КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3740/2019 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

представників власника майна ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД», адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу генерального директора ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД», ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_10 та накладено арешт на грошові кошти ПАТ «Київметробуд» (), що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «БАНК ВОСТОК» (МФО 307123), що розташований за адресою: 49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, 24.

Цією ж ухвалою зупинено видаткові операції по рахунку № НОМЕР_1 клієнта в ПАТ «БАНК ВОСТОК» (МФО 307123), - ПАТ «Київметробуд» () за винятком сплати до бюджету та фонду оплати праці, в присутності працівників поліції; зробити відмітку про отримання ухвали (дата, час) та надати довідку про залишок коштів на рахунку № НОМЕР_1 клієнта банку - ПАТ «Київметробуд» () при накладенні арешту на кошти зазначеної юридичної особи.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, генеральний директор ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД», ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про безпідставність та необґрунтованість арешту, оскільки судом не досліджено сутність протиправних взаємовідносин між службовими особами ПрАТ «МЕТРОБУД» та ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД» щодо розтрати майна в особливо великих розмірах, як і не досліджено, які конкретно договірні або не договірні/позадоговірні відносини існували між даними службовими особами та призвели до розтрати майна в особливо великих розмірах. Вказує, що у даному кримінальному провадженні жодній особі, в тому числі і службовим особам ПрАТ «МЕТРОБУД» та ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД» про підозру не повідомлено. Додає про невідповідність арештованого майна вимогам ст. 98 КПК України.

Апелянт зазначає, що судом не встановлено, що стало підставою для відкриття даного кримінального провадження; які саме виявлено факти вчинення чи підготовки до вчинення кримінального правопорушення з боку службових осіб ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД»; якими доказами підтверджується нікчемність та недійсність правочинів по відчуженню акцій ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД»; чи визнано в судовому порядку нікчемність чи недійсність правочинів по їх відчуженню; чи є обвинувальний вирок суду щодо визнання вини службових осіб ПрАТ «Метробуд» в розтраті майна в особливо великих розмірах, яке було відчужене на користь ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД».

Далі в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом не встановлено факту наявності обмежень (перевищення) повноважень у директорів ПрАТ «Вестінтро» і ПрАТ «Інтровест» для укладення договорів купівлі-продажу акцій ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД». Апелянт вказує, що ОСОБА_11 ніколи не був і не є акціонером ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД» та фактично втратив статус потерпілого у даному кримінального провадженні. Додає, що судом при винесенні ухвали проігноровано відсутність факту визначення органом досудового розслідування розміру шкоди, що завдана кримінальним правопорушенням.

Крім того, апелянт вказує на відсутність правових підстав для накладення арешту на майно та відсутність доказів незаконної діяльності або неправомірних дії службових осіб товариства. Додає про неповідомлення власника майна про розгляд справи.

Одночасно автор апеляційної скарги ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обгрунтування причин пропуску цього строку вказує, що ухвала постановлена без виклику у судове засідання власника майна, її копію представником товариства отримано 07.06.2019.

Заслухавши доповідь судді, думку представників власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Клопотання апелянта про поновлення строку на подання апеляційної скарги підлягає задоволенню. До такого висновку колегія суддів приходить з огляду на ті обставини, що апелянт не був запрошений на розгляд клопотання, копію ухвали, як він зазначає, отримано 07.06.2019.Наведені обставини, з урахуванням відсутності у матеріалах провадження розписки про отримання копії оскаржуваного судового рішення, свідчать про поважність причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0005143, відомості про яке 05.05.2018 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

07.05.2019 прокурор Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_10 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме грошові кошти ПАТ «Київметробуд» (), що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «БАНК ВОСТОК» (МФО 307123), що розташований за адресою: 49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, 24, яке ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2019 року, задоволено.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання прокурора, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.

Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя, прийшов до правильного висновку, що клопотання прокурора відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.

Посилання апелянта на те, що слідчим суддею не досліджено які конкретно договірні або не договірні/позадоговірні відносини існували між службовими особами ПрАТ «МЕТРОБУД» та ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД» та призвели до розтрати майна в особливо великих розмірах, не є предметом розгляду при вирішенні питання про застосування щодо особи заходів забезпечення кримінального провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні, як і твердження апелянта з приводу відсутності доказів нікчемності та недійсності правочинів по відчуженню акцій ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД», відсутності даних про визнання вказаних правочинів нікчемними у судовому порядку.

