Справа № 202/6951/19
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
14 листопада 2019 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про зміну підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, у кримінальному провадженні № 0000811 від 11.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що на даний час відпала потреба у застосуванні такого суворого запобіжного заходу як тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , оскільки необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні виконані майже в повному обсязі, підозрюваний в ході досудового слідства не спростовував докази злочину та допомагав слідству. Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 частково відшкодував заподіяну потерпілим матеріальну шкоду.

Враховуючи вищевикладене, є потреба у зміні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав думку захисника.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на момент вирішення слідчим суддею питання про продовження строку дії застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати.

Слідчий суддя, заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, доходить наступного висновку.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000811 від 11.10.2019 року за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

13 жовтня 2019 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Згідно з ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Так, відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про існування ризику переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду враховує, що Європейський Суд у своєму рішенні у справі «В. проти Швейцарії» зауважив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Керуючись наведеним, слідчий суддя враховує дані про особу ОСОБА_6 , його соціальний статус (є студентом), а також наявність у нього міцних соціальних зв`язків, зокрема те що підозрюваний частково відшкодував заподіяну потерпілим матеріальну шкоду.

У той же час, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що існує ризик незаконного впливу підозрюваного на інших учасників кримінального провадження.

Отже, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин слідчий суддя вважає, що дійсно існують певні ризики позапроцесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до раніше не судимої особи може бути застосований лише у разі, якщо вона підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Покарання за інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення передбачає позбавлення волі понад зазначений строк.

Водночас, відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

З наведеного витікає, що рішення слідчого судді про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним та буде обґрунтованим не лише якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

ЄСПЛ під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Практикою ЄСПЛ, зокрема рішеннями у справах «Бейєр проти Латвії», «Ердагоз проти Турції», «Фокс, Кемпбєлл і Хартлі проти Об`єднаного Королівства», встановлено, що обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції.

Тобто, обов`язковою умовою законності рішення про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчинені нею інкримінованого правопорушення.

Як встановлено вище, стороною обвинувачення доведено, що висунута ОСОБА_6 підозра є обґрунтованою.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести слідчому судді, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки підозрюваного, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ст.178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК, слідчий суддя зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність у нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, його майновий стан тощо.

При вирішенні даного клопотання слідчий суддя також враховує позицію потерпілих, яким матеріальна шкода відшкодована частково, просять змінити запобіжний захід підозрюваному на домашній арешт.

Зазначені обставини у сукупності з покаранням, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, існуючі ризики, пов`язані з перешкоджанням кримінальному провадженню, приводять слідчого суддю до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного може більш м`який запобіжний захід, ніж ініційований стороною обвинувачення.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України,ст. 9 Закону України «Про міжнародні договори», ст. 8, 9, 176-179, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому з 20:00 год. до 06:00 год. залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та навчання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_6 .

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом, визначити до 09 грудня 2019 року, але в межах строку досудового розслідування.

Негайно доставити підозрюваного ОСОБА_6 до місця проживання і звільнити з-під варти.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1