номер НОМЕР_1 володільцем якого є ОСОБА_3 .

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Окрім того, матеріали кримінального провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потребу досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не в праві оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити, оскільки заявник не довів суду, що арешт накладено необґрунтовано, та відповідно не довів що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні відпала потреба, оскільки відповідне майно є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР та у даному кримінальному провадженні не проведенні усі необхідні слідчі дії.
З метою унеможливлення подальшого відчуження вищевказаного майна та забезпечення його схоронності, згідно з ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 13.06.2019 було обґрунтовано накладено на нього арешт і на даний час законних підстав для скасування арешту не вбачається.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 107, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно накладеного ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 13.06.2019 у кримінальному провадженні № 0000149 від 12.06.2019 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя