ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/5210/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2019 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відуритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання старшого слідчого СВ Дарницького ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виглялу тримання під вартою, за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005300 від 17 липня 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Батумі, Грузія, грузина, громадянина Грузії, офіційно не працюючого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Дарницького ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виглялу тримання під вартою, за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005300 від 17 липня 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відносно ОСОБА_8 .

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 , 17.07.2019 року приблизно о 13 год. 45 хв., знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Ахматової, 44/11, перебуваючи в тяжкому матеріальному становищі, визначивши вчинення злочину проти власності, як джерело для здобуття коштів та матеріальних благ, з корисливих мотивів, увійшовши в злочинну змову, де побачивши раніше невідому ОСОБА_10 , яка перебувала з дитячим візком та усвідомлюючи те, що остання не зможе чинити опору, вирішили вчинити таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 , заздалегідь розподіливши ролі, підійшли до ОСОБА_10 яка перебувала з дитячим візком, та в цей час коли ОСОБА_10 відволіклась від дитячого візка, ОСОБА_4 , відповідно відведеної йому ролі, викрав з дитячого візка мобільний телефон марки "Xiaomi Redmi 4", вартістю 4 000 гривень 00 копійок та гаманець, у якому містилось 2 100 гривень 00 копійок.

В цей час ОСОБА_10 , почала викрикувати ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , щоб останні зупинились та віддали майно, але ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 , розуміючи що їх злочинні дії носять відкритий характер для ОСОБА_10 та оточуючих громадян, від свого злочинного умислу не відмовились та почали втікати з місця вчинення злочину разом з викраденим майном, чим спричинили потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 6 100 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені ст. 177 КПК України.

Захисник та підозрюваний просили застосувати більш м"який запобіжний захід, не пов"язаний із триманням під вартою - домашній арешт у певний період доби, або ж, якщо суд дійде висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати право на внесення застави у мінімально передбаченому розміру, ураховуючи матеріальний стан підозрюваного та визнання ним вини у вчиненні злочину, у якому підозрюється.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та матеріали в його обґрунтування, слідчий суддя дійшов до наступного висновку з огляду на таке.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах « Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства » від 30 серпня 1990 року , « Мюррей проти Об`єднаного Королівства » від 28 жовтня 1994 року , вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обгрунтованого підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Батумі, Грузія, грузин, громадянин Грузії, з середньою освітою, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

В діях ОСОБА_4 , обгрунтовано вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого, передбачена ч. 2 ст.186 КК України.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:

-протоколом огляду місця події;

-протокол допиту потерпілого;

-протоколами допитів свідків;

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

17.07.2019 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України (час фактичного затримання 17.07.2019 року о 14 год. 15 хв.).

18.07.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк не більше 6 (шести) років.

Тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років (ч.4 ст. 12 КК України).

Так, грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб, - карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років (ч. 2 ст. 186 КК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені в ч. 1 цієї статті, є підставою застосування запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 відноситься до категорії тяжких, а покарання, яке йому загрожує становить до 6 років позбавлення волі, а також усвідомлюючи можливість призначення реальної міри покарання, існує загроза, що підозрюваний намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, оскільки,як вбачається з матеріалів провадження, проживає в місті Києві тимчасово та є громадянином іншої держави - Грузії, місця роботи та постійного джерела доходів не має, на які кошти проживає невідомо, відтак є всі підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

- також існує ризик того, що підозрюваний, будучи на волі, продовжить свою злочинну діяльність, адже відповідно до зібраних доказів, він не збирався завершувати свою злочинну діяльність.

Ураховуючи обставини злочину, особу підозюваного, до підозрюваного ОСОБА_4 не можуть бути застосовані більш м"які запобіжні заходи, оскільки останні не будуть дієвими та не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку у межах досудового розслудвання.
Так, до нього не може бути застосований запобіжний захід у вигляді особистої поруки у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, проте з оточення підозрюваного вказані особи, які могли б бути поручителями відсутні.
Окрім того, до підозрюваного ОСОБА_4 не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період часу або цілодобовий у зв`язку з тим, що останній є громадянином іншої держави, за місцем реєстрації не проживає, проживає в місті Києві тимчасово без відповідних документів (право на проживання у певному житлі), не має міцних соціальних зв`язків в місті Києві, що буде перешкоджати прибуттю до слідчого та суду за викликом для проведення слідчих дій, а також, враховуючи те, що він не працює, є безробітним, такі обставини сприятимуть вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно, застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, не зможуть запобігти спробам підозрюваного перешкоджати здійсненню кримінального провадження, незаконно впливати на свідків, запобігти скоєнню підозрюваним інших кримінальних правопорушень та спробам переховатись від органів досудового розслідування та суду, а також забезпеченню можливості виконання процесуальних рішень.

Беручи до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: наявність вагомих доказів, що підтверджують факт вчинення тяжкого злочину ОСОБА_4 , за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, високий ступінь ризику переховуванню останнього від органів досудового розслідування та / або суду, так як у останнього відсутнє місця проживання та працевлаштування, отже не має єдиного джерела прибутку, можливість вчинення нового злочину.

Зазначені обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що, перебуваючи на волі, підозрюваний зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити злочинну діяльність, ухилятись від слідства та суду.

Практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним у цьому кримінальному провадженні.

Підстави, які б свідчили про неможливість утримання його в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я, відсутні.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України « Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини », тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( « Летельє проти Франції » ( Letellier v France ), 12369 / 86, 26 червня 1991 року ).

З врахуваннях сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, в силу характеру вчиненого діяння та одночасної потереби у проведенні слідчих ( розшукових ) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.5 ст. 182 КПК України).

З урахуванням ч.1, п.3 ч.5 ст. 182 КПК України, з урахуванням особи підозрюваного, його ролі у вчиненні злочину, його майнового стану та процесуальної поведінки, визначити розмір застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38 420 грн. 00 коп., яка буде достатньою для виконання покладених на нього обов`язків.

Норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею , які будуть покладені на підозрюваного.

Відповідно, покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Дарницького ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виглялу тримання під вартою, за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005300 від 17 липня 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Батумі, Грузія, грузина, громадянина Грузії, офіційно не працюючого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, - задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 15 вересня 2019 року із визначенням розміру застави (правом внесення застави) у розмірі двадцяти прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38 420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) гривень 00 (нуль) копійок.

Час тримання під вартою відраховувати з фактичного затримання, тобто - з 17 липня 2019 року 14 години 15 хвилин.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власносності.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду, а також виконувати наступні обов`язки:

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: