Справа № 461/731/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/711/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 , представника цивільного відповідача ПАТ «Львівське АТП 14630» ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 21.06.2019 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_12

встановила:

цим вироком обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 5100 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 , ПАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа ВІЄННА Інніуранс Груп» та ПАТ «Львівське АТП 14630» про відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ПАТ «Львівське АТП-14630» (адреса: 79040, м. Львів, вул. Городоцька, 280; ) на користь ОСОБА_9 (адреса: АДРЕСА_2 ) 30 000,00 грн. моральної шкоди.

Ухвалено стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (адреса: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44; ) на користь ОСОБА_9 (адреса: АДРЕСА_2 ) 26 565,95 грн. матеріальної шкоди.

У задоволені позову ОСОБА_9 в частині відшкодування процесуальних витрат, понесених ним на оплату правової допомоги відмовлено.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що 28 жовтня 2016 року приблизно об 07 год. 42 хв., керуючи автобусом марки «DEN OUDSTEN В96» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним по вул. Городоцькій у місті Львові у напрямку вулиці Я. Мудрого, поблизу перехрестя вулиць Городоцька - Б.Меретина, і при проїзді нерегульованого пішохідного переходу по вул. Городоцькій, порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «небезпека для руху» та «пішохідний перехід»), Розділу 2, п.п. 2.3 б), д) (був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не відреагував на її зміну, створюючи своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху); Розділу 12 п.12.3 та Розділу 18 п.18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 р. зі змінами та доповненнями, а саме своєчасно не застосував, із моменту виникнення небезпеки для руху, екстрене гальмування як спосіб зупинки у межах найкоротшої з можливих віддалей, здійснивши наїзд на пішохода ОСОБА_9 та спричинивши йому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 488/16 від 15.11.2016 року, закритий черезвертлюговий перелом верхньої третини правої стегнової кістки, закритий перелом шийки правої плечової кістки, синці на задній поверхні правого надпліччя та правого плеча на задньо-зовнішній поверхні верхньої та середньої третин правого стегна, що відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати та ухвалити виправдувальний вирок.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що вини у вчиненому злочину не визнає. Зазначає, що судом першої інстанції була допущена неповнота судового розгляду. Суд першої інстанції повинен був призначити додаткову або повторну автотехнічну експертизу, з огляду на те, що експерт у судовому засіданні підтвердив факт проведення експертизи за вхідними даними слідчого, які суперечать відеозапису події злочину. Крім того, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про проведення повторної судово-медичної експертизи наявних у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Зазначає, що пояснення судово-медичного експерта у судовому засідання містять суперечності. Звертає увагу колегії суддів на тому, що його пояснення, описані у вироку, суперечать поясненням, які він давав під час судового розгляду. Крім того, пояснення потерпілого у вироку зазначені не повністю. До протоколу огляду місця події від 28.10.2016 року не долучені фототаблиці. Місце розташування транспортного засобу на план-схемі до протоколу огляду місця події зазначене невірно. Суд у вироку не зазначив про досліджений у судовому засіданні висновок експерта №1/ 1263 від 21.11.2016 року, згідно з яким слідів злочину на транспортному засобі виявлено не було. Звертає увагу суду на тому, що під час досудового розслідування було порушено його право на захист.

Представник цивільного відповідача у апеляційній скарзі просить вирок суду змінити та відмовити у задоволенні цивільного позову до ПАТ «Львівське АТП-14630» про відшкодування моральної шкоди.

В мотивах апеляційної скарги представник цивільного відповідача вказує, що цивільним позивачем не подано жодних доказів заподіяння тих втрат немайнового характеру, про які він зазначав у позовній заяві: постійний психологічний стрес, порушені житлові зв`язки, неможливість продовження активного громадського життя, позбавлення усіх радощів життя, душевний біль внаслідок пережитої ДТП, кардинальні зміни у житті, дратівливість. Постійні болі в нозі та труднощі при ходьбі, про які зазначає цивільний позивач цивільний відповідач вважає не моральними збитками, крім того, наявність таких цивільний позивач жодним чином не обґрунтовує.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, цивільного відповідача, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, потерпілого та його представника, які заперечили апеляційні скарги, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що у їх задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим, тобто, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог, щодо кримінального провадження, передбачених КПК, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що ухвалюючи вирок, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону, безпосередньо дослідивши докази у справі та зазначивши їх у вироку.

Так, допитаний потерпілий ОСОБА_9 ствердив про те, що 28.10.2016 р., приблизно о 07 год. 30 хв. при переході вулиці Городоцької в м.Львові, по нерегульованому пішохідному переході, на нього було здійснено наїзд маршрутним автобусом № 31. Той факт, що місце наїзду знаходиться поза межами пішохідного переходу, пояснив тим, що намагався надати можливість водію автобуса уникнути наїзду, а тому змістився від пішохідного переходу.
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні суду першої інстанції зазначив про те, що 28.10.2016 р., приблизно о 07 год. 50 хв. знаходився у місті по вулиці Городоцькій та йшов по тротуару з вокзалу в напрямку центральної частини міста. На ділянці вул.Городоцької, на якій є прилягання другорядної дороги, перед перехрестям, побачив пішохода, який переходив вулицю Городоцьку зі сторони аптеки «Знахар» по нерегульованому пішохідному переходу. Пішохід йшов відносно протилежного краю дороги, дещо по діагоналі, наближаючись до нього. Побачив як до місця, де переходив дорогу пішохід, наближається великий маршрутний автобус, зі швидкістю не більше 40 км/год. Пішохід продовжував йти і на деякій відстані до бордюру, він зупинився, дивлячись в сторону маршрутного автобуса, який наближався до нього і вже за мить передньою частиною кузова автобуса відбувся наїзд на вказаного пішохода від чого останній впав на тротуар. Після наїзду, автобус ще подолав деяку відстань до повної зупинки. До наїзду автобус гальмував.
Даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.10.2016 р. зі схемами та протоколу додаткового огляду від 07.02.2017 року з додатками, встановлено, що місцем події є нерегульований пішохідний перехід біля перехрестя вул. Городоцька Б. Меретина.
Відповідно до протоколу огляду відеозапису від 31.10.2016 року та відеозаписом із камери, яка охоплює ділянку дороги, на якій зліва є нерегульований пішохідний перехід, до дорожнього знаку 5.35.1, що позначає «пішохідний перехід», з тротуару підходить пішохід чоловік. Зупиняється та стоїть на деякій відстані за пішохідним переходом. В цей час по дорозі, зліва на право відносно місця, з якого ведеться відеоспостереження, рухається трамвай. Після проїзду трамваєм місця, де стоїть вказаний пішохід, останній виходить на дорогу та рухається до її протилежного боку, дещо по діагоналі, віддаляючись від умовної лінії нерегульованого пішохідного переходу, тобто переходить дорогу навскоси поза межами пішохідного переходу. В деякий момент відеозапису, справа на екрані видно великогабаритний автобус, що рухається на зустріч трамваю. Також на відео видно, що пішохід починає прискорювати свій рух і «ховається» за передньою частиною вищевказаного автобуса, який зупиняється за межами нерегульованого пішохідного переходу. За автобусом зупиняються легкові автомобілі, які згодом його об`їжджають, продовжуючи рух далі. В автобусі увімкнена світлова аварійна сигналізація.
Із висновку судової експертизи відео-звукозапису та авто технічної експертизи № 898/899 від 19.05.2017 р. вбачається, що виходячи із наданого на дослідження відеозапису середня швидкість трамвая на ділянці дороги від дорожнього знаку 5.35.1 до місця розташування на дорожньому покритті металевого укріплення трамвайних колій становила біля 16,1... 16,5 км/год. Виходячи із наданого на дослідження відеозапису середня швидкість пішохода на його переміщенні від бордюру до місця, де він пришвидшив темп руху, подолавши відстань 5,50 м, становила біля 3,5...3,7 км/год. Встановити швидкість руху автобуса «DEN OUDSTEN» на ділянці дороги від місця розташування на дорожньому покритті металевого укріплення трамвайних колій - дальнього кута будівлі магазину «Свіже м`ясо», виходячи із наданого відеозапису, не надається можливим, оскільки на даному переміщенні зображення автобус перекривається зображенням трамвая, що рухається у зустрічному напрямку. Середня швидкість автобуса «DEN OUDSTEN» при проїзді місця розташування на дорожньому покритті металевого укріплення трамвайних колій становила, приблизно 33,4км/год.
Із висновку судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № 1/1262 від 10.11.2016 вбачається, що на момент огляду робоча гальмівна система, система рульового управління, система освітлення досліджуваного автобуса «DEN OUDSTEN» р.н. НОМЕР_2 знаходяться в працездатному стані та можуть виконувати функції передбачені конструкцією. Яких-небудь несправностей систем виявлено не було.
Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» № 1/1263 від 21.11.2016 року, наїзд автобуса «DEN OUDSTEN» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 на пішохода ОСОБА_9 міг відбутись на правій, по напрямку руху до вул. Я.Мудрого, смузі руху проїзної частини дороги вул. Городоцька, про що вказує зафіксований слід гальмування.
Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 28.10.2017 року та схемою до нього, в процесі якого перевірені та уточнені показання водія автобуса ОСОБА_6 та пішохода ОСОБА_9 щодо обставин пригоди.
Вихідні дані для проведення автотехнічної експертизи надані слідчим по результатах проведеного слідчого експерименту.
Висновком автотехнічної експертизи №1420 від 07.06.2018 р. встановлено, що якщо у даній дорожній ситуації пішохід через проїзну частину вул. Городоцької рухався у межах нерегульованого пішохідного переходу, то у такій дорожній ситуації водій ОСОБА_6 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «небезпека для руху»; «пішохідний перехід»); 2.3 (підпунктів «б» і «д»); 12.3 та 18.1 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був із заданого слідчим моменту виникнення небезпеки для руху своєчасно застосувати екстрені гальмування (як спосіб зупинки у межах найкоротшої, з можливих, віддалі), щоб дати дорогу пішоходові. Якщо у даній дорожній ситуації пішохід через проїзну частину вул. Городоцької рухався поза межами нерегульованого пішохідного переходу, то у такій дорожній ситуації водій ОСОБА_6 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «б» і «д»); 12.3 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був із заданого слідчим момент; виникнення небезпеки для руху своєчасно застосувати екстрене гальмування (як спосіб зупинки у межах найкоротшої, з можливих, віддалі), щоб уникнути наїзду на пішохода. При заданих слідчим обох варіантах вихідних даних стосовно віддалей, як пройшов пішохід з моменту виникнення небезпеки для руху до моменту наїзду, водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути скоєння наїзду на пішохода ОСОБА_9 шляхом своєчасного застосування гальмування. Оскільки при заданих слідчим вихідних даних водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду керованого ним автобуса «Ден Удстен» (реєстраційний номерний знак якого НОМЕР_2 ) на пішохода шляхом своєчасного застосування гальмування, дана експертиза вбачає у діях вказаного водія невідповідності вимогам: п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «небезпека для руху»; «пішохідний перехід»); 2.3 (підпунктів «б» і «д»); 12.3 та 18.1 ПДР України якщо наїзд мав місце межах нерегульованого пішохідного переходу; п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «б» «д») та 12.3 ПДР України якщо наїзд мав місце поза межами нерегульованого пішохідного переходу. При заданих вихідних даних причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є та обставина, що водій ОСОБА_6 , наближаючись своїм автобусом «Ден Удстен» (реєстраційний номерний знак якого НОМЕР_2 ) до нерегульованого пішохідного переходу, не дав дорогу пішоходові ОСОБА_9 , який вийшов з-поза задньої частини зустрічного трамваю. Висновок справедливий за умови, що наїзд мав місце у межах нерегульованого пішохідного переходу; водій ОСОБА_6 своєчасно не застосував гальмування керованого ним автобус «Ден Удстен» (реєстраційний номерний знак якого НОМЕР_2 ) з моменту, коли мав об`єктивну можливість побачити, як з-поза зустрічного трамваю вийшов пішохід і почав рухатися зліва направо (дещо під кутом) у напрямку смуги руху автобуса.
Зазначеним висновком, при розвитку двох варіантів подій, встановлено порушення Правил дорожнього руху саме водієм ОСОБА_6 .
Покликання обвинуваченого у апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції повинен був призначити додаткову або повторну судову автотехнічну експертизу, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у матеріалах справи відсутнє будь-яке клопотання обвинуваченого, а відповідно до ч.3 ст.26 КПК України, суд першої інстанції у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.
Крім того, висновок автотехнічної експертизи №1420 від 07.06.2018 року здійснений на підставі версії подій самого обвинуваченого, при цьому використовувались показники, що є найбільш сприятливими для обвинуваченого, а тому будь-які сумніви були витлумачені на його користь.
Відтак, колегія суддів вважає доводи обвинуваченого про неповноту судового розгляду безпідставними.
