Провадження № 11-кп/4820/522/19
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 серпня 2019 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю:прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення державної установи «Київський слідчий ізолятор» кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 липня 2019 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 липня 2019 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , неодруженому, раніше судимому, -
відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_9 весь період строку покарання перебував в СІЗО, в колонію не направлявся, вину у вчиненні кримінального правопорушення, за яке від засуджений не визнав. За весь період перебування в СІЗО до суспільно-корисної праці не залучався, характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має. Дані про те, що ОСОБА_9 має сумлінну поведінку та добросовісно ставиться до праці, в матеріалах справи відсутні.
Непогоджуючись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить переглянути оскаржувану ухвалу та застосувати ст. 81 КК України. Звільнити умовно-достроково, оскільки до кінця строку залишилось 6 місяців.
Судом першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки судове засідання проводилося без участі захисника.
Не взято до уваги і тієї обставини, що апеляційний розгляд на вирок тривав з 4 серпня 2018 року по 29 травня 2019 року, у зв`язку із цим не мав змоги довести своє ставлення до праці у виправній колонії.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора про законність рішення суду першої інстанції, вивчивши матеріали провадження, особової справи засудженого ОСОБА_7 та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 липня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним за ч. 3 ст. 185 КК України та засуджено до 3 років позбавлення волі.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 29 травня 2019 року вирок суду першої інстанції залишено без змін. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 30 березня 2018 року по 29 травня 2019 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Законодавцем визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання може бути застосоване за певних умов.

За змістом зазначеного кримінального закону доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Як роз`яснив пленум Верховного Суду України у п.п. 1, 2 постанови № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

При вирішенні питання про можливість застосування відносно особи умовно-дострокового звільнення, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого, яке підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Суд першої інстанції дав правильну оцінку сукупності всіх досліджених доказів в провадженні, підстави вважати висновки суду першої інстанції необґрунтованими, про що заявляє апелянт, відсутні.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_9 весь період строку відбування покарання перебував в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор». Лише 13 червня 2019 року засудженому визначено вид колонії та 9 серпня 2019 року останній прибув до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Так, за період відбування покарання в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» засуджений до суспільно-корисної праці не залучався, стягнень та заохочень не має.

Даних про те, що засуджений має сумлінну поведінку та добросовісно ставиться до праці, матеріали особової справи не містять. Не встановлено таких і апеляційним судом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що засуджений не довів свого виправлення, в провадженні відсутні підстави для умовно-дострокового його звільнення від відбування покарання, відсутні об`єктивні дані про те, що засуджений ОСОБА_9 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції обґрунтовано визнано, що підстав для застосування щодо апелянта ст. 81 КК України не було, суд навів обґрунтовані мотиви прийнятого рішення, з яким погоджується апеляційний суд. При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 суд з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці та виправлення.

Наявні у матеріалах справи докази не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, а саме: виправлення засудженого ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Доводи про те, що судом першої інстанції порушено його право на захист, оскільки розгляд його клопотання про умовно-дострокове звільнення проводився без участі захисника, апеляційний суд до уваги не приймає.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_9 не заявляв клопотання про призначення йому захисника та скористався правом на самозахист. Натомість, такий приймав участь у судовому засіданні апеляційного суду, де ОСОБА_9 скористався своїм правом на захист, а отже судом таке порушено не було.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 липня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4