Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 27.06.2019. Забезпечено надання загального доступу: 01.07.2019.
Дата набрання законної сили: 18.06.2019
Номер судового провадження: не визначено
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
Провадження 11-кп/824/482/2019 Доповідач в 2 інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2019 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_13 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, засуджено:

- за ч.3 ст.15 ч.1 ст.289 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;

- за ч.2 ст.342 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;

- за ч.2 ст.345 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки;

на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим покаранням, призначено ОСОБА_13 остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі;

стягнуто з ОСОБА_13 судові витрати пов`язані із проведенням експертизи на користь держави у розмірі 1139 грн. 70 коп.

вирішене питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_13 , 14серпня 2017 року, приблизно о 05 годині, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, сів на належний потерпілому ОСОБА_14 мопед, зняв його із стояночного гальма та покотив його по бульвару Ромена Ролана, намагаючись при цьому завести двигун, однак його дії були помічені працівниками поліції. Таким чином, ОСОБА_13 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для заволодіння транспортним засобом.

Окрім цього, ОСОБА_13 , 14 серпня 2017 року, близько 05 години, котив по вул. Ромена Ролана в м. Києві мопед, був зупинений оперуповноваженим Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_15 , який у цивільній формі одягу виконував службові обов`язки з попередження незаконним заволодінням транспортних засобів, та на законну вимогу останнього щодо пред`явлення документів, ОСОБА_13 вчинив активну фізичну протидію (опір) здійсненню працівником поліції покладених на нього обов`язків, намагаючись уникнути затримання, у ході якого умисно заподіяв працівнику поліції невідомим гострим предметом колоту рану на внутрішній поверхні правої кисті, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження.

В апеляційній скарзі захисник указав на незаконність вироку у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що судом були грубо порушені вимоги ст. 314 КПК України, оскільки у ході підготовчого судового засідання вирішувалося питання лише щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_13 дії запобіжного заходу, а після виходу суду із нарадчої кімнати справу було відразу призначено до розгляду, не розглянувши при цьому скарги та клопотання сторони захисту. Вважав обвинувальний акт щодо ОСОБА_13 таким, який не відповідає вимогам п.п. 3, 5, 6 ч.2 ст.291 КПК України у зв`язку із чим він підлягав поверненню прокурору. Окрім цього, звернув увагу на те, що увесь судовий розгляд у суді першої інстанції фактично був проведений у відсутність потерпілого ОСОБА_14 , який належним чином про час та місце розгляду справи повідомлений не був. Також вказав на порушення судом вирішення питання про порядок та обсяг дослідження доказів, оскільки прокурором на цій стадії процесу було надано лише окремі документи що на думку захисника є грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону. Захисником також порушено питання щодо неналежності ряду доказів обвинувачення, оскільки судом було відмовлено у задоволенні клопотань про виклик експертів та інших процесуальних осіб під час дослідження цих доказів, а також у зв`язку із недоліками допущеними слідчим при їх складанні та порушення права ОСОБА_13 на захист. Зокрема вважав неналежними та недопустимими: протоколу огляду місця події від 14.08.2017, технічний талон на мопед марки Хонда, висновки експертів від 15.08.2017 та від 28.08.2017, розписку потерпілого ОСОБА_14 , план-розстановки від 13.08.2017 та протокол затримання ОСОБА_13 від 14.08.2017. Захисник указував також і на вчинення ОСОБА_13 злочину внаслідок провокаційних дій з боку ОСОБА_16 , який будучи у минулому працівником міліції Святошинського районного відділу, постійно підбурював останнього до привласнення мопеду, умовляючи його тим, що власник мопеду знаходиться у розшуку та фактично мопед нікому не належить. Окрім цього, захисник звернув увагу на відсутність у діях ОСОБА_13 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, оскільки з огляду на п.1.10 ПДР України, мопед, заволодіння якого ОСОБА_13 поставлено у вину, не є транспортним засобом, оскільки його робочий об`єм складає 49 куб/см. Також звернув увагу і на відсутність у діях ОСОБА_13 складів злочинів, передбачених ч.2 ст.342 та ч.2 ст.345 КК України, оскільки на місці події, останній не міг усвідомлювати те, що на приватному автомобілі у цивільному одязі були працівники поліції, яким він чинив опір. Вважав також і те, що суд необґрунтовано залишив без уваги часткове визнання вини ОСОБА_13 під час виступу у судових дебатах, а також відкинувши дані, які характеризують його особу із позитивної сторони необґрунтовано прийшов до висновку про не можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства. Просив вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обвинуваченим ОСОБА_13 була подана аналогічна за змістом апеляційна скарга у якій він просив вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким просив його визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурорів, які апеляційні скарги захисника та обвинуваченого вважали необґрунтованими, просили залишити їх без задоволення, а вирок без зміни;

обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до п. п. 2, 4 ч.1 ст. 409 КПК України невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставами для зміни вироку при розгляді справи судом апеляційної інстанції.

Як вбачається із вироку, ОСОБА_13 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч.1 ст.289, ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України за обставин, зазначених вище. Однак, такий висновок не ґрунтується на зібраних у справі доказах, суперечить положенням закону України про кримінальну відповідальність і погодитись із ним у повному обсязі не можливо.

Так, судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини вчинення злочину, зокрема те, що ОСОБА_13 14.08.2017 року, близько 05 години, по вул. Якуба Колоса в м. Києві намагався незаконно заволодіти мопедом, належного потерпілому ОСОБА_14 , однак не вчинив усіх дій, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі. Колегія суддів погоджується із висновками суду місцевого суду в частині доведеності вини ОСОБА_13 по факту незакінченого замаху на незаконне заволодіння транспортного засобу та правильності кваліфікації його дії за ч.3 ст.15 ч.1 ст.289 КК України. Висновки судді у цій частині є належним чином обґрунтованими та ґрунтуються на зібраних у кримінальному провадженні доказах, яким суд дав належну оцінку як по кожному із них окремо, так і у своєму взаємозв`язку.

Поряд із цим, визнаючи ОСОБА_13 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.342 та ч.2 ст.345 КК України, які проявилися у вчиненні обвинуваченим активної фізичної протидії (опору) здійсненню працівником поліції покладених на нього обов`язків, намагаючись уникнути затримання, у ході якого умисно заподіяв працівнику поліції легке тілесне ушкодження, судом була дана неправильна правова оцінка діям обвинуваченого, що стало наслідком помилки при оцінці доказів, яким доводились об`єкт злочину, умисел та мотив дій обвинуваченого.

