Номер провадження: 11-сс/813/1782/19
Номер справи місцевого суду: 507/1442/19 1-кс/507/543/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 15.10.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, у кримінальному провадженні №00000077 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2019 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 15.10.2019 року задоволено клопотання прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 153 680 гривень, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 11.12.2019 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Котовськ Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, маючому на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, працюючого тренером-викладачем в ДЮСШ «Локомотив» м. Подільськ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України у кримінальному провадженні №00000077 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2019 року.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також метою застосування запобіжного заходу для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме спробам переховуватися від органів досудового розслідування та незаконного впливу на свідків.

Враховуючи тяжкість злочину, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість визначення підозрюваному застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 153 680 гривень.

Зміст вимог апеляційних скарг.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив, ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовує вимоги тим, що органами досудового розслідування не здобуто достатньо вагомих доказів про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а прокурор не довів підстави, передбачені ст. 177 КПК України, які заявлені в клопотанні.

Також зазначає, що слідчим суддею при постановлені ухвали не враховано положення ст. 178 КПК України, а також можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_9 також подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити застосовний раніше запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі.

Обґрунтовує вимоги апеляційної скарги тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, стороною обвинувачення не доведено обґрунтованість підозри та наявність ризиків, заявлених в клопотанні прокурора, передбачених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що доводи обвинувачення стосовно причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому злочину є безпідставним припущенням, його підзахисний свою вину не визнає.

Також вказує, що слідчий суддя не прийняв до уваги дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, що забезпечить його належну поведінку під час судового розгляду справи.

Прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 у повному обсязі, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а у разі визначення застави, встановити її у розмірі 1000 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 1 921 000 гривень з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2,3,4,8,9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою в частині визначення розміру застави ОСОБА_8 , оскільки не може забезпечити гарантування виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Зазначає, що слідчим суддею в повній мірі не враховано обставини справи, матеріальне становище підозрюваного, для якого визначений розмір застави є незначним.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, тобто у наданні неправомірної вигоди за вчинення та невчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище, в інтересах того, хто надає вигоду, будь якої дії з використанням наданого їй службового становища,Ю а саме в тому, що 12.10.2019 року приблизно о 15:00 годині ОСОБА_8 , перебуваючи на території внутрішнього двору багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в автомобілі марки «Ленд Ровер» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний намір направлений на надання неправомірної вигоди посадовій особі, яка займає відповідальне становище, діючи умисно, усвідомлюючи незаконність своїх дій, розуміючи що перед ним знаходиться службова особа правоохоронного органу, а саме поліції та в повноваженнях якої, відповідно до її службових обов`язків та враховуючи її службове становище, вживати заходи по організації та контролю за діяльністю працівників Подільського ВП ГУ НП в Одеській області під час несення патрулювання на території міста, району та автошляхах, діючи з метою невжиття ним особисто чи через надання вказівок підлеглим, заходів по виявленню та фіксації, у разі виявлення, фактів незаконної порубки лісових насаджень, перевезення і реалізації паливних дров та деревини, без передбаченого законом дозволу, з боку ОСОБА_8 та осіб, які спільно з ним займаються вказаною діяльністю, надав т.в.о. заступника начальника Подільського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_11 , раніше обумовлену неправомірну вигоду, у сумі 1000 (одна тисяча) доларів США, в якості щомісячної сплати, тобто щомісячну неправомірну вигоду, за невжиття вищезазначених дій.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного, які підтримали доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та просили її задовольнити в повному обсязі, частково підтримали доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , та заперечували проти апеляційної скарги прокурора; думку прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників і просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до частини 3 цієї ж статті слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинувачених покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

І. Щодо доводів сторони захисту про відсутність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 12.10.2019 року, в ході якого в автомобілі марки «Land Rover», д.н.з НОМЕР_2 , чорного кольору, виявлено мобільний телефон марки «Iphone 8», з абонентським номером НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_8 , з якого здійснювались дзвінки на адресу ОСОБА_11 (а.п. 19-20);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 30.09.2019 року, в якому він пояснив, що ОСОБА_8 запропонував йому неправомірну вигоду в сумі 1000 доларів США за невжиття заходів по вилученню автомобіля ОСОБА_12 , на якому здійснюється перевезення дров та повернення його без накладення арешту, після чого домовилися з ним про наступну зустріч з метою надання зазначеної суми неправомірної вигоди (а.п. 15-18);

- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_11 від 12.10.2019 року, в якому свідок додатково пояснив, що 12.10.219 року ОСОБА_8 передав йому раніше визначену суму неправомірної вигоди у розмірі 1000 доларів США за не перешкоджання при здійсненні незаконної вирубки лісових насаджень на території Подільського району (а.п. 35-38);

