Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/770/19
Провадження № 1-кс/670/410/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року смт. Віньківці
Слідчий суддя Віньковецького районного суду Хмельницької області ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

директора ППСВ «Від-Агро» ОСОБА_4

представника директора ППСВ «Від-Агро» ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці клопотання слідчого - заступника начальника Віньковецького ВнП, начальника СВ Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
21.10.2019 року до слідчого судді Віньковецького районного суду із клопотанням про арешт майна звернувся заступник начальника Віньковецького ВнП - начальник СВ Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції ОСОБА_3 , у якому просив накласти арешт шляхом тимчасової заборони на відчуження зерна кукурудзи близько 352 тонни, що перебуває на зберіганні у директора ППСВ «ВІД-АГРО» ОСОБА_4 .

Клопотання погоджене начальником Віньковецького відділу Городоцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що у провадженні слідчого відділення Віньковецького відділення поліції Ярмолинецького відділу поліції ГУПН в Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження № 0000179 від 28.09.2019 за ч. 3 ст. 185 Кримінального Кодексу України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 28.09.2019 року близько обідньої пори, директор ППСВ «Від-Агро» ОСОБА_4 перебуваючи на полі, що розташоване поруч с. Дашківці, Віньковецького району (кадастровий № :03:009:0095, № :03:008:0001) за допомогою спецтехніки та транспортних засобів здійснив крадіжку зерна кукурудзи шляхом його збирання з поля, яке належить на праві суборенди ТОВ «РАЗЕР», чим спричинив останньому матеріальної шкоди в сумі близько 200000 гривень.

Повідомлення про підозру по кримінальному провадженні жодній особі не оголошувалося.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 28.09.2019 ОСОБА_7 , який є арбітражним керуючим ТОВ «ДМС-Дашківці», повідомив про те, що просить притягнути до кримінальної відповідальності керівника ППСВ «Від-Агро», який 28.09.2019 року близько 14 години, перебуваючи на полі, що розташоване поруч с. Дашківці, Віньковецького району (кадастровий № :03:009:0095, № :03:008:0001) за допомогою спецтехніки та транспортних засобів здійснив крадіжку зерна кукурудзи шляхом його обмолоту з поля, чим спричинив матеріальної шкоди ТОВ «Разер» в сумі близько 200000 гривень.

За таких обставин в даному діянні вбачаються ознаки крадіжки за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно реєстру прав на нерухоме майно 24.11.2008 року укладено договір оренди, а саме ТзОВ «ДМС-Дашківці» орендувало у Віньковецької РДА земельні ділянки № :03:009:0095, № :03:008:0001 загальною площею 155 га, строком до 11.12.2033 року.

Згідно договору суборенди земельної ділянки від 01.11.2014 pоку, укладеного між суборендодавцем земельної ділянки № :03:009:0095, № :03:008:0001 - ТзОВ «ДМС-Дашківці» в особі ОСОБА_8 , ППСВ «ВІД-АГРО» в особі ОСОБА_4 отримало в суборенду вказані земельні ділянки загальною площею 155 га строком на 19 років.

27.11.2018 року арбітражний керуючий ОСОБА_7 на підставі рішення про відмову від правочинів серія та номер: 924/1190/16-54 відмовився від договорів суборенди від 01.11.2014 року між ТзОВ «ДМС-Дашківці» та ППСВ «Від-Агро».

17.12.2018 року ППСВ «Від-Агро» звернулось з позовною заявою до Господарського суду Хмельницької області про скасування рішення ОСОБА_7 про відмову від правочинів, однак на даний час триває судовий розгляд позовної заяви та кінцеве рішення по справі ще не прийнято.

ОСОБА_4 навесні 2019 року здійснив засів земельних ділянок № :03:009:0095, № :03:008:0001 зерновою культурою кукурудзи, що підтверджується звітом про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2019 року.

У подальшому між ТзОВ «ДМС-Дашківці» та ТОВ «Разер» укладено договір суборенди земельних ділянок № :03:009:0095 площею 72,2000 га та № :03:008:0001 площею 82,8000га.

Разом з тим незважаючи на те, що рішення суду щодо скасування рішення ОСОБА_7 про відмову від правочинів прийнято не було, за вказівкою ТОВ « Від-Агро» розпочався збір зернових культур кукурудзи із земельних ділянок, що були засіяні зерновою культурою кукурудзи.