Висновком судово-медичної експертизи №488/16 від 15.11.2016 р. встановлено, що у гр. ОСОБА_9 є наступні ушкодження: закритий черезвертлюговий перелом верхньої третини правої стегнової кістки, закритий перелом шийки правої плечової кістки, синці на задній поверхні правого надпліччя та правого плеча на задньо-зовнішній поверхні верхньої та середньої третин правого стегна. Ушкодження у гр. ОСОБА_9 утворились від контакту з тупими предметами задньо-зовнішньої поверхні правого плечового суглобу та правого кульшового суглобу, могли бути причинені 28.10.2016 р. від удару виступаючими шинами кузова автобуса при автонаїзді справа, відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Ушкодження у гр. ОСОБА_14 не характерні для вільного падіння на площину з висоти власного росту. При поступленні у КМК ЛШМД 28.10.2016 р. в крові гр. ОСОБА_9 виявлено 0,97 проміле етанолу (результат дослідження крові №79679).
Судово-медичний експерт ОСОБА_15 у судовому засіданні суду першої інстанції підтримала зазначений висновок в повному обсязі. Зокрема пояснила, що ушкодження у ОСОБА_9 могли бути причинені 28.10.2016 року від удару виступаючими шинами кузова автобуса при автонаїзді справа. Тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Ушкодження у гр. ОСОБА_14 не характерні для вільного падіння на площину з висоти власного росту.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відсутні сумніви у проведеній судово-медичній експертизі №488/16 від 15.11.2016 року, оскільки експерт ОСОБА_15 у судовому засіданні суду першої інстанції підтримала в повному обсязі свій висновок, нею були надані відповіді на всі запитання сторони захисту, і порушень у проведенні вказаної експертизи не встановлено.
Крім того, зазначеним висновком судово-медичної експертизи спростовуються доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, потерпілий отримав тілесні ушкодження не внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а в результаті вільного падіння.
Доводи обвинуваченого про те, що згідно з висновком експерта №1/1263 від 21.11.2016 року, будь-яких видимих мікрооб`єктів (волокон, залишків тканин, волосся тощо) на автобусі виявлено не було, що на думку обвинуваченого, свідчить про відсутність контакту ОСОБА_9 з автобусом, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки наявність зіткнення підтверджується у своїй сукупності зібраними та перевіреними у судовому засіданні суду першої інстанції доказами та показаннями свідка ОСОБА_13 .
Колегією суддів не встановлено, що при розгляді кримінального провадження порушено право обвинуваченого на захист.
Колегія суддів приходить до висновку, що покликаючись на безпосередньо досліджені докази, суд першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку і дійшов до правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими покликання цивільного відповідача у апеляційній скарзі на те, що відсутні підстави для задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з цивільного відповідача моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову в частині відшкодування потерпілому моральної шкоди цивільним відповідачем ПАТ «Львівське АТП-14630» врахований стан здоров`я потерпілого, фізичні та душевні страждання, що призвели до негативних змін у житті потерпілого, тяжкість вимушених змін у його звичайному способі життя, час та зусилля, необхідні для відновлення до попереднього стану.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, за моральну шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

Враховуючи зазначені обставини, з огляду на заподіяння потерпілому внаслідок вчиненого злочину обвинуваченим тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а також з огляду на докази надані цивільним позивачем, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про задоволення цивільного позову в частині стягнення з цивільного відповідача моральної шкоди у розмірі 30000 грн., що відповідає ступеню моральних страждань потерпілого та є достатнім за вказаних обставин.

З огляду на це, підстави для зміни вироку Галицького районного суду м. Львова від 21.06.2019 року в частині вирішення цивільного позову до ПАТ «Львівське АТП-14630» про відшкодування моральної шкоди, як зазначено у апеляційній скарзі цивільного відповідача, відсутні.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування чи зміни вироку Галицького районного суду м. Львова від 21.06.2019 року відносно ОСОБА_6 колегією суддів не встановлено, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Галицького районного суду м. Львова від 21.06.2019 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , представника цивільного відповідача ПАТ «Львівське АТП 14630» ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4