Дата документу 02.10.2019 Справа № 311/2317/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 311/2317/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1502/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 30 липня 2019 року, якою обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, повернуто прокурору, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаною ухвалою суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001321 від 13 листопада 2017 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, повернуто прокурору.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт був складений без дотримання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України, які прокурор вважає встановленими, викладені не в повному обсязі, не зазначено конкретний час вчинення злочину, мотив, мету та направленість умислу обвинуваченого, не конкретизовано об`єктивну сторону діяння щодо кожного з потерпілих, а формулювання обвинувачення викладено не конкретно.
Крім того, доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про винесені постанови за результатами розгляду клопотань сторони захисту.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що обидва злочини ОСОБА_7 вчинив 12 листопада 2017 року в період часу з 10 години до 11 години, більш конкретно встановити час вчинення обвинуваченим злочинних дій прокурор встановити не зміг.

Також зазначає, що мотив та мета вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, не є обов`язковими елементами суб`єктивної сторони складів відповідних злочинів, оскільки мета умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження впливає на кваліфікацію цього діяння лише в одному випадку коли метою є залякування потерпілого або інших осіб.

Звертає увагу, що суперечності в зібраних під час досудового розслідування доказах та особлива складність визначення психологічного змісту кримінально-караних дій при нігілістичному ставленні обвинуваченого до вчиненого злочину не дають можливості визначити мотив і мету злочинних дій ОСОБА_7 .

Крім того, в фабулі обвинувачення за обома фактами протиправної поведінки ОСОБА_7 вказано, що він діяв з прямим умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим.

Також зазначає, що процес складання обвинувального акту в його синтаксичному аспекті є виключною компетенцією прокурора та слідчого, а тому викладення об`єктивної сторони дій обвинуваченого однаково за обома фактами злочинної діяльності не є порушенням вимог ст. 291 КПК України.

Вважає, що суд прийшов до помилкового висновку, що слідчим допущено порушення при складанні реєстру матеріалів досудового розслідування, оскільки клопотання сторони захисту та процесуальні рішення за результатами їх розгляду прийняті вже після фактичного ознайомлення сторін з матеріалами досудового розслідування, у зв`язку з чим, вказане порушення є несуттєвим, не обмежує права сторони захисту та жодним чином не впливає на обсяг та зміст викладеного обвинувачення.

Від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на адресу апеляційного суду надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких він зазначає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому не зазначено конкретний час вчинення злочину, мотив, мету та направленість умислу обвинуваченого, не конкретизовано об`єктивну сторону діяння щодо кожного з потерпілих, формулювання обвинувачення викладено не конкретно, а реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам КПК України. Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, вважала, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень у підготовчому судовому засіданні, розпочавши оцінювати фактичні обставини кримінального провадження без дослідження доказів, заслухавши обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу суду просили залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 314 КПК України суд в підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України. Будь-яких інших підстав для повернення обвинувального акту прокурору законом не передбачено.
Вимоги до обвинувального акту встановлені ст. 291 КПК України та даний перелік є вичерпним.
Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Дослідження змісту обвинувального акту свідчить про те, що в ньому викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а саме в категоричній формі вказано, що встановлено досудовим розслідуванням, а відтак відсутні підстави вважати, що обвинувальний акт не відповідає зазначеній вимозі КПК України.
Колегія суддів зазначає, що державне обвинувачення процесуальна діяльність прокурора, яка полягає у доведені перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Відповідно до положень ст. 337 КПК України прокурор в ході судового розгляду може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи, а суд, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Також є безпідставними висновки суду про те, що в обвинувальному акті відсутнє належне формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, в частині відсутності об`єктивної та суб`єктивної сторони вказаних злочинів, відсутності конкретного часу їх вчинення, мотиву, мети та спрямованості умислу.
Так, обвинувальний акт містить конкретне посилання на те, що 12 листопада 2017 року в період часу з 10 години до 11 години обвинувачений ОСОБА_7 , у ході конфлікту, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, заподіяв тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 та легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 , і з огляду на п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в частині того, що прокурор викладає фактичні обставини, які він вважає встановленими, формулювання «в період часу з 10 години до 11 години», на яке посилається суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, не свідчить про відсутність посилання на час вчинення злочинів, не є порушенням вимог вищезазначеної кримінальної процесуальної норми та не перешкоджає можливості призначення справи до судового розгляду.
Також, всупереч висновків суду першої інстанції, в обвинувальному акті чітко зазначені мотив (раптово виниклі особисті неприязні відносини), мета (заподіяння тілесних ушкоджень) та направленість умислу обвинуваченого (прямий умисел) по кожному з інкримінованих ОСОБА_7 злочинів
До того ж, з`ясування обставин справи, в тому числі, щодо причини виникнення конфлікту між обвинуваченим та потерпілими, наявності чи відсутності умислу обвинуваченого на заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень, факту перебування чи не перебування обвинуваченого в стані необхідної оборони, мотиву та мети нанесення тілесних ушкоджень, а також перевірка цих обставин доказами є наступною стадією судового провадження і не є завданням підготовчого судового засідання.
Таким чином, обставини, які відповідно до частини першої ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив та мета вчинення кримінального правопорушення, вид шкоди, викладено чітко і конкретно.
Наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, у зв`язку з чим конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні не викликає сумнівів.
Інші ж обставини, зазначені судом першої інстанції, як підстави для повернення обвинувального акту, та які полягають у тому, що в реєстрі досудового розслідування не вказані відомості про винесені постанови за результатами розгляду клопотань сторони захисту, не є відповідно до положень ст. 291 КПК України підставами для повернення обвинувального акту прокурору.

З огляду на викладене, та враховуючи, що зазначені в оскаржуваній ухвалі суду підстави не є достатніми для повернення обвинувального акту прокурору, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є переконливими та вона підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 30 липня 2019 року, якою обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, повернуто прокурору, - скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4