ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6220/19
провадження № 1-кп/753/1169/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2019 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0008479 від 28.09.2018 р. за звинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Зарудинці, Ружинського району, Житомирської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-28.11.2018 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 358 ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян тобто в сумі 3,400 (три тисячі чотириста) гривень;

-26.02.2019 р. Дніпровським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, 70 КК України до 6 місяців арешту;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Семенівка Чернігівської області, українки, громадянки України, одруженої, з середньою освітою, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ;

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України;

ВСТАНОВИВ:

27.09.2018 року в період часу з 03 год. 50 хв. по 05 год. 15 хв. ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу здійснили крадіжку майна, яке належить потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 6082 гривень 14 копійок, за наступних обставин.
26.09.2018 року ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 зайшли на інтернет сайт «OLX» і знайшли оголошення про здачу квартири за адресою: АДРЕСА_3 та по телефонному дзвінку домовились з потерпілим ОСОБА_6 про оренду даної квартири на добу. Після чого, 26.09.2018 року приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 знаходячись вже за адресою місця розташування вищевказаної квартири, яка належить потерпілому ОСОБА_6 , за попередньою домовленістю з потерпілим ОСОБА_6 , зустрілись з консьєржем даного будинку, розрахувавшись при цьому грошовими коштами в сумі 500 гривень 00 копійок та в подальшому заселились до квартири.
Так, 27.09.2018 року ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 , перебуваючи в орендованій квартирі, що за адресою АДРЕСА_3 , помітили майно, яке знаходиться в приміщенні квартири. В цей момент у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 винесли майно, що належить потерпілому ОСОБА_6 з вищевказаної квартири, а саме: телевізор ERGO LE32CT1000AU вартістю 4,147 гривень 14 копійок, комплект постільної білизни вартістю 585 гривень 00 копійок, покривало вартістю 783 гривні 00 копійок, полотенце в кількості 4 штук, вартістю 457 гривень 00 копійок, чайник «Winix FM-0001», вартістю 110 гривень 00 копійок. Після чого ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
Тим самим, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 всіма своїми злочинними діями, завдали потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 6082 гривень 14 копійок.
Таким чином, ОСОБА_4 повторно, разом із ОСОБА_5 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, тобто скоїли злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю та суду пояснив, що дійсно 26.09.2018 р. він разом із ОСОБА_5 на інтернет сайті «Olx» знайшли оголошення про здачу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , та домовились із власником цієї квартири про оренду квартири на добу. Після цього в цей же день приблизно о 14-00 год. вони зустрілись із власником квартири та сплатили йому грошові кошти в сумі 500 грн. за аренду квартири. Після заселення вони помітили, що в квартирі наявне майно, яке зазначене в обвинувальному акті, після чого на наступний день викрали наявне в квартирі майно, найменування та вартості якого обвинувачений в судовому засіданні не оспорював. У скоєному щиро покаявся.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 винною себе у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнала повністю та суду пояснила, що дійсно 26.09.2018 р. вона разом із ОСОБА_4 на інтернет сайті «Olx» знайшли оголошення про здачу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , та домовились із власником цієї квартири про оренду квартири на добу. Після цього в цей же день приблизно о 14-00 год. вони зустрілись із власником квартири та сплатили йому грошові кошти в сумі 500 грн. за аренду квартири. Після заселення вони помітили, що в квартирі наявне майно, яке зазначене в обвинувальному акті, після чого на наступний день викрали наявне в квартирі майно, найменування та вартості якого обвинувачена в судовому засіданні не оспорювала. У скоєному щиро покаялась. .
Оскільки обвинувачені та інші участники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також розяснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених, та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинувачених, проти чого не заперечували учасники судового провадження.

Відповідно до статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченими кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.
Також суд враховує особу обвинувачених:
- ОСОБА_4 , який на момент скоєння злочину не був судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, за місцем проживання характеризується задовільно, має спільну неповнолітню дитину з ОСОБА_5 ;
- ОСОБА_5 , яка раніше не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружена, за місцем проживання характеризується задовільно, має спільну неповнолітню дитину з ОСОБА_4 .

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі ст.66 КК України, суд визнає їх щире каяття.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до положень ст. 67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, розмір збитків, завданих злочином, позицію потерпілого, який не наполягав на призначенні обвинуваченим суворого покарання, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у виді арешту із застосуванням положень ч.4 ст. 70 КК України, шляхом зарахування невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26.02.2019 р. та призначення покарання за сукупністю злочинів за правилами, передбаченими ч.1 ст. 70 КК України.
Відповідно до ч.3 ст. 72 КК України - основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Таким чином, покарання у виді штрафу за вироком Дарницького районного суду м. Києва 28.11.2018 року відповідно до положень ч.4 ст. 70 КК України слід зарахувати до покарання за цим вироком, та оскільки воно не підлягає складенню відповідно до вимог ч.3 ст. 72 КК України, зазначене покарання слід виконувати самостійно.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, які викладені в ст. 65 КК України, суд наділений правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Ураховуючи особу обвинуваченої ОСОБА_5 характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, розмір завданої матеріальної шкоди, позицію потерпілого, який не наполягав на призначенні обвинуваченим суворої міри покарання, суд приходить до висновку про те, що необхідною та достатньою мірою виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 та запобігання вчиненню нею нових злочинів має бути покарання у вигляді позбавлення волі зі звільненням обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
Більш м`яке покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 185 КК України суд не може застосувати до ОСОБА_5 , оскільки встановлено, що остання має малолітню дитину.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинувачених солідарно на користь держави.
Запобіжні заходи відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не обирались.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5/п`яти/ місяців арешту.

На підставі положень ч.4 ст. 70 КК України до призначеного покарання зарахувати не відбутий строк покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26.02.2019 р. та за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити до відбуття ОСОБА_4 покарання 6 /шість/ місяців арешту.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з 17.05.2019 р.

Відповідно до положень ч.4 ст. 70 , ч.3 ст. 72 КК України до призначеного покарання зарахувати невідбуте покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 28.11.2018 р. у виді штрафу в сумі 3400 грн., яке виконувати самостійно.

Визнати винною ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1/один/ рік.
На підставі положень ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 / один/ рік.
На підставі вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Початок іспитового строку обвинуваченій ОСОБА_5 рахувати з дня проголошення вироку.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 процесуальні витрати в сумі 572 /п`ятсот сімдесят дві / гривні на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1