Справа №393/449/19
Провадження №1-кп/390/343/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2019 рокуКіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Кропивницький кримінальне провадження № 0000101 від 08 травня 2019 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корбомиколаївка, Новгородківського району, Кіровоградської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив придбання, носіння та зберігання вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, за наступних обставин.

На початку липня 2012 року товариш ОСОБА_5 приніс до домоволодіння по АДРЕСА_1 пластикову каністру з сухою сипучою речовиною тротил та подарував власнику ОСОБА_5 для того, щоб останній в зимовий період часу розпалював за допомогою неї плиту пічного опалення. Після чого, ОСОБА_5 почав зберігати за місцем проживання речовину тротил, який знаходився в пластиковій каністрі, тим самим здійснив її придбання та зберігання. В подальшому, на початку квітня 2019 року ОСОБА_5 , виконуючи земельні роботи по впорядкуванню присадибної земельної ділянки власного домоволодіння, знайшов два металевих предмети циліндричної форми, вкриті іржею, ззовні схожі на снаряди часів ВВВ. Знайшовши вказані вище предмети, ОСОБА_5 взяв їх в руки та переніс до належного йому будинку, тим самим вчинив їх придбання, носіння та зберігання. 11.06.2019 року в період часу з 12 год. 40 хв. по 13 год. 00 хв. під час проведення на підставі ухвали слідчого судді обшуку будинку по АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено пластикову каністру з сухою сипучою речовиною сірого кольору та два предмети, один з яких ззовні схожий на гранату РГД-33, інший - на гранату РПГ-40. У зв`язку із небезпечністю та загрозою випадкового вибуху предмети, ззовні схожі на гранату РГД-33 та РПГ-40, були знешкоджено та внаслідок чого отримано фрагменти. Відповідно до висновку експерта № 61/610 від 11.07.2019 суха сипуча речовина, надана на дослідження, є вибуховою речовиною 2,4,6- тринітротолуол (ТНТ, тротил), здатною до вибухового перетворення. Відповідно до висновку експерта № 60/630 від 19.07.2019 на території домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 під час проведення обшуку 11.06.2019 було вилучено, а в подальшому знешкоджено, бойову ручну осколкову дистанційну гранату типу РГД-33 (без оборонного чохла на корпусі та без засобу підриву, так як не представляється за можливе встановити його наявність або відсутність у корпусі гранати на момент знищення) виробництва СРСР та бойову ручну протитанкову гранати фугасної дії типу РПГ-40 (без засобу підриву, так як не представляється можливе встановити його наявність або відсутність у корпусі гранати на момент знищення), виробництва СРСР (знаходилася в стані, не придатному для використання за призначенням). Знешкоджені (знищені) предмети, вилучені 11.06.2019 на території домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , у ОСОБА_5 під час проведення обшуку, не відносилися до категорії зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв. У корпусі бойової ручної осколкової дистанційної гранати типу РГД-33 та корпусі бойової ручної протитанкової гранати фугасної дії типу РПГ-40 знаходився заряд речовини, яка відносилася до вибухових речовин. На металевих фрагментах (осколках), наданих на дослідження, були виявлені сліди вибухових речовин, а саме сумішевої вибухової речовини на основі 2,4,6-тринітротолуолу (ТНТ, тротилу) та нітрату амонію (аміачної селітри).

19.09.2019 року прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої обвинувачений повністю визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за обставин викладених у обвинувальному акті, а також сторонами узгоджено міру покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та звільнення на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, покладення обов`язків згідно ст.76 КК України.
Прокурор висловився про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.
Обвинувачений вину визнав і просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та зазначив, що погоджується з визначеною угодою мірою покарання, укладення угоди з його боку є добровільним, наслідки затвердження угоди йому зрозумілі.
Захисник висловився про можливість затвердження угоди про визнання винуватості
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам чинного КПК України, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, які висловились про можливість затвердження угоди, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому підлягає затвердженню.
Відповідно ч.ч. 2, 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого; угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, який відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином. Шкода завдана лише державним інтересам.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, суд враховує, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, правова кваліфікація злочину правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним.
Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, призначає покарання узгоджене сторонами угоди.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Міра покарання, яку узгоджено сторонами угоди, а також застосування положень ст.ст.75, 76 КК України є обґрунтованим.
Разом з тим, з огляду на правову позицію, викладену в п. 12 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11.12.2015 року №13, згідно якої тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно зч. 3 ст. 75 КК визначаються виключно судом, визначення сторонами мінімальної тривалості іспитового строку в даній угоді про визнання винуватості не входить до компетенції останніх та виходить за межі змісту угоди.

Відповідно ст.ст.314, 475 КПК України передбачено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості, якщо переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, а також призначення узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов відсутній.
Питання щодо речових доказів суд вирішує згідно ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались та клопотання про їх застосування не заявлялись.
Керуючись ст.ст.314, 368-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, яку укладено 19.09.2019 року між прокурором Новгородківського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк терміном на 2 (два) роки.
Згідно ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 19.09.2019 року.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 2826,18 гривень.
Речові докази, а саме: пластикову каністру сірого кольору, вибухова речовина 2,4,6-тринітротолуол (ТНТ, тротил), металеві фрагменти гранат РГД-33, РПГ-40 часів виробництва СРСР, що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання зброї Новгородківського ВП Долинського ВП ГУНП в Кіровоградські області знищити.
Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів із моменту його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити прокурору та засудженому. Учасники процесу мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя /підпис/
Згідно з оригіналом
Суддя Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1