Справа № 569/6029/19
УХВАЛА

20 листопада 2019 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду
Рівненської області ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Рівне скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 30.10.2019 року про закриття від №0001772 від 23.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до Рівненського міського суду на постанову слідчого від 30.10.2019 року про закриття від №0001772 від 23.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
В скарзі зазначає, що 23 березня 2019 року, приблизно о 13 годині 12 хвилин, у темну пору доби, водій ОСОБА_4 , в порушення вимог підпункту а) пункту 2.9 ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Ford Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Соборній в м. Рівне, зі сторони вул. Гоголя в напрямку вул. Дворецька в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3 ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді зустрічного автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 під моїм ( ОСОБА_3 ) керуванням, в порушення вимог пункту 12.3. та 34.1.ПДР України, не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним автомобіля, аж до зупинки транспортного засобу, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, перетин якої заборонено, раптово та в безпосередній близькості виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 під моїм ( ОСОБА_3 ) керуванням.
У результаті ДТП я водій Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
23.03.2019 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001772 стосовно вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
26 квітня 2019 року, слідчий відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_5 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, виніс Постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження, за відсутністю складу кримінального правопорушення.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2019 року, постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 26.04.2019 була скасована з причин не проведення в рамках даного провадження додаткової судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_3
19 серпня 2019 року, слідчим було ініційовано проведення додаткової судово-медичної експертизи з врахуванням додатково наданої мною медичної документації з приводу мого додаткового лікування після ДТП.
Як слідує з висновку експерта №260/Д-698 від 01.10.2019 р., - відсутність опису ознак консолідації перелому 1 ребра в заключній частині КТ ОГК та грудного відділу хребта від 18.04.2019, відсутність достовірних ренген ознак наявності переломів ребер при проведенні рентгенографії ОГК від 23.03.2019 (відразу після травми), не дає можливості експерту встановити термін виникнення перелому І ребра зліва у гр. ОСОБА_3
30 жовтня 2019 року, старший слідчий відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_6 , на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, виніс Постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення.
Вищевказану постанову слідчого - вважає незаконною, та такою, що підлягає скасуванню.
Диспозиція статті 286 КК України, за ознаками якої порушено кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , передбачає настання у потерпілих внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, Ознакою ушкодження середньої тяжкості є тривалий розлад здоров`я. Тривалим належить вважати розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день).
Згідно висновку судово-медичного експерта №260 від 18 квітня 2019 року, тілесні ушкодження які я отримав внаслідок ДТП відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В ході лікування в його було додатково виявлено перелом ребра, у зв`язку з чим моє лікування було продовжено (до 06 травня 2019 р., що більше 21 дня).
Як слідує з висновку експерта №260/Д-698 від 01.10.2019 р., - з наданих експерту матеріалів, не було можливості встановити термін виникнення перелому І ребра зліва у гр. ОСОБА_3 .
В свою чергу, слідчий не вжив більше будь-яких слідчих розшуковий дій для встановлення цієї обставини, а саме - ця обставина могла бути з`ясована (усунута) шляхом допит лікуючого лікаря ОСОБА_7 .
При таких обставинах, слідчий зобов`язаний був повно та неупереджено розслідувати вказане кримінальне провадження, в тому числі допитати мого лікуючого лікаря, що останній не зробив, а виніс постанову про закриття кримінального провадження.
Просить суд постанову старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_6 від 30.10.2019р., про закриття кримінального провадження №0001772 стосовно вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України від 23.03.2019 року скасувати.
Скаржник в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність.
Слідчий в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини своєї неявки до суду не повідомив.
Вивчивши зміст скарги, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити скаргу з наступних підстав.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Зі змісту ст. 307 КПК України, вбачається, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора;1-1) скасування повідомлення про підозру;2) зобов`язання припинити дію;3) зобов`язання вчинити певну дію;4) відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до ч.5 ст. 284 КПК України копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Як встановлено в судовому засіданні, що у провадженні старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_6 , перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001772 від 23.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
30 жовтня 2019 року старшим слідчим відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_6 , винесена постанова про закриття кримінального провадження, з якої вбачається, що Кримінальне провадження № 0001772 від 23.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
В обґрунтуванні своєї постанови слідчий зазначив, що 19 серпня 2019 року, слідчим було ініційовано проведення додаткової удово - медичної експертизи з врахуванням додатково наданої ОСОБА_3 медичної документації з приводу його додаткового лікування після дорожньо - транспортної пригоди.
