Справа № 646/5982/19
№ провадження 1-кп/646/673/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.10.2019 року м. Харкова
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001558 від 17.08.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, маючого вищу освіту, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно працевлаштованого ТОВ БК «Солінг» менеджером зв*язків збуту, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , займаючи посаду заступника директора ТОВ «Центр Постачання» 02.12.2016 отримав на відповідальне зберігання речові докази у кримінальному провадженні № 0001287 від 22.12.2016, а саме: просіювач муки модель ПРМ-1, ПМЛ-12200*2Б виробництво НВО «ЕТАЛ», подрібнювач малогабаритний «Котигорошко» заводський номер 1739, ПМ-3-43; змішувача сипучих речовин ССП-1; V-подрібнювача змішувача з куттером VМ-С-200, розкриті паперові пакети з різноманітними сипучими речовинами, 61 паперовий мішок із крохмалем, 36 паперових пакетів із мукою виробництва ТОВ «Регул», про що написав зберігальну розписку.

На вказане майно було накладено арешт Київським районним судом м. Харкова від 14.12.2016, вказане рішення було оскаржено ОСОБА_5 як власником майна шляхом подачі апеляційної скарги, яка була залишена без задоволення.

Таким чином, ОСОБА_5 будучи письмово попереджений про кримінальну та матеріальну відповідальність за відчуження майна на яке ухвалою Київського районного суду м. Харкова 14.12.2016 накладено арешт, в період з 02.12.2016 по 31.12.2016 більш точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Достоєвського, 16, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом порушив умови зберігання ввіреного йому майна, на яке накладено арешт, не забезпечивши його належне зберігання, у зв*язку з чим, вказане майно було переміщено до м. Умань, тим самим порушив умови зберігання речових доказів.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 388 КК України, тобто відчуження майна, на яке накладено арешт, здійснене особою, якій це майно ввірене.

На стадії підготовчого розгляду між прокурором прокуратури Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку 02.10.2019 укладено угоду на підставі ст.ст. 469,472 КПК України про визнання винуватості з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування визнав свою винуватість у повному обсязі, та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяти судовому розгляду кримінального провадження. Сторони за угодою про визнання винуватості погодились про призначення ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст. 388 КК України у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 3400,00 гривень.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 468 КК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, підпадає під дію ч. 4 ст. 469 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення п. 4, ч. 5 ст. 474 КПК України, що укладання угоди є добровільним, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Угоду від 02.10.2019 року між прокурором Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні про визнання винуватості за ч. 1 ст. 388 КК України затвердити.

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України, за яким призначити йому узгоджене покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 3400,00 гривень.

На вирок може бути подано апеляцію до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору, учасникам судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надіслати не пізніше наступного дня після проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1