Справа № 615/1512/18
Провадження № 1-кп/615/55/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2019 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області матеріалів кримінального провадження № 0000377 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

24.07.2019 року прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, який передбачає покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років, а також ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким можливо лише шляхом продовження строку тримання під вартою.
В обґрунтування наявності ризиків вказав, що в ході досудового розслідування ОСОБА_3 впродовж тривалого часу не виконував свій обов`язок, передбачений п.1 ч.7 ст.42 КПК України, зокрема, неодноразово викликався до Валківського ВП для проведення слідчих дій, але вказаний обов`язок не виконував, заздалегідь орган досудового розслідування про неможливість прибуття не повідомляв. Одразу після повідомлення про підозру у вчиненні злочину обвинувачений покинув місце реєстрації та фактичного проживання, звільнившись із місця роботи. Тривалий час місце його перебування було невідоме, в результаті чого ОСОБА_3 був оголошений в розшук та в подальшому затриманий працівниками поліції в м. Києві, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1ч.1 ст.177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_3 при обранні більш м`якого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту, матиме можливість незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, які є його знайомими та односельчанами. До того ж, під час допиту свідків в судовому засіданні обвинувачений неодноразово здійснював тиск та просив повторно викликати свідків з метою корегування їх показань на свою користь, що відноситься до ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Розуміючи, яке покарання загрожує обвинуваченому, з урахуванням наведених ризиків та даних про його особу: не одружений, офіційно не працює, постійно змінює місце проживання, з легкістю покинув місце проживання, виїхавши до м. Києва, де проживав тривалий час до затримання, що на думку прокурора свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, прокурор вважає застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливим.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини. Звернув увагу, що під час перебування у розшуку обвинувачений не підтримував зв`язки із сім`єю та потерпілою, в судовому засіданні суд неодноразово робив йому зауваження щодо тиску на свідків під час їх допиту.
Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити відносно нього запобіжний захід на домашній арешт, оскільки не встановлено його причетність до вчинення злочину. Вказав, що 16.09.2017 року о 02-00 год. спав, прокинувся о 05-00 год. ранку та пішов з дому, щоб не повторювався конфлікт. Не був вдома 2 доби, тим самим не міг скоїти злочин. Затверджене прокурором обвинувачення не має прямих доказів, що саме він вчинив злочин. Всі докази, обвинувачення опосередковані, зі слів.

На запитання вказав, що не знав про те, що перебуває у розшуку. Поїхав до міста Київ для працевлаштування, щоб допомагати матеріально потерпілій під час лікування. Проте, шкоду потерпілій не відшкодував, так як затримали працівники поліції. Станом здоров`я співмешканки не цікавився, оскільки знав, що вона померла. Підтвердив, що не повідомляв слідчого або прокурора про місце перебування, хоча дійсно йому була вручена підозра про обвинувачення, що зумовлює дотримання процесуальних обов`язків підозрюваного. Зазначив, що після зміни запобіжного заходу буде проживати у сестри в м. Харкові, проте не зміг вказати конкретну адресу. Стверджував, що не має можливості впливати на свідків.

Захисник підтримав клопотання обвинуваченого, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність ризиків. Звернув увагу, що свідки всі допитані, тому вплинути на них обвинувачений ніяк не може. Щодо ризику у виді переховування від суду, вважає, що після вручення підозри йому не роз`яснювалася її суть, а якщо і роз`яснювалася, то не зрозумілою мовою. Обвинувачений вважає себе невинуватим, сам хоче довести невинуватість в суді, для чого необхідним є застосування запобіжного заходу у виді саме домашнього арешту.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора. Вказала, що за час перебування на волі обвинувачений постійно впливав на свідків з метою надання потрібних показань. Постійного місця проживання не має, адресу проживання сестри назвати не зміг.
Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що надає підстави для задоволення клопотання прокурора.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Ухвалою слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 09.09.2018 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань № 27», який продовжено на підставі ухвал суду від 24.10.2018 року, 17.12.2018 року, 12.02.2019 року, 08.04.2019 року, 05.06.2019 року на строк до 02.08.2019 року.
Згідно п. 4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою, судом враховано, що ОСОБА_3 в силу ст.89 КК України раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Судом враховується, що продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватись від суду, у разі зміни запобіжного заходу, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Під час досудового розслідування обвинуваченим вчинялись дії щодо порушення процесуальних обов`язків, внаслідок чого обвинуваченого було оголошено в розшук, а 08.09.2018 року затримано в порядку ст.191 КПК України.
Крім того, обвинувачений неодноразово під час допиту свідків приймає спроби щодо впливу на них з метою надання вигідних для нього показань, постійно плутається у власних показаннях, перешкоджаючи встановленню істини, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Оцінюючи сукупність обставин, які визначені ст.178 КПК України, судом враховується: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_3 , дані про особу обвинуваченого та його репутацію, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, неодружений та не має стійких соціальних зв`язків, не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, отже менш суворі запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.
З огляду на викладене, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним протиправних дій.
Керуючись ст.ст.369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань № 27», продовжити на строк до 20.09.2019 року.
В зв`язку з перебуванням захисника у відпустці судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, відкласти на 11-00 годину 11.09.2019 року.

Ухвала, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення, передбаченого ч.1 ст.392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1