Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/233/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.06.2019 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2019 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, раніше судимого:
- 14.12.1998 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 145 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на основі ст.45 КК України вважати засудженим умовно з іспитовим строком 2 роки;
- 30.07.1999 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ст. 44, 43, ч. 3 ст. 142 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна;
- 21.12.2005 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки, на основі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 27.07.2010 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на основі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- 20.10.2015 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 125 КК України, закрито на основі ч.1 п. 7 ст. 284 КПК України;
- 02.07.2018 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленим іспитовим строком 2 роки, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 27.07.2019 року 23 год. 32 хв., в межах строків досудового розслідування
за участю інших учасників судового розгляду:
прокурор ОСОБА_8

захисник адвокат ОСОБА_6

підозрюваний ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
Не погоджуючись з даним рішенням захисником-адвокатом ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Зазначає, що єдина причина тримання під вартою ОСОБА_7 це те, що слідчим не отримано висновок експертів по вже призначеним експертизам, тобто всі слідчі дії виконані і тому ОСОБА_7 не може ніяким чином вплинути на хід досудового розслідування, вплинути на свідків чи потерпілого. Вказує, що до арешту ОСОБА_7 мав постійне місце проживання, перебуваючи на іспитовому строці підозрюваний не порушував режиму відбуття покарання і служба пробації не мала зауважень до ОСОБА_7 .

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у тому, що він, він 03 березня 2019 року у післяобідній час, більш точного часу слідством не встановлено, разом із ОСОБА_9 знаходились у полезахисній лісосмузі біля кладовища, що по вул. Шевченка, м. Новоукраїнка Кіровоградської області. Знаходячись у вказаній вище лісосмузі між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, на ґрунті якого у ОСОБА_7 виник умисел на заподіяння смерті ОСОБА_9 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_9 та бажаючи її настання, ОСОБА_7 за допомогою дерев`яної палиці, яку знайшов, наніс 2 удари по нижніх кінцівках ОСОБА_9 відразу після чого вказаною палицею наніс удар у область голови останнього. Від отриманих ударів ОСОБА_9 упав на землю, та не чинив будь-яких активних дій. Проте, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на позбавлення життя ОСОБА_9 , продовжував наносити удари вказаною палицею (не менше 3-х ударів) у область голови ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що вказані удари можуть спричинити його смерть. Тим самим, ОСОБА_7 виконав всі необхідні дії, спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_9 . Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області та продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 до 27 липня 2019 року включно.
Суд мотивував своє рішення тим, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, крім наявності підстав, зазначених ст.. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, приймає до уваги наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, тяжкість покарання, що йому може бути обране у разі доведеності вини, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. На даний час продовжують існувати ризики, передбачені пп. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України і для їх запобігання застосування більш мякого запобіжного заходу є недостатнім, тому необхідно продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідача, думку прокурора про необхідність продовження строку тримання під вартою, висновок захисника-адвоката ОСОБА_6 та пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення клопотання слідчого та підтримали свою апеляційну скаргу в повному обсязі, перевіривши матеріли кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 слід продовжити, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ч.3 ст.199 КПК України, котрими регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою, клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно містити, зокрема, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Як вказано в ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Слідчий суддя продовжив строк тримання під вартою до 27.07.2019 року в межах строку досудового розслідування, який був продовжений ухвалою суду до 04 серпня 2019 року.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував, що ризики, зазначені у клопотанні, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 є неможливим у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих дій по кримінальному провадженню, а також у зв`язку з необхідністю проведення низки процесуальних дій, які можуть виникнути в ході проведення досудового розслідування та виконання положень глави 24 КПК України.
З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів, з огляду на наступне.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Так, ОСОБА_7 підозрюється за ч.1 ст.115 КК України, якою передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Колегія суддів відмічає, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Так, із долучених до клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, задовільний стан здоров`я, так як відсутні медичні довідки, які вказують про неможливість перебувати під вартою або про необхідність негайного лікування, раніше неодноразово судимий, санкцією ч. 1 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, у зв`язку з чим, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені під час досудового розслідування і які виправдовують подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як можливе зловживання своїми процесуальними правами і обов`язками як підозрюваного, що може вплинути на дотримання розумності строків у кримінальному провадженні, наразі не відпали і не зменшилися.

Крім того, слідчий, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , відповідно до вимог ч.3 ст.199 КПК України, виклав обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою.
Так, наразі не проведена судово-медична експертиза. Для її проведення, а також з метою отримання висновку експертизи потрібен час, так як здобуті докази за наслідками проведення вищезазначеної експертизи можуть бути суттєвими під час здійснення досудового слідства та суду. Також не отримані висновки ще низки судових експертиз, призначених по даному кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою.
Клопотання слідчого, погоджене прокурором, відповідає вимогам статті 199 КПК України та містить доводи, що підтверджують обґрунтованість повідомленої підозри і відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею була розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» (пункт 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України).
Обгрунтованість підозри ОСОБА_7 була неодноразово перевірена при застосуванні та продовженні стосовно нього строків запобіжного заходу та підтверджується змістом наданих суду матеріалів клопотання.
Судова колегія приймає до уваги практику Європейського Суду з прав людини, що наведена в чисельних рішеннях («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), відповідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Ризики, передбачені п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу на даний час не зменшилися.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, необхідність проведення слідчих-процесуальних дій, закінчення проведення судової експертизи, складність кримінального провадження, колегія суддів приймає до уваги обґрунтування сторони обвинувачення щодо необхідності продовження строку тримання під вартою.
Завершити досудове розслідування до спливу строку дії попереднього рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, неможливо, оскільки з об`єктивних причин ще не виконані всі слідчі дії, зокрема не проведена судово-медична експертиза.
Таким чином, обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, про який просить захисник в своїй апеляційній скарзі, на думку суду, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

До того ж обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному підозрюваному запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, судом не було встановлено. Жодних доказів цих обставин стороною захисту суду не надано.

На даний час продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 повністю відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177, 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час розгляду даного питання.

Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 та вважає за неможливе застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, заперечення сторони захисту щодо можливості зміни запобіжного заходу ґрунтується лише на твердженнях захисника. Документальних підтверджень, крім тих, які вже були предметом дослідження та оцінки судом, стороною захисту не надано.

Враховуючи необхідність у продовженні строку досудового розслідування для завершення всіх слідчих дій, колегія суддів, з огляду на ризики, які продовжують існувати, вважає обгрунтованим висновок слідчого судді щодо наявності підстав для задоволення клопотання слідчого. З плином часу встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики не зменшилися, обсяг підозри, повідомленої ОСОБА_7 не зменшився, тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог захисника підозрюваного.
З метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, завершення всіх слідчих та процесуальних дій продовження строку тримання під вартою є необхідним.
Доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків, а отже і відсутності підстав продовження строку дії запобіжного заходу, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки по-перше дані ризики не зменшились та не перестали існувати, а по-друге, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Посилання в апеляційній скарзі на відсутність порушень підозрюваним іспитового строку, який йому було призначено на вчинення попереднім вироком, як на підставу для обрання більш м`якого запобіжного заходу не свідчить про обґрунтованість апеляційної скарги. ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за підозрою у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого у період іспитового строку. Ці обставини були правильно враховані слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги захисника.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 331, 376, 401 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2019 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області та продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , на 60 днів: до 23 год. 32 хв. 27 липня 2019 року включно - залишити без змін.
Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді (підписи):
З оригіналом згідно:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2