Посилання апелянта на відсутність доказів вчинення службовими особами ПрАТ «МЕТРОБУД» та ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД» злочинів, колегія суддів визнає необгрунтованими, оскільки положення п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України не вимагають наявності обгрунтованої підозри щодо особи на відміну від пунктів 2, 3, 4 ч. 1 ст. 170 КПК України, проте такої мети, яка передбачена пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 170 КПК України у клопотанні прокурора не зазначено. З цих же підстав не заслуговують на увагу і посилання автора апеляційної скарги на те, що у даному кримінальному провадженні жодній особі, в тому числі і службовим особам ПрАТ «МЕТРОБУД» та ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД» не повідомлено про підозру, відсутність обвинувального вироку суду щодо визнання вини службових осіб та відсутність фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінального правопорушення з боку вказаних службових осіб.

Твердження автора апеляційної скарги про невідповідність арештованого майна вимогам ст. 98 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами провадження, а саме постановою про визнання речовим доказом від 10.05.2018, відповідно до якої, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, у даному кримінальному впровадженні визнано речовим доказом (а.с. 124-129).

Доводи апелянта про відсутність факту наявності обмежень (перевищення) повноважень у директорів ПрАТ «Вестінтро» і ПрАТ «Інтровест» для укладення договорів купівлі-продажу акцій ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД», слід визнати передчасними, оскільки вказані обставини не є предметом розгляду у даному судовому засіданні, з огляду на стадію кримінального провадження. З цих же підстав не заслуговують на увагу і посилання директора товариства на не дослідження судом сутності протиправних взаємовідносин між службовими особами ПрАТ «МЕТРОБУД» та ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД» та підготовки вказаних осіб до вчинення кримінального правопорушення.

Твердження директора товариства про те, що ОСОБА_11 ніколи не був і не є акціонером ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД» та фактично не має статусу потерпілого у даному кримінального провадженні, не тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на положення ст. 173 КПК України, яка містить перелік підстав для скасування і до яких наведена підстава не належить.

Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності конкретного розміру завданих збитків та віднесення їх до категорії розтрат в особливо великих розмірах, не є визначеною законом самостійною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, проте підлягають з`ясуванню органом досудового розслідування під час розслідування.

Посилання апелянта на те, що слідчим суддею не зазначено правову підставу для накладення арешту є непереконливими, оскільки спростовуються змістом оскаржуваного судового рішення, відповідно до якого метою накладення арешту на грошові коштиє забезпечення збереження речових доказів.
Твердження автора апеляційної скарги про те, що судом не встановлено, що стало підставою для відкриття даного кримінального провадження, слід визнати непереконливими, з урахуванням наявності у матеріалах провадження витягу з ЄРДР, відповідно до якого, підставою внесення відомостей до ЄРДР стала заява акціонера ПрАТ «Інтровест», ПрАТ «Вестінтро», ПрАТ «Метробуд» та ПАТ «Київметробуд» ОСОБА_11 про вчинення службовими особами вказаних товариств, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_13 дій направлених на розтрату ввіреного їм майна в період 01.01.2017 по 31.12.2018 років в особливо великих розмірах.
Посилання апелянта на те, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся без повідомлення власника майна, є необгрунтованими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, що мало місце в даному випадку.

Доводи апелянта про те, що при накладенні арешту на майно слідчим суддею не враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, що у цьому випадку і мало місце, з урахуванням доданих прокурором до клопотання матеріалів.

Посилання апелянта на відсутність доказів причетності службових осіб ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД» до незаконної діяльності, не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів, тобто це не вимагає доведення причетності особи до кримінального правопорушення. Окрім того, додані до клопотання матеріали свідчать про наявність обгрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема протоколи допиту ОСОБА_11 від 08.05.2018, від 22.01.2019, протокол допиту ОСОБА_14 від 10.05.2018, протокол допиту ОСОБА_15 від 10.05.2018, протокол допиту ОСОБА_16 від 11.05.2018, протокол допиту ОСОБА_17 від 11.05.2018, протокол допиту ОСОБА_18 від 12.02.2019.

Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням того, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, колегія суддів визнає передчасними.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо безпідставності та необґрунтованості арешту майна, не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Поновити генеральному директору ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД», ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2019 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_10 та накладено арешт на грошові кошти ПАТ «Київметробуд» (), що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «БАНК ВОСТОК» (МФО 307123), що розташований за адресою: 49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, 24, залишити без змін, а апеляційну скаргу генерального директора ПАТ «КИЇВМЕТРОБУД», ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ ________________________ _______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4