Номер провадження: 11-кп/813/1270/19
Номер справи місцевого суду: 511/1443/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області, від 20.06.2019 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України у кримінальному провадженні №0000390, внесеному до ЄРДР 09.04.2019 року

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області, від 20.06.2019 року, було задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України у кримінальному провадженні №0000390, внесеному до ЄРДР 09.04.2019 року.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій вказував на те, що ризики не доведені, підозра необґрунтована і не підтверджується доказами, вказував на наявність соціальних зв`язків.

У зв`язку з викладеним, обвинувачений просить скасувати оскаржену ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області, від 20.06.2019 року в постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_8 і обвинувачений ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний
суд залишити оскаржену ухвалу без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що вона відповідає приписам вказаної норми кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався суд при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 331 КПК України КК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовую, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
На думку апеляційного суду, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст.199, 331 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого з огляду на таке.
Злочин, передбачений ч.2 ст. 121 КК України, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком судді стосовно існування ризику переховування від органу досудового розслідування чи суду, зважаючи на покарання, яке загрожує обвинуваченому, в разі визнання його винуватим.
Крім того, на думку апеляційного суду, районний суд прийняв до уваги той факт, що ОСОБА_9 не одружений, офіційно не працевлаштований, перед затриманням не проживав за місцем реєстрації.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення відносно того, що ОСОБА_9 може незаконно впливати на свідків і потерпілих, анкетні дані і відомості про місце проживання яких обвинуваченому відомі.
Також в оскарженій ухвалі суд зазначив про агресивну поведінку учасників процесу у судовому засіданні і позицію потерпілої.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор вказував на те, що наявні ризики у вказаному кримінальному провадженні не зменшилися.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, взявши до уваги обставини вчинення злочину, прийшов до обґрунтованого висновку, що в цьому випадку суспільний інтерес перебування обвинуваченого під вартою, переважає особистий інтерес обвинуваченого.
Твердження обвинуваченого про міцність соціальних зв`язків, а саме наявність малолітньої дитини і батьків, не спростовує викладені в оскарженій ухвалі висновки, а наявність зазначених ризиків не дають достатніх підстав вважати, що зазначений соціальний фактор може мати стримуючу дію та сприятиме зменшенню або запобіганню існуючим ризикам.
Що стосується доводів обвинуваченого про відсутність належних доків, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при подальшому розгляді кримінального провадження та прийнятті остаточного рішення за результатами судового розгляду.
Матеріали справи не містять інших даних про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приймає до уваги характер та обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого і вважає, що в даному випадку, продовження строку тримання під вартою є доцільним та обгрунтованим.
Відповідно до положень п.1) ч.1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін;
Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області, від 20.06.2019 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України у кримінальному провадженні №0000390, внесеному до ЄРДР 09.04.2019 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4