Справа № 369/6437/19
Провадження №1-кс/369/2054/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002242 від 10.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся старший слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що Слідчим відділом Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється розслідування кримінального провадження № 0002242 від 10.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що невідома особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами та корпоративними правами ТОВ «Градовіт XXI» ().

Так, допитана в ході досудового розслідування в якості потерпілої ОСОБА_4 повідомила про те, що у лютому 2019 року вона познайомилась з ОСОБА_5 . У них склались дружні відносини та теплі довірчі стосунки. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 періодично зустрічались в м. Одеса та в м. Вишневе Київської області, коли потерпіла у справах їздила до Києва.

На одній із зустрічей в місті Вишневе Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_4 про можливість непогано заробити на операції з нерухомістю, а саме на інвестуванні в земельні ділянки, які знаходяться у неї по всій території України. ОСОБА_5 повідомила, що є власником та директором ТОВ «Градовіт XXI» (), основним видом діяльності якого є купівля та продаж власного нерухомого майна, в тому числі земельних ділянок.

ОСОБА_4 це питання стало дуже цікаво, так як раніше в 2012-2014 р.р. вона займалась нерухомістю в Донецькій області. На підтвердження своїх доводів ОСОБА_5 показала оригінали та дала копію відповідних статутних документів підприємства та копії документів на земельні ділянки в містах Одеса, Київ, Львів, Дніпро та інших населених пунктах. В справжності її слів сумнівів не було, так як ОСОБА_4 їй повністю довіряла та вважала її своєю землячкою.

Приблизно з середині березня 2019 року ОСОБА_4 знову зустрілась з ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , де остання повідомила, що в неї фінансові проблеми зараз та в свою чергу запропонувала ОСОБА_4 прийняти участь у проекті з купівлі її ТОВ «Градовіт XXI» () разом з усіма земельними ділянками, вартість яких, з її слів, складає понад 5 млн. грн. Якщо ОСОБА_4 погоджується, то за таких обставин, вона оплачує ОСОБА_5 суму 1 млн. грн. шляхом укладення Договору купівлі-продажу корпоративних прав у товаристві на 100 %, а ОСОБА_5 виходить зі складу засновників, але залишає свого директора, який буде займатися всією технічною роботою необхідною для оформлення документів на нерухомість підприємства. ОСОБА_4 погодилась на пропозицію ОСОБА_5 , оскільки хотіла заробити грошей і мати власну справу.

Будь-яких сумнівів щодо ОСОБА_5 у ОСОБА_6 не було, оскільки остання їй повністю довіряла та вважала її своєю подругою.

28 березня 2019 року вони знову зустрілися з ОСОБА_5 в ресторані «Євразія» в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, коли ОСОБА_4 приїхала в м. Київ у своїх справах. ОСОБА_5 показала проекти Договору купівлі-продажу, акт приймання-передачі, протоколу про призначення директора та інші засновницькі документи підприємства, по яким ОСОБА_4 має бути власником ТОВ «Градовіт XXI».

Після розмови, перебуваючи в ресторані «Євразія», що в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_4 передала ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 40 тис. доларів США, про отримання яких ОСОБА_5 розписку, в якій остання зобов`язується в 10-тиденний термін передати ОСОБА_4 100% корпоративних прав на ТОВ «Градовіт XXI».

В підтвердження намірів, ОСОБА_4 було передано статут ТОВ «Градовіт XXI» та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Будь-яких сумнівів щодо дійсності і реальності укладення угоди у ОСОБА_4 на той час не виникло.

В подальшому, під час ознайомлення з наданими ОСОБА_5 документами, ОСОБА_4 стало відомо про те, що відповідно до статутних документів, вона не є ні засновником, ні власником ТОВ «Градовіт XXI», зобов`язання про що було вказано в розписці, а відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є власником лише 74% корпоративних прав вказаного товариства. З метою отримання пояснень з даного приводу, ОСОБА_4 намагалася зв`язатися з ОСОБА_5 , однак остання на телефонні дзвінки не відповідала.

З метою отримання інформації з приводу належності їй корпоративних драв в ТОВ «Градовіт XXI» ОСОБА_4 звернулася до знайомого нотаріуса, від якого дізналась, про наміри невідомого їй чоловіка на ім`я ОСОБА_7 зареєструвати 26% відсотків корпоративних прав ТОВ «Градозіт ХХІ» на своє ім`я.

Така обставина прямо свідчить про те, що накладення арешту майна, а саме корпоративних прав ТОВ «Градовіт XXI» ) є необхідним засобом забезпечення інтересів кримінального провадження та припинення протиправних дій невстановлених осіб.

Тому, слідчий просив накласти арешт на корпоративні права щодо ТОВ «Градовіт ХХІ» (), юридична адреса: 01015, м. Київ, Печерський район, вул. Лаврська, 16, при цьому заборонивши засновникам, працівникам, іншим особам, які діють від їх імені, їх представникам, представникам громадської організації (у тому числі за довіреністю), іншим особам, у володінні, користуванні яких перебувають зазначені корпоративні права, розпоряджатися ними будь-яким чином. Заборонити будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на корпоративні права щодо ТОВ «Градовіт ХХІ» (), юридична адреса: 01015, м. Київ, Печерський район, вул. Лаврська, 16, у тому числі вносити зміни, пов`язані зі зміною засновників (учасників, кінцевих беніфіціарів), зміною директора, місця знаходження юридичної особи, внесення будь-яких інших змін в статутні документи товариства, а також вчинення інших будь-яких реєстраційних дій щодо ТОВ «Градовіт ХХІ» ().

В судове засідання слідчий не з`явився.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а при вирішенні питання про арешт майна повинен враховуючи: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, вважає у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки слідчий не довів необхідність такого арешту та, що існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до перетворення, відчуження майна. Крім того слід зазначити, що з електронної системи документообігу вбачається, що слідчим повторно подано ідентичне клопотання про накладення арешту майна у вказаному кримінальному провадженні, разом з тим клопотання не містить жодних нових обставин та підстав, які б надавали слідчому можливість повторного звернення до слідчого судді з вказаним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні старшого слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002242 від 10.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1