Дата документу 09.10.2019 Справа № 318/1411/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/931/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 318/1411/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 (з урахуванням доповнення) і прокурора, який приймав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 на вирок Василівського районного суду Запорізької областівід 30 січня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кам`янка-Дніпровська Запорізької області, громадянина України, який проживає без реєстрації в реабілітаційному центрі «Слово життя», розташованого за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Молочна, будинок 43, раніше неодноразово судимого останнього разу 06.07.04.2015 Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 12.12.2017 по відбуттю строку покарання

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання законної сили вироку суду залишено без змін у виді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ухвалено відраховувати з 19 липня 2018 року.
Зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк знаходження його під вартою з 16 квітня 2018 року до 17 липня 2018 року включно.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судових експертиз всього на суму 2860 грн.
Вирішена доля речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

Згідно зі змістом вироку, 15 квітня 2018 року, в період часу з 19 годин 30 хвилин до 22 годин 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні жилої кімнати літньої кухні за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ході спільного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_10 та бажаючи їх настання, діючи умисно, наніс гострим краєм ножа 22 удари по голові, тулубі, верхніх та нижніх кінцівках останнього, чим спричинив згідно висновку судової медичної експертизи №142 від 23 травня 2018 року: множинні проникаючі і не проникаючі колото-різані і різані поранення голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, які знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя; закриту внутрішньочерепну травму у вигляді саден, синців та крововиливів у м`які тканини голови, субарахноїдального церебрального крововиливу, наявності крові у шлуночках мозку, в прямому причинному зв`язку зі смертю не перебувають, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя; синці на верхніх кінцівках, в прямому причинному зв`язку зі смертю не перебувають, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, внаслідок чого на місці пригоди настала смерть ОСОБА_10 від множинних проникаючих і непроникаючих колото-різаних і різаних поранень голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, що призвело до масивної крововтрати, що підтверджується наявністю колото-різаних і різаних ран на голові, тулубі, верхніх та нижніх кінцівках, крововиливами у м`які тканини в зовні ран голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівках, проникаючими ушкодженням лівої плевральної порожнини та черева, наявністю крові у лівій плевральній порожнині та в черевній порожнині, крововиливами під ендокардом (плями Мінакова), недокрів`ям внутрішніх органів, вираженим проміжним набряком в серці, нерівномірним альвеолярним набряком в легені, мікроциркуляторними та реологічними розладами, вираженим поширеним набряком у головному мозку, повнокров`ям, проміжним набряком, вогнищевою білковою паренхіматозною дистрофією печінки, гострими дистрофічними змінами канальцевого епітелію в нирці.
Своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, яке кваліфікується, як, вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В апеляційній скарзі прокурор посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість, просить вирок суду скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком 14 років.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд призначаючи покарання не врахував, рецидив злочинів, в достатній мірі не врахував тяжкість вчиненого злочину (особливо тяжкий)і ще одну обставину, яка обтяжує покарання в стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі обвинувачений, вважає незаконним і необґрунтованими, посилається на процесуальні порушення допущенні судом під час судового розгляду. Фактично просить вирок суду змінити і перекваліфікувати його дій з ч.1 ст.115 на ст.119 КК України. Також просить виключити обставину яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений вважає, що суд першої інстанції помилково кваліфікував його дії за ч.1 ст.115 КК України. На переконання апелянта суд безпідставно, як докази його вини врахував, висновки ряду судових експертиз, хоча фактично визнав їх недопустимими доказами з огляду на процесуальні порушення (відсутність понятих) при отриманні біологічних зразків.

Крім цього звертає увагу на вказівку суду в цьому контексті про те, що сторона захисту не зверталась з клопотанням про проведення додаткових експертиз. Ця вказівка на думку апелянта є необґрунтованою, з огляду на положення ст.17 КПК України (ніхто не повинен доводити свою невинуватість).

Обвинувачений також зазначає, що покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , не містять відомостей про подію кримінального правопорушення оскільки вони не були присутні на місці події. Звертає увагу також на протокол слідчого експерименту в покази експерта згідно з яким ударів ножем під прямим кутом нанесено не було, що на думку обвинуваченого, вказує на відсутність прямого умислу.
Вважає необґрунтованими висновки суду і щодо його стану алкогольного сп`яніння.
Обвинувачений також просить повторно дослідити протоколи відібрання біологічних зразків; визнати недопустимими доказами висновки експертів №№ 282, 284, 974, 981, 982, 983.