15-16 жовтня 2019 року у ході проведення огляду місця події було зафіксовано за межами населеного пункту поблизу с. Дашківці на території Дашковецької сільської ради на земельних ділянках за кадастровими номерами № :03:009:0095 та № :03:008:0001 збір урожаю кукурудзи, який проводився спецтехнікою від ППСВ «Від-Агро», а саме трьома комбайнами марки Massey Ferguson 9895, д.н.з. НОМЕР_1 , марки Massey Ferguson 9895, д.н.з. НОМЕР_2 , марки Lexion без д.н.з. з подальшим вивантажуванням зерна кукурудзи, що 15 та 16 жовтня було здано на зберігання.

Тому враховуючи, що вказане зерно кукурудзи являється речовим доказом вчиненого кримінального правопорушення, з метою його збереження,забезпечення проведення в подальшому досудового розслідування, виникла необхідність у накладенні арешту на зерно кукурудзи вагою близько 352 тонн, що перебуває на зберіганні у директора ППСВ ППСВ «Від-Агро» ОСОБА_4 , оскільки подальше його використання може призвести до можливості його приховання, знищення, передачі, відчуження.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав з підстав зазначених у ньому, просив задовольнити, та накласти арешт на зерно кукурудзи вагою 352 тонн, оскільки під час огляду місця події 15.10.2019 року зафіксовано, що зерно кукурудзи вивозилось транспортними засобами 16 разів по 22 тонни кожного разу.

Директор ППСВ «Від-Агро» ОСОБА_4 та його представник - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечували.

Зокрема, адвокат ОСОБА_5 звертав увагу слідчого судді на те, що слідчим не визначено точну вагу кукурудзи, щодо якого ставиться питання про арешт, позаяк згідно розписки директора ППСВ «Від-Агро» ОСОБА_4 від 15.10.2019 року йому передано на зберігання 325 тонн зерна кукурудзи, а відповідно до розписки від 16.10.2019 року - 352тонни. Крім того слідчим не зазначено індивідуальні ознаки речового доказу, а саме сорт кукурудзи, стиглість, вологість, в качанах чи обмолочена тощо. Також у клопотанні відсутня правова кваліфікація злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками якого внесено відомості до ЄРДР.

Заслухавши учасників, дослідивши додані до клопотання письмові докази, слідчий суддя доходить такого.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно з ч. ч. 2, 3, 4 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.
Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Встановлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.09.2019 року за № 0000179, 28.09.2019 року близько обідньої пори, директор ППСВ «Від-Агро» ОСОБА_4 перебуваючи на полі, що розташоване поруч с. Дашківці, Віньковецького району (кадастровий № :03:009:0095, № :03:008:0001) за допомогою спецтехніки та транспортних засобів здійснив крадіжку зерна кукурудзи шляхом його збирання з поля, яка належить директору ТОВ «РАЗЕР» ОСОБА_9 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди в сумі близько 200000 гривень.

Згідно з рапортом поліцейського Швець від 15.10.2019 року на ім`я начальника Віньковецького ВнП Ярмолинецького ВП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_10 , 15.10.2019 року отримано заяву та зареєстровано в ЄО за № 2071 про те, що 15.10.2019 року о 11:05 надійшло повідомлення зі служби 102, згідно з яким арбітражний керуючий ОСОБА_11 повідомив, що відповідно до телефонного повідомлення Лозінського у с. Дашківці на полі біля с. Славута на 2-х комбайнах мають намір збирати кукурудзу. Вказана подія зареєстрована як «самоправство», та під час виїзду на місце події було встановлено, що на полі у с. Дашківці працює зернозбиральна техніка, та на місце події викликана СОГ.

Відповідно до змісту протоколу огляду місця події від 15.10.2019 року, проведеного слідчим СВ Полонського ВнП Шепетівського ВП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_12 , в період із 12.10 год. 15.10.2019 року до 04.15 год. 16.10.2019 року ним оглянуто поле на території Дашковецької сільської ради поблизу с. Славута, яке засіяне аграрною культурою «кукурудза», та за допомогою трьох комбайнів марки Massey Ferguson 9895, д.н.з. НОМЕР_1 , марки Massey Ferguson 9895, д.н.з. НОМЕР_2 , марки Lexion без д.н.з. проводився збір урожаю кукурудзи, а по закінченню збору на приладах вказаних транспортних засобів було зафіксовано площі, на яких зібрано кукурудзу.

