Справа № 209/3082/19
Провадження № 1-кп/209/539/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000953 за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, українця, який має професійно-технічну освіту, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 24.12.2007 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки; на підставі ст.75, 76 КК України від відбуття покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік;
- 24 червня 2010 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;

- 24 червня 2010 року Дніпровським районним судом міста Дніпродзержинська за ч.1 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. Відповідно до ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з випробувальним терміном 2 роки. Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.08.2011 року скасовано випробувальний термін та направлено в місця позбавлення волі на 1 рік;

- 21 жовтня 2011 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць, згідно ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 червня 2010 року, остаточно до відбування визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяці, звільнений із виправної колонії 07 травня 2012 року умовно достроково на 5 місяців 4 дні;

- 05 лютого 2014 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до арешту строком на 6 місяців, звільнений 24 квітня 2014 року по відбуванню строку покарання;

- 08 вересня 2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;

- 28 жовтня 2014 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 15, ч.2. ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 травня 2015 року скасоване звільнення від покарання, направлений для відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;

- 19 травня 2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, згідно ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 жовтня 2014 року, остаточно до відбування визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 7 місяців, звільнений із Синельниковської виправної колонії № 94 28.03.2017 року по відбуванню строку покарання

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, повторно, 25.06.2019 року, у період часу з 18.00 години по 19.40 годин (більш точний час не встановлено), проходячиповз КЗ «СЗШ №29» КМР» по бульвару Будівельників у м. Кам`янське на футбольному полі біля металевих воріт помітив чоловічу сумку, залишену без нагляду неповнолітнім ОСОБА_7 . Розкривши сумку, ОСОБА_5 виявив там мобільний телефон «Homtom» НТ16, що на праві власності належить ОСОБА_4 . В цей часу ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, спрямований на повторне,таємне викрадення чужого майна, а саме сумки із вищевказаним мобільним телефоном.Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна, знаходячись в зазначеному місці в означений час, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав сумку (майнової цінності не становить) із мобільним телефоном «Homtom» НТ16, вартістьякого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3687-19 від 12.08.2019року, складає 2 316,10 грн., чим спричинив ОСОБА_4 майнову шкоду на вказану суму. Після цього, ОСОБА_5 , утримуючи чоловічу сумку з вищевказаним телефоном при собі, залишив місце вчинення злочину та у подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 cт. 185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні потерпілою у кримінальному провадженні ОСОБА_4 суду було надано угоду про примирення укладену 07.11.2019 року між нею та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_6 , підписану ними.

В угоді про пиримирення зазначено наступне:

"30.08.2019 року у ході проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000953 від 27.06.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, слідчим СВ Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 повідомлено ОСОБА_5 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив кримінальне правопорушення проти власності.

Так, повторно, 25.06.2019 року, у період часу з 18.00 години по 19.40 годин (більш точний час не встановлено), ОСОБА_5 , проходячи повз КЗ «СЗШ №29» КМР» по б-ру. Будівельників у м. Кам`янське на футбольному полі біля металевих воріт помітив чоловічу сумку, залишену без нагляду неповнолітнім ОСОБА_7 . Розкривши сумку, ОСОБА_5 виявив там мобільний телефон «Homtom» HT16, що на праві власності належить ОСОБА_4 . В цей часу ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме сумки із вищевказаним мобільним телефоном. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна, знаходячись в зазначеному місці в означений час, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав сумку (майнової цінності не становить) із мобільним телефоном «Homtom» HT16, вартість якого, згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 3687-19 від 12.08.2019 року, складає 2 316,10 грн., чим спричинив ОСОБА_4 майнову шкоду на вказану суму. Після цього ОСОБА_5 , утримуючи чоловічу сумку з вищевказаним телефоном при собі, залишив місце вчинення злочину та у подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 cт. 185 КК України.

У кримінальному провадженні потерпіла ОСОБА_4 , примирившись із обвинуваченим ОСОБА_5 , від підтримання цивільного позову відмовилася у зв`язку із повним відшкодуванням їй заподіяної майнової шкоди, вимог майнового характеру до обвинуваченого не має.

Обвинувачений ОСОБА_5 , під час досудового розслідування у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення та у скоєному розкаявся, примирився із потерпілим ОСОБА_4 , та зобов`язується беззастережно визнати винуватість в обсязі обвинувачення у судовому провадженні.

Сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їхніх позицій.

Потерпіла ОСОБА_4 , та обвинувачений ОСОБА_5 визнають та підтверджують, що обставини події кримінального правопорушення досудовим розслідуванням встановлено правильно.

Відповідно до ст. 471 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язується не вчиняти інших злочинів в подальшому, а потерпіла, в свою чергу, вважає за можливе при вирішенні питання щодо міри покарання за ч. 2 ст. 185 КК України призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції відповідної статті КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки; на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Таким чином сторони угоди погоджуються на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки зі звільненням на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України."

Потерпіла ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні просили суд затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілою і обвинуваченим та ухвалити вирок на підставі угоди про примирення.

Прокурор вважає, що надана суду угода про примирення складена відповідно вимог КПК України, просить затвердити угоду та на її підставі ухвалити вирок у кримінальному провадженні, призначивши обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене за угодою покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з того, що відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілою та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 цілком розуміють положення ч. 1, ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України.

Судом також встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не виявлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 погоджуються на призначення ОСОБА_5 узгодженого покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки, зі звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

З урахуванням обставин та тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , відсутності будь-яких матеріальних претензій зі сторони потерпілої, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення інших злочинів можливе в разі призначення йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, зі звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Виходячи з викладеного вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 і обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 та ухвалення вироку на підставі цієї угоди.

Керуючись статтями 370, 371, 473, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 07 листопада 2019 року про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно пунктів 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 в період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави 314,00 грн. процесуальних витрат на залучення експерта.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000953: копію договору про надання фінансового кредиту під заставу №4.41332/0 від 27.06.2019 року, копію коробки та чеків від телефону «Homtom» НТ16, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - продовжувати зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подано апеляційної скарги.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку всіма учасниками процесу протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що його ухвалив.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені в ч. 3 ст. 394 КПК України
Копію вироку негайно надати прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1