В доповненні до апеляційної скарги зазначає, що прокурор викривив висновок експерта №142 від 23.05.2018, де вказано про 24 колото-різаних і непроникаючих пошкодження, нанесених краєм ножа, і що смерть наступила внаслідок крововтрати, тоді як прокурор вказав про два проникаючих поранення в спину зверху зліва і п`ять непроникаючих по лівій верхній кінцівці від яких настала смерть потерпілого.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги процесуального прокурора і заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого; обвинуваченого та захисника, які в свою чергу підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого і заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги прокурора і обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_7 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав. Зі змісту його пояснень випливало, що він не вчиняв даного злочину, що між ним і потерпілим виникла сварка, що він захищався від дій ОСОБА_10 , і припускав, що тілесні ушкодження потерпілому могли бути нанесені під час бійки між ним і потерпілим випадково.

Натомість вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,показами експерта ОСОБА_15 ,які узгоджуються між собою і з письмовими доказами у кримінальному провадженні:

- протоколом огляду місця події від 16 квітня 2018 року, яким зафіксовано огляд території домоволодіння та будинку АДРЕСА_1 , де в приміщенні літньої кухні виявлено труп ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- протоколом огляду трупа ОСОБА_10 від 17 квітня 2018 року, згідно якого встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала від чисельних колото-різаних ран тулубу, кінцівок, що призвели до крововтрати на фоні закритої черепно-мозкової травми ;
- лікарським свідоцтвом про смерть № 142 від 17 квітня 2018 року, згідно якого причиною смерті ОСОБА_10 є множинні колото-різані поранення голови, тулубу та кінцівок, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- стенограмою до протоколу огляду від 18 квітня 2018 року;
- висновком судово-медичної експертизи № 142 від 23 травня 2018 року (причина смерті; наявні тілесні ушкодження; стан сп`яніння);
- висновком судово-медичної експертизи № 981 від 08 червня 2018 року (не виключається змішення крові та слини трупу ОСОБА_10 з кров`ю та (або) слиною ОСОБА_7 в змивах «з черевика біля дивана», «з дверей холодильника», «з підлоги біля дивану», «з лівого боку холодильника», фрагменті ковдри, наволочці, футболці, іншому сліді на покривалі I, покривалі II, вилучених 16 квітня 2018 року під час огляду місця події);
- висновком судово-медичної експертизи № 982 від 01 червня 2018 року (на речах потерпілого ОСОБА_10 : футболці, джинсових брюках, трусах та шкарпетці, не виключається походження крові як потерпілого ОСОБА_10 так підозрюваного ОСОБА_7 );
- висновком судово-медичної експертизи № 983 від 08 червня 2018 року (на речах ОСОБА_7 : футболці, кросівках та сумці не виключається походження крові як потерпілого ОСОБА_10 так підозрюваного ОСОБА_7 );
- висновком судово-медичної експертизи № 284 від 24 травня 2018 року (судово-цитологічному дослідженні недопалків сигарет «прилуки», не виключається походження слини як потерпілого ОСОБА_10 так підозрюваного ОСОБА_7 );
- висновком судово-медичної експертизи № 282 від 24 травня 2018 року (судово-цитологічне дослідження зрізів вільних кінців нігтьових пластин з обох кистей рук трупа ОСОБА_10 , не виключається походження крові як потерпілого ОСОБА_10 так підозрюваного ОСОБА_7 );
- висновком судово-психіатричної експертизи № 243 від 23 травня 2018 року, ( ОСОБА_7 у період інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації. На момент скоєння інкримінованого йому злочину, міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує, потребує протиалкогольного лікування. За психічним станом протипоказань до лікування не має);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17 квітня 2018 року (за участю свідка ОСОБА_12 );
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17 квітня 2018 року (за участю свідка ОСОБА_11 );
- протоколом слідчого експерименту від 18 квітня 2018 року, в ході якого ОСОБА_7 пояснив про обставини вчинення кримінального правопорушення.
Вказані докази судом були вивчені і досліджені кожний окремо з точки зору належності, допустимості,і в сукупності з точки зору достатності, взаємозв`язкута всебічності, їм була дана належна оцінка.

Версія сторони захисту про вбивство через необережність спростована, а висновки щодо наявності вини ОСОБА_7 у скоєнні умисного вбивства викладені обґрунтовано і вмотивовано, адже кількість поранень, характер їх нанесення і вид (не проникаючі і проникаючі) свідчила, що тілесних ушкодження наносилися умисно.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Обвинуваченим в апеляційній скарзі ставилося питання про дослідження доказів, протоколи відібрання біологічних зразків і визнання недопустимими доказами висновки експертів №№ 282, 284, 974, 981, 982, 983. В обґрунтування цих доводів обвинувачений посилається на те, що процедура відібрання його біологічних зразків була проведена з порушенням, а саме без участі понятих і захисника.
Разом з тим обвинувачений лише акцентує увагу на процесуальному аспекті, однак не наводить доводів, що вказані порушення якимось чином вплинули на правильність висновків суду по суті провадження (наприклад зразки були відібрані не у обвинуваченого, а іншої особи). Крім того сторона захисту взагалі не допускала, що тілесні ушкодження потерпілому могли бути нанесені іншою особою, наполягаючи на тому, що вбивство сталося через необережні дії обвинуваченого.

