Справа № 738/1584/19
№ провадження 1-в/738/176/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2
за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засiданнi в режимі відеоконференції з ДУ «Менська виправна колонія № 91» клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання -

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2019 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, обґрунтоване тим, що він відбув 3/4 терміну покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити. Повідомив, що в установі не працює через стан здоров`я, режим тримання не завжди дотримується, заохочень не має та має 17 стягнень.

Представник установи виконання покарань у судовому засіданні у задоволенні клопотання засудженого просив відмовити. Повідомив, що засуджений характеризується негативно, має непогашені стягнення, заохочень не має, три місяці працював прибиральником, виконував обов`язки під контролем.

Захисник в судовому засіданні клопотання засудженого підтримала, просила його задовольнити. Повідомила, що засуджений виявляв бажання працювати, але за станом здоров`я не працював, має заслуги перед державою.

Представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не надходило, що дає можливість суду, відповідно до ст. 539 КПК України, розглянути справу без його участі. Направив до суду постанову спостережної комісії Менської районної державної адміністрації № 61, якою комісія постановила, що застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Прокурор в судовому засіданні у задоволенні клопотання засудженого просив відмовити, оскільки не знайшло підтвердження сумлінної поведінки та ставлення до праці засудженим.

Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши клопотання з доданими до нього матеріалами, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Підставою для умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.
Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду справи. Хоча ст. 81 КК України не наказує враховувати при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки та ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Судом встановлено, що вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 16.03.2017 року ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчинені злочинів передбачених ч. 3 ст. 410, ч. 1 ст. 263 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточно покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді трьох років позбавлення волі.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду від 19.10.2017 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначено йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання з покаранням за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 16.03.207 року остаточно визначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання обчислюється з 11.05.2017 року.

З характеристики засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_5 перебуваючи в Харківському СІЗО встановленого режиму тримання не порушував, розпорядку дня дотримувався, до праці не залучався, не заохочувався.

З 30 травня 2017 року відбуває покарання в Менській виправній колонії № 91 де за час перебування характеризується негативно, за порушення встановленого порядку відбування неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності. На даний час дисциплінарні стягнення є непогашеними та не знятими. Розпорядку дня дотримується під пильним контролем, потребує контролю за його поведінкою. Після розподілу з дільниці КДіР бажання працювати не виявив, письмових заяв про бажання залучитися до суспільно-корисної праці не подавав. З 06.08.2018 року по 02.11.2018 року виконував обов`язки прибиральника сектору максимального рівня безпеки, ДІЗО. До покладених на нього обов`язків відносився байдуже. Залучається до робіт з благоустрою установи та робіт з поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо. Має 17 стягнень

Враховуючи, що засуджений працював не тривалий період, беручи до уваги особу засудженого, його поведінку, наявність 17 діючих стягнень, ставлення до праці, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь період строку відбування покарання, а тому клопотання про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання подано передчасно і задоволенню не підлягає.

На пiдставi викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же термін з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1