Так, основним об`єктом злочину, передбаченого ст. 342 КК України є встановлений законом порядок здійснення працівниками правоохоронних органів своїх службових обов`язків або обов`язків з охорони громадського порядку. Суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом. Винна особа повинна завжди усвідомлювати, що вчиняє незаконні дії щодо представника правоохоронного органу і бажає так вчинити. Основним об`єктом злочину, передбаченого ст. 345 КК України є нормальна діяльність правоохоронних органів, їх авторитет, додатковим об`єктом психічна недоторканість працівників правоохоронних органів або їх близьких родичів, їх здоров`я. Суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом та мотивом, пов`язаним з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що у ході незаконного заволодіння транспортним засобом, обвинувачений ОСОБА_13 намагався завести двигун мопеду та після його виявлення працівниками поліції, які були одягнені у цивільний одяг та під`їхали на автомобілі необладнаному зовнішньо кольорово-графічним оформленням патрульного автомобіля, кинув мопед та намагався втекти з місця події. На думку колегії суддів, ці обставини у взаємозв`язку із обстановкою на місці події унеможливлювали ідентифікувати осіб, які висловили вимогу обвинуваченому зупинитися та пред`явити документи як працівників правоохоронного органу. Ці обставини стверджуються послідовними показаннями обвинуваченого ОСОБА_13 про те, що у ході незаконного заволодіння мопедом до нього раптово, впритул під`їхав автомобіль червоного кольору внаслідок чого він злякався, кинув мопед і почав тікати. В цей час, із автомобіля вискочив у цивільному одязі чоловік та почав його переслідувати, вигукуючи «Стій, стріляти буду!» чи «Стій, вб`ю!», точно він не пам`ятає. Свідок ОСОБА_17 підтвердив ту обставину, що в момент незаконного заволодіння мопедом, до ОСОБА_13 під`їхав автомобіль червоного кольору, з якого вийшла людина та в цей момент обвинувачений відразу кинув мопед та почав тікати. Особа, яка вийшла із автомобіля почала переслідувати ОСОБА_13 та кричала «Стій!», точно свідок не пам`ятає. Свідок ОСОБА_15 повідомив суду те, що він, спільно з іншими працівниками поліції, в цивільному одязі без зброї, виконуючи службове завдання з відпрацювання території району на предмет незаконного заволодіння транспортних засобів та вчинення інших протиправних дій, побачили ОСОБА_13 , який котив мопед по вулиці. Діючи погоджено між собою, ОСОБА_18 під`їхав на автомобілі до ОСОБА_13 , а він ОСОБА_15 , дістаючи службове посвідчення із карману, став виходити із автомобіля та одночасно заявивши «Стій, поліція!», однак ОСОБА_13 кинув мопед і почав тікати. Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 підтвердили показання свідка ОСОБА_15 . Колегія суддів зважає на те, що як показання свідків обвинувачення, так і показання свідка захисту та самого обвинуваченого узгоджуються між собою в частині розвитку хронології означених подій. Аналіз зібраних у кримінальному провадженні доказів, серед яких у тому числі і показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , дає підстави для висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_13 не усвідомлював, що особи, які його намагалися затримати, були працівниками поліції. Колегія суддів звертає увагу на те, що викрики ОСОБА_15 : «Стій, поліція!», у сукупності із обстановкою на місці події, відсутністю форменого одягу працівників поліції та транспортного засобу необладнаного зовнішньо кольорово-графічним оформленням патрульного автомобіля, не могло саме по собі свідчити про ідентифікацію ОСОБА_13 даних осіб як працівників поліції. Окрім цього, колегія суддів зважає і на те, що будь-яких даних про те, що ОСОБА_15 пред`явив ОСОБА_13 службове посвідчення працівника поліції матеріали кримінального провадження не містять. Не містять матеріали кримінального провадження і даних про те, що уникаючи переслідування, обвинувачений ОСОБА_13 намагаючись сховатись у під`їзді багатоквартирного будинку за місцем свого проживання, за невстановлених обставин умисно спричинив ОСОБА_15 колоту рану на внутрішній поверхні правої кисті, усвідомлюючи те, що останній є працівником правоохоронного органу.

Наведене у своїй сукупності приводить колегію суддів до переконання що, як під час виявлення ОСОБА_13 на місці події, так і у ході його переслідування, останній не усвідомлював протиправність своїх дій, яка полягала у вчиненні опору здійсненню працівником поліції покладених на нього обов`язків та спричиненні працівнику поліції умисного легкого тілесного ушкодження, пов`язаного з виконанням ним службового обов`язку. Дії ОСОБА_13 , які полягали у спробі здійснення втечі з місця події, колегією суддів розцінюються як намагання останнього уникнути кримінальної відповідальності за незаконне заволодіння транспортним засобом, які самі по собі не містять ознак злочину.

Таким чином, колегія суддів вважає що у діянні ОСОБА_13 відсутня подія злочинів, передбачених ч.2 ст.342 та ч.2 ст.345 КК України, що, відповідно до вимог ст.417 КПК України є підставою для скасування вироку та закриття кримінального провадження у цій частині у зв`язку із недоведеністю події злочинів.

