УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2019 року м. Запоріжжя
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Трояни Бердянського району Запорізької області, громадянки України, незаміжньої, освіта неповна середня, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:
-вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02.04.2019 року за ч.1 ст.190 КК України до одного року позбавлення волі з випробуванням на один рік;
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особа, яка на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, не досягла встановленого законом віку для притягнення до кримінальної відповідальності, заволоділа чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло потерпілому матеріальної шкоди на суму 26 000 грн. при наступних обставинах.
Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання слідчого та просила визнати винною ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.190 КК України, та не застосувати до ОСОБА_8 , яка скоїла суспільно-небезпечне діяння примусові заходи виховного характеру, внаслідок досягнення ОСОБА_5 повноліття.
Захисник заперечив проти застосування щодо неповнолітнього примусових заходів виховного характеру, вважає, що винність ОСОБА_8 в скоєнні нею інкримінованого їй суспільно-небезпечного діяння не доведена.
У судовому засіданні ОСОБА_5 відмовилася від допиту.
Винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, її участь за викладених вище обставин у вчиненні інкримінованому їй кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.
Так, потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що він розмістив в мережі Інтернет оголошення про продаж ноутбуку, йому зателефонував хлопець, сказав що бажає купити для своєї дівчини ноутбук, та попросив його підійти з ноутбуком на вказану ним адресу. 19.05.2017 року вдень він підійшов з ноутбуком до будинку по АДРЕСА_4 , зателефонував в домофон в квартиру, номер якої сказав йому хлопець, який йому зателефонував, з квартири вийшла ОСОБА_5 , яка була в халаті, з рушником на голові, в капцях, вона попросила його почекати за дверима, поки вона перевірить зарядний пристрій, також сказала, що в квартирі спить її дитина, яка хворіє вітрянкою, та щоб він почекав її в коридорі. Він чекав, дівчина не виходила, двері в квартиру були відчинені, він заглянув у квартиру, там нікого не було, вікно на кухні у квартирі було відкрито. Квартира розташована на першому поверсі, решіток на вікнах не було, балкону також. Після чого він викликав поліцію.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він здавав в оренду щодобово квартиру АДРЕСА_3 , людей в квартиру заселяла покоївка. Він був свідком того, що потерпілий разом з поліцією у травні 2017 року приїздили в його квартиру, з їх слів він дізнався про скоєння крадіжки ноутбука у потерпілого.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , переважно проживає сама, матір обвинуваченої за цією адресою вона рідко бачила.
Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона заселяла молодого чоловіка в травні 2017 року за адресою: АДРЕСА_5 на добу, потім дізналася що в квартирі було вчинено злочин.
Судом також досліджені письмові докази.
Згідно з протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.05.2017 року, потерпілий ОСОБА_7 зазначив про притягнення до відповідальності незнайомої дівчини, яка шахрайським шляхом заволоділа його ноутбуком.
Згідно з довідкою фізичної особи-підприємця ОСОБА_13 вартість ноутбуку «MacBook Pro A1278», станом на 19.05.2017 р. становить 26 000 грн.
Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.07.2017 року, потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка 19.05.2017 року шахрайським шляхом заволоділа його ноутбуком.
Згідно з протоколом огляду місця події від 19.05.2017 року, 22.05.2017 р., а саме квартири АДРЕСА_3 , було вилучено: жіночий халат зеленого кольору, два металеві ключі,.
Відповідно до протоколу огляду від 20.05.2017 року, предметом огляду був мобільний телефон «Nokia» в корпусі чорного кольору, який виявив свідок ОСОБА_10 в квартирі АДРЕСА_3 та добровільно видав його працівникам поліції для огляду.
Оцінивши зібрані по даному кримінальному правопорушенню докази, суд вважає, що винність ОСОБА_5 в скоєнні нею суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України доведена в повному обсязі. Будь-яких інших доказів, що спростовують чи ставлять під сумнів наявні та досліджені судом докази, учасниками даної справи, суду не надано та не спростовано.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 заволоділа майном потерпілого ОСОБА_9 , а саме ноутбуком марки «MacBook Pro A1278», ввійшла в довіру потерпілого, попросивши його почекати за дверима та передати йому ноутбук для перевірки зарядного пристрою, після чого разом з невстановленою слідством особою та ноутбуком потерпілого через вікно покинула квартиру.
Суд кваліфікуєдії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК України, яке кваліфікується як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.
Відповідно до ч.1 ст.22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося шістнадцять років.
Частиною 2 статті 97 КК України передбачено, що примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною 2 статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.
Згідно статті 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Пунктом 2 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни №2від 15травня 2006року «Пропрактику розглядусудами справпро застосуванняпримусових заходіввиховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості,а також до особи,котра у період від 11 років до досягнення віку, з якогоможенаставати кримінальнавідповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиноюКримінального кодексу України.
Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:
- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;
- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність,вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст.97КК України );
- призвільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 дійсно вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, на момент вчинення якого їй не виповнилося 16 років.
При вирішенні питання про застосування до ОСОБА_5 заходів виховного характеру, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, що суспільно - небезпечне діяння вчинила вперше і вважає, що за її дії можливе застосування до неї заходів виховного характеру, передбачених ч.2 ст. 105 КК України. Але на даний час ОСОБА_5 є повнолітньою особою, досягла віку кримінальної відповідальності. З огляду на положення ст.ст. 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 498, 501КПК України та вищевикладеного, суд вважає за недоцільне застосовувати до ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру.
Згідно зі ст. 129 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Судом встановлено, що вартість ноутбуку «MacBook Pro A1278», яким шахрайським шляхом заволоділа ОСОБА_5 згідно з довідкою фізичної особи-підприємця ОСОБА_13 становить 26 000 грн., тому є підстави для стягнення на користь потерпілого ОСОБА_7 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 26 000 грн.
Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Речовий доказ: мобільний телефон «Nokia» imei НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_6 , необхідно залишити ОСОБА_6 , жіночий халат зеленого кольору, 2 плоских ключі тва 2 недопалки, вилучені з місця події, передані до камери схову Вознесенівського ВП, - знищити.
Керуючись ст.ст. 498, 501 КПК України, ст.ст. 22, 97, 105 КК України, суд
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 26 000 (двадцять шість тисяч) гривень.
Речовий доказ: мобільний телефон «Nokia» imei НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_6 , - залишити ОСОБА_6 , жіночий халат зеленого кольору, 2 плоских ключі тва 2 недопалки, передані до камери схову Вознесенівського ВП, - знищити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1