Справа № 642/5706/19-к
Провадження 1кп/642/773/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт № 0001829 у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Луганської області, Попаснянського району, с. Нирково, громадянин України, офіційно не працюючий, не одружений, з загальною середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного місця проживання не має, неодноразово судимий: 06.12.2000р. Попаснянським районним судом Луганської області за ч.2 ст. 140, ст. 44 КК України до 1 р. позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 р.; 13.10.2000 р. Артемівським районним судом Донецької області за ч.3 ст. 140, ст. 17, ст. 44 КК України до 3 р. позбавлення волі; 18.07.2001р. Попаснянським районним судом Донецької обрості за ч.2 ст. 140, ст. 17 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 12.01.2005р. Краснолиманським районним судом Донецької області за ч.3 ст. 185, ст. 15, ст. 70 КК України до 3 р. 6 міс. позбавлення волі; 15.08.2007р. Крснолиманським районним судом Донецької області за ч.3 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 р. 6 міс. позбавлення волі; 25.11.2011р. Краснолиманським районним судом Донецької області за ч.2 ст. 185 КК України до 4 р. позбавлення волі; 22.02.2013р. Калінінським районним судом Донецької області за ч.1 ст. 309, ст. 71 КК України до 4 р.9міс. позбавлення волі; 28.04.2015р. Сарненським районним судом Ровенської області за ч.2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 р. 1 міс. позбавлення волі, звільнений 03.08.2016р. по відбуттю строку покарання; 24 червня 2019 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 місяців арешту,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

встановив:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 26 липня 2019 року близько 03 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи на території фонтанного комплексу, розташованого на Південному вокзалі, за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, 1, познайомився з ОСОБА_4 , 1989 р.н.

В ході бесіди, яка зав`язалася між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 помітив мобільний телефон марки «Lenovo A2010-a» у корпусі білого кольору (імеі-1: НОМЕР_1 ; імеі-2: НОМЕР_2 ) з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», який ОСОБА_4 тримала у руках. У ОСОБА_5 раптово виник злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, а саме мобільним телефоном ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 попросив у ОСОБА_4 вказаний мобільний телефон для того, щоб зателефонувати, на що остання, будучи введена в оману, і, довіряючи ОСОБА_5 , добровільно передала йому свій мобільний телефон марки «Lenovo A2010-a» у корпусі білого кольору.

Після цього, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний намір, охоплений єдиним умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не маючи наміру повертати мобільний телефон марки «Lenovo A2010-a» у корпусі білого кольору ОСОБА_4 , заволодів ним.

Після того, як ОСОБА_5 заволодів майном ОСОБА_4 , а саме мобільним телефоном марки «Lenovo A2010-a», він розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_4 , згідно висновку експерта №16641 від 05 серпня 2019 року, на суму 400, 00 (чотириста гривень) 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

27.08.2019 р. між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 473 КПК України. Згідно даної угоди ОСОБА_5 визнає свою вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Також сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений, а саме відповідно до ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.2019р. та остаточно визначити покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Згода ОСОБА_5 , на призначення вказаного покарання отримана. В угоді сторонами також передбачені та роз`яснені їм наслідки її укладення, затвердження та невиконання.

Згода ОСОБА_4 , на призначення вказаного покарання отримана. В угоді сторонами також передбачені та роз`яснені їм наслідки її укладення, затвердження та невиконання.

В судовому засіданні ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 2 ст. 190 КК України за обставин, наведених у вироку. Він повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні вказаної мирової угоди між ним та потерпілою від 27.08.2019 року і про розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження укладеної мирової угоди, які передбачені ст. 473 КПК України. Просив таку угоду затвердити і призначити йому узгоджену в ній міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні також просила затвердити укладену угоду з ОСОБА_6 та підтвердила добровільність її укладання і що вона також розуміє наслідки укладення та затвердження такої угоди. Просила угоду затвердити і призначити ОСОБА_5 обумовлену в ній міру покарання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, вислухавши позицію сторін кримінального провадження, в тому числі прокурора, який також не заперечував проти затвердження даної мирової угоди, суд приходить до висновку, що вказана угода відповідає вимогам закону і підлягає затвердженню з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно до ст. 468 КПК України у кримінальному проваджені може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним, чи обвинуваченим.

Відповідно до ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом ( ч.5 ст. 474 КПК України ).

При цьому, ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної ним з потерпілою угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.

Потерпіла також цілком розуміє наслідки затвердження даної мирової угоди, що визначені у п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, а саме, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для нього, як потерпілого, є: обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Суд, шляхом опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення вказаної угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, кримінальне правопорушення, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим, відповідно до положень ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Узгоджені сторонами (обвинуваченим, потерпілим) вид та міра покарання за кримінальне правопорушення є такими, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, та заявлені в межах санкцій ст. 190 ч.2 КК України, таке покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Отже, умови даної угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим повністю відповідають вимогам діючого Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального Кодексу України.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що наявні усі правові підстави для затвердження угоди угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 тому її належить затвердити, а ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, з призначенням останньому узгодженої сторонами угоди міри покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

засудив:
затвердити угоду про примирення від 27.08.2019 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України, і призначити узгоджене сторонами наступне покарання:

за ч.2 ст. 190 КК України - у виді 1 року 1 позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.2019р. та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 1 року 1 місця позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертизи у справі в розмірі 1570 грн.

Речові докази у справі: мобільний телефон марки «Леново А2-1-а» у корпусі білого кольору з імей-1: НОМЕР_1 ; імей-2: НОМЕР_2 ; з сім-карткою мобільного оператора «Київстар», - вилучений в ході ОМП від 26.07.2019р. у приміщенні Холодногірського ВП на ст. Харків-Пасажирський за адресою: м. Харків, вул. Євгена Котляра, 7 , що повернуті потерпілій ОСОБА_4 залишити останній як їй належні.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на вирок через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України, для його оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий: