Справа № 751/3070/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/620/19
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ДУ «ЧВК-44»- ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою захисникаадвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_9 про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, що суд не вбачає в поведінці засудженої динаміки, яка б свідчила про її виправлення та перевиховання, в зв`язку з чим прийшов до висновку, що засуджена ОСОБА_9 не довела свого виправлення, вона не готова до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи.

Не погодившись з рішенням суду захисник-адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та задовольнити подане засудженою клопотання про умовно-дострокове звільнення її від відбування покарання. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, упередженою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам з огляду на те, що за час відбування покарання ОСОБА_9 хоча і мала стягнення, проте за даний час вони погашені, зразково дотримувалася вимог режиму та виконувала вимоги режиму установи виконання покарань, сумлінно ставиться до праці та правил охорони праці, має добру характеристику, та, маючи дитину віком до 3-х років хоча і має право не працювати, проте здійснює трудову діяльність, чим доводить своє виправлення. Окрім того, звертає увагу суду на те, що засуджена приймає активну участь у проведенні культурно-масових заходів в установі, має повагу серед колективу засуджених, та входить до складу ради якої входить, брала участь у програмі «Подолання наркотичної залежності», що є свідченням усвідомлення нею суспільної небезпечності скоєних злочинів та розкаяння у них. Крім того вказує, що в своєму рішенні суд припустився помилки щодо анкетних даних засудженої, так як у останньої по-батькові не ОСОБА_10 , так як вказано в ухвалі суду, а ОСОБА_11 , що дає підстави вважати про недостатнє та поверхневе дослідження судом даних щодо засудженої.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_8 , яка просила задовольнити вимоги поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу сторони захисту безпідставною, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи засуджена ОСОБА_9 в місцях позбавлення волі перебуває з 27 квітня 2015 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і відбув певну частину покарання. Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції при розгляді клопотання дотримався даних вимог закону, належним чином дослідив наявність необхідних умов для умовно-дострокового звільнення засудженої та обґрунтував свою відмову у задоволенні клопотання переконливими доводами.

Зокрема, судом вірно враховано наявну в матеріалах особової справи засудженої ОСОБА_9 висновок-характеристику начальника відділення СПС №1 відділу СВПР від 20 травня 2019 року, згідно з відомостями якої засуджена ОСОБА_9 відбула встановлену законом частину строку покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, враховуючи, що за весь період відбування покарання поведінка засудженої не є сумлінною, п`ять разів притягувалася до дисциплінарної відповідальності, одне стягнення не зняте та не погашене у встановленому законом порядку, до праці відноситься задовільно, загалом відсоток особистого внеску на задовільному рівні, протягом всього строку відбування покарання не приймає участі у роботі самодіяльних організацій засуджених, держава не одноразово надавала засудженій можливість уникнути позбавлення волі, засуджена була звільнена з іспитовим строком, умовно-достроково, але належних висновків для себе не зробила, тому немає впевненості в її самокерованій право слухняній поведінці, адміністрація вважає, що ОСОБА_9 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України, в зв`язку з чим висновки щодо такого звільнення вважає передчасними.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд, проаналізувавши дані про поведінку засудженої за весь час відбуття покарання, дійшов вірного висновку про відсутність в її поведінці динаміки, яка б свідчила про виправлення останньої та перевиховання.

В судовому засіданні стороною захисту не було надано конкретних переконливих доказів того, що процес виправлення засудженої досяг тієї стадії, на якій відбування нею призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі. Самі ввічливі відносини з персоналом, іншими засудженими, та недопущення порушень утримання входить в її безпосередні обов`язки, а тому поведінка ОСОБА_9 не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених та бути підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що засуджена ОСОБА_9 не довела свого виправлення, вона не готова до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, і у відповідності до вимог законодавства відмовив останній в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 , не можуть бути беззаперечною підставою для умовно дострокового звільнення від відбування покарання засудженої.

Твердження сторони захисту, викладене в апеляційній скарзі про невірне зазначення по батькові засудженої у вступній та резолютивній частині рішення суду, є таким, що заслуговує на увагу, проте не є таким порушенням норм чинного кримінального процесуального законодавства, яке б як наслідок, потягло за собою скасування винесеного рішення оскільки є опискою, допущеною судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, прізвища особи тощо) або які мають технічний характер.

Зі змісту ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2019 року вбачається, що при складанні тексту ухвали була допущена описка в її вступній та резолютивній частинах, оскільки невірно вказано по-батькові засудженої особи ОСОБА_12 , замість правильного ОСОБА_11 , було вказано хибне ОСОБА_10 .

Зазначене є явною випадковою опискою, яка підлягає виправленню.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисникаадвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_9 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Рекомендувати суду першої інстанції виправити допущену у вступній та резолютивній частинах ухвали описку, щодо зазначення по-батькові засудженої.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4