З матеріалів провадження випливає і самим обвинуваченим не заперечується, що відібрання зразків його крові, волосся, слини, букальних клітин, змивів з рук, зрізів нігтьових пластин, відбитків пальців відбувалося за добровільною згодою останнього. В протоколах процесуальних дій міститься підпис захисника обвинуваченого ОСОБА_8 без будь-яких заперечень. Під час розгляду провадження сторона захисту не зверталась з клопотанням про повторне відібрання біологічних частин для проведення повторних чи додаткових експертиз. Крім цього обвинувачений в апеляційній скарзі не заперечує свою причетність до настання наслідків, а вказує на відсутність прямого умислу, тоді як зазначені процесуальні порушення фактично не впливають на суб`єктивну сторону кримінального правопорушення. Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 так само зазначав, що тілесні ушкодження були нанесені випадково.

Враховуючи вказані колегія суддів вважає, що посилання обвинуваченого на процесуальні порушення, як підстави для скасування вироку безпосередньо не впливають на висновки суду по суті провадження, і вказує на прагнення останнього скасувати правильне по суті рішення з формальних підстав. З цих підстав колегія суддів вважає недоцільним досліджувати протоколи відібрання біологічних зразків, тому клопотання обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Колегією суддів не встановлено суперечностей в показах експерта, які б вказували на відсутність прямого умислу у обвинуваченого на нанесення тілесних ушкоджень. В протоколі ж слідчого експерименту викладена саме версія обвинуваченого, яка судом була спростована, зокрема і показами експерта.
Доводи обвинуваченого на предмет необґрунтованості висновків суду щодо обставини, яка обтяжує покарання стан алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає безпідставними. Відсутність експертизи, яка встановлювала факт алкогольного сп`яніння обвинуваченого (на чому наголошує апелянт) не свідчить про те, що ОСОБА_7 під час вказаних подій не перебував в у такому стані. Так висновки суду в цій частині ґрунтувалися на показах свідків, у яких підстав для обмовляння обвинуваченого не було. На стадії досудового розслідування сам ОСОБА_7 не заперечував факт вживання ним алкогольних напоїв, як спочатку в компанії свідків, так і пізніше удвох з потерпілим, що відображено в протоколах його допиту в якості підозрюваного і слідчого експерименту від 18 квітня 2018 року. Факт вживання ним алкогольних напоїв також відображений у вихідних відомостях, які використовувались при проведенні судово-психіатричної експертизи. Обстановка, яка зафіксована у протоколі огляду місця події так саме дає підстави вважати, що потерпілий розпивав спиртний напій з ОСОБА_7 .

Доводи апелянта на предмет того, що прокурором викривлені висновки експерта №142 від 23.05.2018 є необґрунтованими, оскільки у висновку йдеться як про непроникаючі колото-різані і різані поранення так і проникаючі. В обвинувальному акті, а також у вироку в частині формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обставини щодо нанесення поранень і їх наслідків, викладені відповідно до обставин, які вказані у висновку експерта №142 від 23.05.2018.

Факт призначення підготовчого судового засідання не колегіально, а одноособово суддею (про що вказував захисник під час апеляційного розгляду) не суперечить вимогам КПК України. Підготовче судове засідання і судовий розгляд вказаного провадження відбувалися у колегіальному складі.

Щодо доводів зазначених в апеляційній скарзі прокурора щодо м`якості призначеного покарання.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Судом також враховано сукупність фактичних обставин, які характеризують особу обвинуваченого, враховано позицію потерпілої.

До обставин, які обтяжують покарання судом зараховано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Усі обставини, які характеризують особу винного, про які зазначав прокурор, були враховані судом при призначенні покарання.

Рецидив злочину не міг бути врахований обставиною, що обтяжує покарання, оскільки про неї не йшлося в обвинувальному акті, який затверджував сам апелянт.

Покарання ОСОБА_7 судом було призначено не в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.115 КК України і підстав вважати його надто м`яким, колегія суддів не знаходить.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Відтак суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржуваний вирок є законним, вмотивованим та обґрунтованим, і підстав для його скасування чи зміни, за доводами апеляційних скарг обвинуваченого і прокурора, не вбачається.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, що тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, також не встановлено.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , (з урахуванням доповнення до неї) і прокурора, який приймав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Василівського районного суду Запорізької областівід 30 січня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4