Оскільки колегією суддів скасовується вирок в частині обвинувачення ОСОБА_13 за ч.2 ст.342 та ч.2 ст.345 КК Україниіз закриттям кримінального провадження в цій частині, то із вироку підлягає виключення рішення суду про застосування ст. 70 КК України, оскільки в такому випадку відсутня сукупність злочинів, а ОСОБА_13 буде вважатися засудженим вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року за ч.3 ст.15 ч.1 ст. 289 КК України. Колегія суддів погоджується із призначеним ОСОБА_13 за ч.3 ст.15 ч.1 ст. 289 КК України покарання у виді одного року обмеження волі, вважаючи його таким, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_13 та попередження вчинення ним нових злочинів. Окрім цього, зважаючи на особу обвинуваченого, який вчинив незакінчений замах на злочин середньої тяжкості, працевлаштований та раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, колегія суддів приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_13 без реального відбування ним покарання, а тому обвинуваченого ОСОБА_13 необхідно звільнити від відбування покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційних скарг в частині істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які полягали у проведенні судового розгляду за відсутності потерпілого. Так, як убачається із матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_14 у ході судового провадження неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи, у тому числі і шляхом направлення судових повідомлень (т. 1 а.п. 36, 139, 142), однак у судові засідання не з`являвся. Натомість, потерпілий ОСОБА_14 подав до суду клопотання про те, що не вважає себе потерпілим у даному провадженні (т.1 а.п. 129). Поряд із цим, колегія суддів зважає і на те, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.10.2017 року ОСОБА_14 було оголошено у розшук, у зв`язку із цим, учасники судового провадження вважали за можливе проведення судового розгляду у його відсутність.

Є такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і доводи захисту в частині провокації ОСОБА_13 на незаконне заволодіння транспортним засобом з боку працівників поліції опосередковано через ОСОБА_20 . Так, як убачається із показань обвинуваченого ОСОБА_13 , останній вирішив заволодіти вказаним транспортним засобом у нічний час доби, випадково вийшовши до магазину. При цьому, заздалегідь не плануючи свої злочинні наміри та ні з ким їх не погоджуючи. Окрім цього, колегія суддів зважає і на те, що із показань ОСОБА_13 вбачається те, що метою незаконного заволодіння транспортним засобом було здійснення поїздки до магазину. Із урахуванням викладеного, мотивом незаконного заволодіння транспортним засобом слугував саме вплив раптово виниклих сприятливих обставин за яких ОСОБА_13 ситуативно вирішив тимчасово скористатися чужим транспортним засобом. Наведене, виключає провокативний характер дій ОСОБА_21 по відношенню до ОСОБА_13 та свідчить про необґрунтованість апеляційних скарг у цій частині.

Посилання сторони захисту на те, що мопед, заволодіння яким ОСОБА_13 поставлено у вину, з огляду на п.1.10 ПДР України, не є транспортним засобом, оскільки його робочий об`єм складає 49 куб.см,не ґрунтуються на вимогах закону. Так, згідно з п. 2.13. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт відносяться до категорії транспортних засобів.

Щодо доводів апеляційних скарг в частині неналежності у якості доказу протоколу огляду місця події від 14.08.2017 року, колегія суддів зважає на те, що даний протокол не використовувався судом у якості доказу вини ОСОБА_13 , у зв`язку із чим колегією суддів не перевіряється. Не перевіряються колегією суддів також і докази, належність та допустимість яких оспорювалася стороною захисту, та які стосувалися предмету доказування ч.2 ст.342 та ч.2 ст.345 КК України.

Є такими, які не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і доводи апеляційних скарг в частині неналежності у якості доказу висновку експерта № 8-1/4300 від 28.08.2017 року із якого вбачається, що сліди пальців рук, вилучені під час огляду місця події залишені обвинуваченим ОСОБА_13 . При цьому, будь-яких сумнівів у допустимості цього доказу у колегії суддів не виникає.

Таких порушень вимог кримінального процесуального закону у ході провадження у суді першої інстанції, у тому числі і у ході проведеного підготовчого судового засідання, які би були підставою для скасування ухваленого рішення із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року щодо ОСОБА_13 змінити.

Скасувати даний вирок в частині засудження ОСОБА_13 за ч.2 ст.342 та ч.2 ст.345 КК України, кримінальне провадження у цій частині закрити за відсутністю події злочину.

Виключити із вироку посилання суду на застосування ст.70 КК України.

Вважати ОСОБА_13 засудженим за ч.3 ст.15 ч.1 ст.289 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_13 вважати звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном тривалістю в 1 (один) рік з покладенням, на підставі ст.76 КК України наступних обов`язків:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В решті вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року щодо ОСОБА_13 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...