Справа № 216/6801/19
Провадження № 1-кс/216/5441/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про застосування запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою

08.11.2019 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0001968 від 05.11.2019 року,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

підозрюваний ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

07.11.2019 року до суду надійшло вказане клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивоване таким.

ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, у невстановлений час, діючи з корисливих мотивів, з метою неправомірної наживи, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, у невстановленому місці, у невстановленої слідством особи, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, розфасований не менш як у 200 (двохстах) пакетиках із полімерного матеріалу з фіксуючою стрічкою, які у подальшому:

- у кількості 119 (сто дев`ятнадцяти) пакетиків із полімерного матеріалу з фіксуючою стрічкою помістив до полімерного пакету з написом АТБ, який розмістив на столі у приміщенні кухні кв. АДРЕСА_1 ;

- у кількості 64 (шістдесят чотири) пакетиків із полімерного матеріалу з фіксуючою стрічкою помістив до полімерного пакету з написом АТБ, який розмістив на батареї в приміщенні кухні кв. АДРЕСА_1 ;

- у кількості 1 (одного) пакетика із полімерного матеріалу з фіксуючою стрічкою помістив на полиці у приміщенні кухні кв. АДРЕСА_1 ;

- у кількості 16 (шістнадцяти) пакетиків із полімерного матеріалу з фіксуючою стрічкою помістив до 2 пачок з-під цигарок, які поклав до кишені своєї куртки та почав незаконно зберігати вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс з метою подальшого збуту.

05.11.2019 року в період часу з 17:29 год. до 18:08 год. під час проведення огляду місця події встановлено, що на дев`ятому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 знаходився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого співробітники поліції у двох пачках з-під цигарок, що були при ньому, виявили та вилучили 16 (шістнадцять) пакетів із полімерного матеріалу з фіксуючою стрічкою, в середині кожного із яких містилась речовина зеленого кольору, рослинного походження.

Згідно з висновком експерта №30/8.6/723 від 06.11.2019 року надані на експертизу речовини масою 0,581г, 0,668г, 0,889г, 0,490г, 0,891г, 0,653г, 0,941г, 0,462г, 0,967г, 0,453г, 0,339г, 0,477г, 0,517г, 0,542г, 0,891г, 0,917г, які містилися у 16 (шістнадцяти) сліп-пакетах, є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу становить відповідно: 0,499г, 0,587г, 0,800г, 0,407г, 0,848г, 0,611г, 0,871г, 0,414г, 0,889г, 0,414г, 0,298г, 0,432г, 0,460г, 0,499г, 0,827г, 0,839г.

Крім того, у той же день, у період часу з 18:17 год. до 19:38 год. під час огляду місця мешкання ОСОБА_5 , а саме квартири АДРЕСА_1 , у приміщенні кухні:

- на столі у полімерному пакеті з написом АТБ було виявлено 119 (сто дев`ятнадцять) пакетиків із полімерного матеріалу з фіксуючою стрічкою, заповнені речовинами зеленого кольору рослинного походження, за специфічними ознаками схожою на особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено;

- на батареї у полімерному пакеті з написом АТБ було виявлено 64 (шістдесят чотири) пакетики із полімерного матеріалу з фіксуючою стрічкою, заповнені речовинами зеленого кольору рослинного походження, за специфічними ознаками схожою на особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено;

- на полиці 1 (однин) пакетик із полімерного матеріалу з фіксуючою стрічкою, заповнений речовиною зеленого кольору рослинного походження, за специфічними ознаками схожою на особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, та які ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав з метою збуту як наркотичний засіб.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2002 року зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України № 16 від 18.12.2009 року «Про судову практику в справах про злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама не вживає наркотичні засоби або психотропні речовини, але виготовляє їх та зберігає їх, тощо.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за ознаками: незаконного придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, вчинених особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби.

Разом з тим провина ОСОБА_5 у вчинені ним кримінального правопорушення підтверджується: протоколом огляду місця події від 05.11.2019 року; протоколом огляду приміщення від 05.11.2019 року; показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які брали участь в якості понятих при проведенні огляду місця події та огляду приміщення; показаннями свідка ОСОБА_9 ; протоколом затримання ОСОБА_5 ; висновком експерта № 30/8.6/723 від 06.11.2019 року.

Зазначені матеріали дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий: 25.07.2018 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.

05 листопада 2019 року о 22 годині 05 хвилин ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України затриманий за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

06.11.2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке кримінальним законом передбачено покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

В даному кримінальному провадженні метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігати спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні, продовжити злочинну діяльністю.

Підозрюваному ОСОБА_5 не може бути обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки він не буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано домашній арешт, бажання продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки він безперешкодно зможе спілкуватись з іншими особами та здійснювати свою злочинну діяльність, пов`язану з незаконним обігом наркотичних засобів за місцем його мешкання.

Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю письмових зобов`язань осіб, які заслуговують на довіру суду.

Особисте зобов`язання не може бути застосоване у зв`язку із тим, що перебування підозрюваного ОСОБА_5 на волі, не сприятиме виконанню ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Всі зазначені обставини свідчать про неможливість запобігти вказаним вище ризикам шляхом обрання іншого біль м`якого запобіжного заходу для ОСОБА_5 .

З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що під час досудового слідства встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 є запобігання його таким спробам.

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Цей ризик обумовлений тим, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину, за яке передбачено покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ніде не працює та не має законного джерела одержання прибутку, а заняття незаконним збутом наркотичних засобів було джерелом одержання значного прибутку, неодружений і на утриманні нікого не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Таким чином, у разі доведення вини підозрюваного ОСОБА_5 у скоєнні даного злочину, йому загрожує міра покарання у виді позбавлення волі строком до 10-ти років, і тому, побоюючись покарання, підозрюваний може переховуватись від суду, тим самим перешкоджати об`єктивному розслідуванню та встановленню істини по кримінальному провадженню, виконанню процесуальних рішень, з метою уникнення відповідальності.

2. Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Так, ОСОБА_5 відповідно до ст. 221 КПК України має право ознайомитись із матеріалами кримінального провадження, тобто доказами, здобутими в ході досудового розслідування, знатиме анкетні дані свідків та їх місце мешкання, які допитані у кримінальному провадженні та яких не допитано в суді, тому у разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, може вплинути на них з метою примушування до зміни показів у суді, та які викривають ОСОБА_5 у вчиненні злочинної діяльності.

3. Ризик продовження зайняття ним злочинною діяльністю. Оскільки до затримання в рамках цього кримінального провадження ОСОБА_5 офіційно не працював і законного джерела одержання прибутку не мав, то заняття незаконним збутом наркотичних засобів було основним джерелом одержання прибутку.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та таким чином обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість, яке можливе лише у передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, судом повинно бути враховано, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейським судом визнано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє ув`язнення особи протягом певного часу.

Всі вищезазначені обставини свідчать про реальне існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Посилаючись на викладене, слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з альтернативою внесення застави в розмірі 160 560 грн.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав і просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечували й просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, враховуючи обставини справи та особу підозрюваного, зокрема, недостатню обґрунтованість підозри, недоведеність існування ризиків, наявність зареєстрованого місця проживання.

При цьому підозрюваний зазначив, що заборонених методів досудового розслідування до нього не застосовувалось.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує таке.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин.

У справах «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Чеботарь проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення. Не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу. При цьому метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яка повинна підтвердити або розвіяти підозри, що є підставою для затримання.

Слідчим суддею встановлено, що 05 листопада 2019 року о 22 годині 05 хвилин, відповідно до вимог ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 був затриманий за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

06.11.2019 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за ознаками: незаконного придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, вчинених особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав лише в частині зберігання з метою збуту, факт зберігання та кількість вилучених у нього особливо небезпечних наркотичних засобів не заперечує.

Разом з тим обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення на цій стадії кримінального провадження підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 05.11.2019 року, за змістом якого ОСОБА_5 видав працівникам поліції з одягненої на ньому куртки дві пачки з-під цигарок із 16 сліп-пакетами з речовиною рослинного походження зеленого кольору;

- протоколом огляду від 05.11.2019 року, за змістом якого під час огляду місця мешкання ОСОБА_5 , а саме квартири АДРЕСА_1 , у приміщенні кухні: на столі в пакеті було виявлено 119 сліп-пакетиків з речовиною зеленого кольору рослинного походження; на батареї в пакеті було виявлено 64 сліп-пакетика з речовиною зеленого кольору рослинного походження; на полиці шафи 1 сліп-пакетик з речовиною зеленого кольору рослинного походження;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 06.11.2019 року, які брали участь в якості понятих при проведенні огляду місця події та огляду приміщення й підтверджують фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 06.11.2019 року, яка є власником указаної квартири та здає її в оренду ОСОБА_5 з 07.08.2019 року, була присутня при проведенні огляду приміщення та підтверджує фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення;

- висновком експерта № 30/8.6/723 від 06.11.2019 року, згідно з яким надані на експертизу речовини, які вилучені 05.11.2019 року та містяться в 16 сліп-пакетах, є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

З огляду на викладене, оцінивши сукупність і вагомість наявних на цій стадії провадження доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що вони доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити це правопорушення.