У відповідності до висновку експерта №260/Д - 698 від 01.10.2019 було установлено, що згідно з наданими медичними документами ЦМЛ м. Рівне, у р. ОСОБА_3 лікарями відмічені такі тілесні ушкодження: забій - осадження тканин голови, верхніх та нижніх кінцівок, які виникли від травматичних дій тупих предметів, могли утворитися за відмічених в ухвалі обставин незадовго до поступлення потерпілого в лікувальний заклад, тобто не суперечать вказаному терміну, а саме 23 березня 2019 року і згідно п. 2.3.5. (Правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.95р. №6, як кожне жремо, так і в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Крім цього, експертом було відмічено, що в додатково наданій медичній картці амбулаторного хворого ОСОБА_3 , при зверненні 11.04.2019 до травматолога, у нього було відмічено больовий синдром в ділянці грудної клітки та рекомендовано проведення КТ грудної клітки. Відсутність опису ознак консолідації перелому І ребра в заключній частині КТ ОГК та грудного відділу хребта від 18.04.2019, відсутність достовірних рентген - ознак наявності переломів ребер при проведенні рентгенографії ОГК від 23.03.2019 (відразу тісля травми), не дає можливості експерту встановити термін виникнення перелому 1 ребра зліва у гр. ОСОБА_3 .
Таким чином, аналізуючи отримані в ході досудового розслідування фактичні дані, в своїй сукупності дають підстави вважати, що склад кримінального правопорушення в діях ОСОБА_4 свого підтвердження не знайшов, зокрема в частині настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілому середнього ступеню важкості тілесних ушкоджень, прямо визначених в диспозиції ч. 1 ст. 286 КК України, а тому вказане кримінальне провадження підлягає повторному закриттю з тих же підстав.
Старший слідчий відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_6 , з моменту прийняття кримінального провадження за № 0001772 від 23.03.2019 року, до свого провадження слідчий, не вжив слідчих розшуковий дій для встановлення обставини, а саме не допитав лікуючого лікаря ОСОБА_7 .
У зв`язку з вище викладеним постанова старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_6 від 30 жовтня 2019 року, є незаконною і необґрунтованою, слідчий не вжив всіх заходів для перевірки обставин не провів усіх необхідних слідчих дій, не вчинені інші процесуальні дії спрямовані на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, у зв`язку з чим необґрунтовано поклав обставини в основу оскаржуваної постанови, відтак передчасно закрив кримінальне провадження.
Крім того при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження слідчий не в повній мірі дотримався вимог як кримінального процесуального законодавства, так і практики ЄСПЛ щодо вмотивування і обґрунтування свого рішення.
Відповідно до ч.1 ст.11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Згідно ч.1 ст.18 КК України суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.
У відповідності з вимогамип.2ч.5ст.110КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, які постановляють за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді.
Суди з метою забезпечення єдності судової практики, зокрема в частині її відповідності міжнародним стандартам, здійснюючи правосуддя, поряд із нормами національного законодавства мають застосовувати і норми Конвенції. Оскільки у Конвенції є низка характерних особливостей, її положення мають загальний характер, а права людини здебільшого констатуються у ній в абстрактній, оціночній формі, правильне розуміння її норм розкривається у рішеннях ЄСПЛ, які містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав.
Як наголошено у п. 25 Висновку № 9 (2006) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи щодо ролі національних суддів у забезпеченні ефективного застосування міжнародного та європейського права: «національні суди є відповідальними за застосування європейського права. Від них у багатьох випадках вимагається його пряме застосування. Від них також вимагається тлумачення національного права у відповідності з європейськими стандартами. Відтак для реалізації ефективного захисту гарантованих прав і свобод громадян та уникнення у подальшому порушень Конвенції існують всі підстави для застосування у судовій практиці національних судів (їх рішеннях) правових позицій (практики) ЄСПЛ у контексті законодавства України та Конвенції.
Право на вмотивоване рішення витікає з більш загального принципу, закріпленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає людину від свавілля. Національне рішення повинно містити виклад причин, достатніх для відповіді на фактичні і правові (матеріально-правові чи процесуальні) доводи сторін у всіх їх суттєвих аспектах (Рішення ЄСПЛ Руїс Торіха проти Іспанії, 9 грудня 1994 р., п.п.29-30)
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Бєлоусов проти України у п.55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю. (Алексахін проти України п.55)
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стосовно вмотивованості рішень органів з вирішення спорів або судових рішень, то у таких рішеннях мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
У рішенні «Серявін та інші проти України» Суд зазначив, п.58. Суд повторює, що згідно з вставленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються … орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), No 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), No 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
У зв`язку з викладеним слідчий суддя вважає, що подана скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою, доводи підтверджені, а тому є такою, що підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 284, 303, 307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 30.10.2019 року про закриття від №0001772 від 23.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - задоволити.
Постанову старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_6 від 30.10.2019р., про закриття кримінального провадження №0001772 стосовно вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України від 23.03.2019 року, скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1