Номер провадження: 11-сс/813/1938/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 14.11.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0001526, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2019 року, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 14.11.2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_9 погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, строком до 10.01.2020 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

підозрюваного у кримінальному провадженні №0001526, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2019 року, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

Рішення слідчого мотивоване тим, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а також наявність ризиків, що підозрюваний може вдатися до спроб будь - яким чином перешкодити кримінальному провадженню.

Зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Обґрунтовує вимоги тим, що слідчий суддя не вірно дійшов до висновку, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , оскільки з поведінки підозрюваного не вбачається, що він має намір переховуватися від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню. Вважає, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у розшуку він не був, тому ризики того, що він буде переховуватися, або вчиняти інші кримінальні правопорушення - не доведені.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Органом досудового розслідування встановлено, що 11.11.2019 року приблизно о 23:20 годині ОСОБА_7 , разом із своєю цивільною дружиною ОСОБА_10 , а також їх спільним знайомим ОСОБА_11 , знаходились на тротуарі біля будинку АДРЕСА_2 , де між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих між ними неприязних відносин, виник словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_7 виник умисел спрямований на нанесення тяжких тілесних ушкоджень останньому.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, з метою спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_11 , витягнув з кишені своєї куртки правою рукою кухонний ніж, який мав при собі завчасно, та умисно наніс не менше одного удару вищевказаним ножем останньому в область черевної порожнини, тим самим спричинивши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини з пораненням тонкої кишки (наскрізного поранення брижі тонкої кишки), внутрішньочеревної кровотечі.

В судове засідання апеляційного суду, захисник ОСОБА_8 не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутність.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд, у відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК України, вважав за можливе та необхідне провести розгляд за відсутності захисника, явка якого під час розгляду апеляційної скарги не є обов`язковою.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; прийнявши до уваги викладену в заяві думку захисника, в якій вона просила задовольнити апеляційну скаргу; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Щодо доводів апеляційної скарги.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованого йому злочину, що ніким не оскаржується, а тому не перевіряється апеляційним судом.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

Відповідно до матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 , неодружений, тимчасово не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину проти життя і здоров`я особи, що виразилось у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків та враховуючи, що на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, обізнаний про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує ризик того, що останній може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.

Існування зазначеного ризику також підтверджується поведінкою підозрюваного безпосередньо після вчинення протиправних дій, яка свідчить про зникнення з місця вчинення правопорушення, неприйняття підозрюваним заходів на надання потерпілому медичної допомоги та не повідомлення про вчинений злочин до правоохоронних органів.

Також у кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_7 , матиме змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, погрозами, підкупом або вмовляннями схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки злочин вчинений на ґрунті раптового конфлікту між потерпілим ОСОБА_11 , та свідком ОСОБА_10 .

На підтвердження зазначеного ризику також вказують дії підозрюваного, які були направлені на погрози свідку ОСОБА_10 розправою, що підтверджено останньою під час допиту в якості свідка.

При цьому, така поведінка підозрюваного підтверджує існування ризику можливого вчинення ним нового злочину.

Висновки апеляційного суду.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним у тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, а застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить існування наведених вище ризиків та не забезпечить належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу врахував усі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, та дійшов вірного висновку про необхідність застосування підозрюваному виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який здатен забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

При цьому слідчий суддя, правильно визначив розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, а саме в її середніх межах, визначених ч.5 ст.182 КПК України.

Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 14.11.2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0001526, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2019 року, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України

залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4