Разом з тим слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Вирішуючи питання щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя бере до уваги таке.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

При цьому підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий за аналогічні умисні злочини, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку, офіційно не працює, неофіційно займається ремонтом квартир і в середньому в місяць заробляє близько 8 000-10 000 грн., будь-якого рухомого та нерухомого майна у власності не має, неодружений, неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має, має брата та матір, яка є інвалідом третьої групи (глухоніма), на обліках не перебуває, хронічними та тяжкими захворюваннями не страждає, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , але фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно із листом Покровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області від 06.11.2019 року № 21/25-6891-19 указаний орган пробації, в якому ОСОБА_5 перебуває на обліку, 28.08.2019 року направив матеріали та особову справу останнього до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням (клопотання не розглянуто), що свідчить про невиконання ОСОБА_5 покладених на нього вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25.07.2018 року обов`язків.

При цьому в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 підтвердив, що дійсно декілька разів не прибував на реєстрацію до органу пробації та не повідомляв останній про зміну свого місця проживання.

Оцінивши на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів всі обставини в сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України й наведені в клопотанні ризики об`єктивно існують, з огляду на таке.

Усвідомлюючи скоєне та побоюючись суворого покарання, яке загрожує йому у разі доведеності вини, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки офіційно не працевлаштований, належного йому рухомого та нерухомого майна не має, тобто не має законних, належних і достатніх засобів для існування. При цьому останній неодружений, неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має, що в сукупності свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, які б могли стримувати його залишити межі міста.

Разом з тим підозрюваний може незаконно впливати на свідків, анкетні дані яких стали відомі йому після ознайомлення з клопотанням і додатками до нього та які викривають його у вчиненні вказаного злочину, шляхом здійснення тиску на них з метою зміни їх показів на його користь, чим буде перешкоджати встановленню об`єктивної істини в кримінальному провадженні.

Крім того, відсутність у підозрюваного законного джерела доходів і належного йому рухомого та нерухомого майна, притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних умисних злочинів і повідомлення про підозру у вчиненні цього злочину під час іспитового строку, характеризують останнього як особу, схильну до вчинення протиправних дій і дають підстави вважати, що його подальше перебування на волі може призвести до продовження ним злочинної діяльності.

Аналізуючи обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки в судовому засіданні встановлено достатні підстави вважати, що підозрюваний дійсно може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, а також продовжити свою злочинну діяльність.

Таким чином, слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючим ризикам, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У справі «Смірнови проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ у справі «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ у справі «Летельєр проти Франції»).

Разом з тим відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, крім інших обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Крім того, у справі «Москаленко проти України» ЄСПЛ зазначив, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Оцінюючи наведені вище обставини, слідчий суддя також зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Разом з тим ЄСПЛ звертає увагу, що вирішуючи питання обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. При цьому ЄСПЛ підкреслює, що визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який є тяжким злочином, а санкція зазначеної норми кримінального закону передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, тому відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим ОСОБА_5 не є особою похилого віку, інвалідності не має, тяжкими або хронічними захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність даних, які б вказували на неможливість застосування до нього такого запобіжного заходу.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість і ступень суспільної небезпеки злочину, у вчиненні якого ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється, спосіб його вчинення та наслідки, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, а саме його вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, зокрема те, що останній раніше судимий, підозрюється у вчиненні злочину в період іспитового строку, офіційно не працює, неодружений, утриманців не має, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення доведено, що саме такий запобіжний захід відповідає тяжкості кримінального правопорушення й даним про особу підозрюваного, а також є співмірним з реально існуючими ризиками, запобігти яким, окрім як застосуванням такого виняткового запобіжного заходу неможливо.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даних фактичних обставинах не буде ефективним і доцільним, оскільки застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту або застави не зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного, тому слідчий суддя не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобігання наявних ризиків та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому слідчий суддя вважає, що таке обмеження права ОСОБА_5 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Разом з тим відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Ураховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу та наявні ризики, слідчий суддя дійшов висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є в кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є застава, як альтернатива запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 гривень. На думку слідчого судді, саме такий розмір застави буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками й достатнім стримуючим засобом, який зможе забезпечити гарантії належної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193-196, 369-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0001968 від 05.11.2019 року задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22 год. 05 хв. 03.01.2020 року.

Визначити заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 (ста п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі протягом дії цієї ухвали.

У разі внесення застави й звільнення підозрюваного з-під варти, зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду та покласти на нього строком до 22 год. 05 хв. 03.01.2020 року такі обов`язки:

- не відлучатися із м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

- утримуватися від спілкування зі свідками в цьому кримінальному провадженні.

З моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в цій ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 цього Кодексу.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Дія ухвали закінчується о 22 год. 05 хв. 03.01.2020 року.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Криворізької установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№3), слідчому та прокурору.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному та захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала слідчого судді, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Слідчий суддя ОСОБА_1