- протоколом огляду предмету від 12.10.2019 року, відповідно до якого було проведено огляд мобільного телефону марки «HUAWEI», абонентський номер мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_4 та абонентський номер мобільного оператора ПрАТ «Київстар», який добровільно надав ОСОБА_11 та на якому при відкритті переписки між ним та « ОСОБА_13 », абонентський номер НОМЕР_3 , було виявлено інформацію, яка стосується даного кримінального провадження та підтверджує факт ініціювання підозрюваним зустрічі;

- протоколом отримання добровільно наданого предмету від 12.10.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_11 добровільно видав грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які він отримав від ОСОБА_8 у якості неправомірної вигоди за невжиття заходів та не реагування на факти незаконної порубки деревини (27-28);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.10.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_8 пояснив, що 12.10.2019 року він надав ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 1000 доларів США для того, щоб не накладався арешт на автомобіль марки «УРАЛ», який належить ОСОБА_12 (а.п.39-44).

Викладене свідчить про достатність підстав вважати, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційних скарг захисників в цій частині.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги сторони захисту про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених прокурором ризиків.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених прокурором ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження убачається, що підозрюваний ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання в м. Подільськ Одеської області, на утриманні має трьох малолітніх дітей, офіційно працює тренером-викладачем в ДЮСШ «Локомотив» м. Подільськ, судимостей не має, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків. Проте характер вчиненого підозрюваним інкримінованого йому злочину не надає достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію, оскільки не перешкодили вчинити йому такий злочин.

Враховуючи, що ОСОБА_8 на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої, тому будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, він може здійснити спроби втекти від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.

Крім того, стороною обвинувачення доведено наявність ризику можливого незаконного впливу підозрюваного на свідків, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином шляхом знищення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки його поведінка на час вчинення злочину вказує на можливість вчинення останнім таких дій.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисників про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених прокурором ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження, а також даними встановленими під час апеляційного розгляду.

ІІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність неможливого застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Апеляційний суд вважає, що на підставі положень ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя вірно прийшов до висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обрання більш м`якого запобіжного заходу в зв`язку з існуванням наведених вище ризиків не забезпечить належну поведінку підозрюваного та не унеможливить існування доведених ризиків.

При цьому апеляційний суд враховує те, що можливість визначення підозрюваному застави у передбаченому розмірі за вчинення підозрюваним тяжкого злочину 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 153 680 гривень, яка є альтернативним та більш м`яким запобіжним заходом ніж тримання під вартою, враховуючи характер інкримінованого ОСОБА_8 злочину.

Крім того, приймаючи до уваги, що застава у визначеному розмірі була внесена в день постановлення ухвали (а.п.120), в зв`язку з чим доводи захисника ОСОБА_9 про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою є безпідставними та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Враховуючи наявність на даній стадії обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, а також наявність доведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених у клопотанні прокурора, що підтверджується матеріалами провадження, а також доказами встановленими під час апеляційного розгляду, апеляційний суд приходить до висновку, що застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави є виправданим та таким, що відповідає даним про особу підозрюваного та характеру злочину.

Щодо доводів прокурора про необґрунтованість ухвали слідчого судді в частині визначення розміру застави підозрюваному.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах : щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Як убачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та слідчим суддею визначено підозрюваному заставу у встановлених законодавцем межах у максимальному розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 153 680 гривень, який передбачено вимогами п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчим суддею правомірно визначено підозрюваному розмір застави.

Будь яких виключних підстав, які б давали можливість визначити ОСОБА_8 заставу у більшому розмірі прокурором ані в суді першої інстанції під час розгляду клопотання слідчим суддею, ані під час апеляційного розгляду наведено не було. Твердження прокурора про те, що розмір визначеної слідчим суддею застави для підозрюваного є незначним, посилаючись на його майновий стан, апеляційний суд вважає безпідставними оскільки запобіжний захід застосовується з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобіганню наявним ризикам у даному кримінальному провадженні.

При цьому апеляційний суд враховує те, що стороною обвинувачення не наведено жодного випадку порушення підозрюваним покладених на нього ухвалою слідчого судді обов`язків, а також те, що підозрюваний з`явився в судове засідання апеляційного суду, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням відповідного розміру застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Стороною захисту, а також прокурором не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційні скарги захисників та прокурора необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 15.10.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, у кримінальному провадженні №00000077 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2019 року з визначенням застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 153680 грн. залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4