Відповідно до розписки від 16.10.2019 року, директор ППСВ «Від-Агро» ОСОБА_4 отримав від працівників поліції в рамках кримінального провадження № 0000179 від 28.09.2019 року на відповідальне зберігання зерно кукурудзи у кількості 352 тонн, яке було зібрано 15-16 жовтня 2019 року із земельних ділянок за кадастровими номерами № :03:009:0095 та № :03:008:0001, що розміщені на території Дашковецької сільської ради.

Постановою слідчого ОСОБА_3 від 16.10.2019 року про визнання предмету речовим доказом, прилучення до справи речових доказів та передачу їх на зберігання, 352 тонни зерна кукурудзи, яке перебуває на відповідальному зберіганні у директора ОСОБА_13 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000179 до вирішення питання по суті.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Отже при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону начальник слідчого відділення, який вніс клопотання про арешт майна, не дотримався.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Начальник слідчого відділення, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначив, що накладення арешту на зерно кукурудзи як речовий доказ є необхідним для його збереження, та забезпечення проведення досудового розслідування, оскільки його подальше використання може призвести до можливості його приховання, знищення ,передачі , відчуження.
Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно з ч. 3 ст.110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.
Виходячи з наведених вимог закону, висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України.
Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви, з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз і зробити висновок про відповідність цього майна критеріям ст. 98 КПК України та про наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України, та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.
Наведені слідчим у клопотанні про арешт майна, а саме зерна кукурудзи, підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно з положеннями ст. 171 КПК України, наведені слідчим у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як саме клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Таким чином, слідчий, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом з урахуванням положень ст. 98 КПК України, однак таких дій вчинено не було з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання зерна кукурудзи речовим доказом.
Водночас у матеріалах відсутні будь-які дані про те, що органом досудового розслідування встановлювалась вага зібраного зерна кукурудзи, на яке слідчий просить накласти арешт, лише у протоколі огляду місця події від 15.10.2019 року зазначено дані про площі, зафіксовані відповідними приладами транспортних засобів, задіяних при зборі кукурудзи, та у розписці директора ППСВ «Від-Агро» ОСОБА_4 вказано, що він прийняв на зберігання близько 352 тонн, які були зібрані 15-16 жовтня 2019 року.
Крім того є незрозумілим, у рамках якого саме кримінального провадження внесено розглядуване клопотання, оскільки за даними протоколу огляду місця події від 15.10.2019 року, згідно з яким зафіксовано факт збирання кукурудзи, вказану слідчу дію проводив слідчий СВ Полонського ВнП Шепетівського ВП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_12 за повідомленням, проте якого конкретно, не відомо.
Разом з тим у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.09.2019 року про реєстрацію кримінального провадження № 0000179, прізвище слідчого ОСОБА_12 як такого, що здійснює досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, відсутнє, як відсутнє і прізвище прокурора(прокурорів), який (які) здійснює (здійснюють) процесуальне керівництво.
Крім того, слідчий суддя, застосовуючи у кожному конкретному кримінальному провадженні вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.
Так при накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Також наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Однак слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.
Так, в клопотанні слідчого відсутні відомості про потерпілу особу, розмір заподіяної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення достовірно не встановлений.
У кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, а це, в свою чергу, свідчить, що у цій справі орган досудового розслідування на даному етапі кримінального провадження не зібрав достатньої сукупності доказів, які б в тій чи іншій мірі доводили існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, та як вказував слідчий у судовому засіданні, правова кваліфікація злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яка зазначена у клопотанні (крадіжка за попередньою змовою групою осіб ) є помилковою, і вирішується питання про перекваліфікацію.
На підставі наведеного, враховуючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту зібраного врожаю для його власника та інших осіб, за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника та користувачів майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку про необґрунтованість клопотання, у зв`язку з чим воно задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 98, ст. 167, ст. 168, ст. 170, ст. 171, ст. 172, ст. 173, ст. 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого - заступника начальника Віньковецького ВнП, начальника СВ Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя

Віньковецького районного суду ОСОБА_1