Дата документу 22.10.2019 Справа № 333/3753/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/3753/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1266/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_9 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Перекопи, Красноперекопського району АР Крим, який має середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-03.04.2002 р. апеляційним судом Херсонської області за ст.93 «б», ч.4 ст.296 КК України (ред. 1960 р.) до 10 років позбавлення волі;

-21.05.2014 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, 69, 395,70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 21.11.2014 по відбуттю терміну покарання;

-26.01.2017 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. 25.05.2017 звільнений з-під варти як такий, що відбув покарання на підставі ухвали апеляційного суду Запорізької області,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 9 місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 19 червня 2017 року. Зараховано у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), в строк призначеного покарання строк перебування ОСОБА_7 під вартою з 19 червня 2017 року по 06 травня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Звільнено ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання з-під варти в залі судового засідання негайно, як такого, що відбув призначене судом покарання.

Обвинуваченого ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України по епізодам крадіжок майна потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 виправдати його у зв`язку з недоведеністю в його діях складу вказаного кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати у справі в сумі 1087,57 грн. ухвалено компенсувати за рахунок держави.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 19.06.2017, приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні під`їзду № 6 будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням у інше приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання наслідків, за допомогою заздалегідь заготовленої спиці, двох викруток та гайкового ключа, пошкодив замок підсобного приміщення, розташованого між 8 та 9 поверхами вищевказаного під`їзду, після чого проник до зазначеної підсобки, звідки таємно викрав велосипед «GIANT GSR 400», із рамою чорного кольору, вартістю 2000 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_29 , після чого зник з місця скоєння злочину разом із викраденим майном, розпорядившись їм в подальшому на власний розсуд, тим самим спричинив матеріальної шкоди ОСОБА_29 на вказану суму.

ОСОБА_7 також обвинувачувався у вчиненні ряду крадіжок майна потерпілих, вчинених за наступних обставин:

27.05.2017, приблизно о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , переконавшись у тому, що його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою власної сили рук, піднявся по решітці вікна квартири, розташованої на першому поверсі будинку та через незачинене вікно, проник на балкон розташованої на другому поверсі квартири АДРЕСА_5 , після чого за допомогою стамески, яку мав при собі, віджав пластикове полотно дверей та проник до вказаної квартири, звідки зі столу в залі, таємно викрав майно що належить ОСОБА_10 , на загальну суму 11550,40 грн.

Крім того, 28.05.2017, приблизно 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля гаражу № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Електровізник», за адресою м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 78 переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору гвинтового ключа, за допомогою гвинтового ключа, який він мав при собі, відкрив двері гаражу № НОМЕР_1 , після чого, проник до вказаного гаража, звідки шляхом вільного доступу, таємно викрав майно що належить ОСОБА_11 , на загальну суму 9934,57 грн.

29.05.2017, в період часу з 09:30 годин до 12:12 годин, ОСОБА_7 , знаходячись біля квартири АДРЕСА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням у житло, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання наслідків, за допомогою пошкодження замка вхідних дверей, проник до вказаної квартири, звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_12 , на загальну суму 10700 грн.

30.05.2017, приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля будинку АДРЕСА_7 , переконавшись в тому що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що неповнолітній ОСОБА_30 біля першого під`їзду вказаного будинку залишив без догляду свої речи, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, яке належить його матері - ОСОБА_13 , а на загальну суму 6931,63 грн.

31.05.2017, в період часу з 08:20 годин до 18:00 годин, ОСОБА_7 , знаходячись біля квартири АДРЕСА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням у житло, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання наслідків, за допомогою пошкодження замка вхідних дверей, проник до вказаної квартири, звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_14 , спричинивши матеріальну шкоду в розмірі 8000 грн.

02.06.2017, в період часу з 02:00 годин до 17:00 годин, ОСОБА_7 , знаходячись біля квартири АДРЕСА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням у житло, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання наслідків, за допомогою пошкодження замка вхідних дверей, проник до вказаної квартири, звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_26 , спричинивши матеріальну шкоду в розмірі 9500 грн.

В період часу 04:00 годин 02.06.2017 до 11:00 годин 05.06.2017, ОСОБА_7 , знаходячись біля квартири АДРЕСА_10 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням у житло, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання наслідків, за допомогою пошкодження замка вхідних дверей, проник до приміщення вказаної квартири, звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_28 , спричинивши матеріальну шкоду в розмірі 7800 грн.

03.06.2017, в період часу з 16:00 годин до 19:00 годин, ОСОБА_7 , знаходячись в будинку АДРЕСА_11 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням у житло, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання наслідків, за допомогою пошкодження замка вхідних дверей, проник до тамбуру квартири АДРЕСА_12 , звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_15 , спричинивши матеріальну шкоду в розмірі 5000 грн.

06.06.2017, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на другому поверсі другого під`їзду будинку АДРЕСА_13 , переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою відмички, яку мав при собі, відчинив замки вхідної двері та проник до квартири АДРЕСА_14 , звідки шляхом вільного доступу таємно викрав майно що належить ОСОБА_16 , спричинивши матеріальну шкоду на суму 6166,67 грн.

07.06.2017, приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на другому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_15 , переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою відмички, яку мав при собі, відчинив замки вхідних дверей та проник до квартири АДРЕСА_13 , звідки з комоду в кімнаті, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_17 , спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 22528 грн.

В період часу з 08:30 годин до 17:50 годин, 07.06.2017, ОСОБА_7 , знаходячись біля квартири АДРЕСА_16 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням у житло, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання наслідків, за допомогою пошкодження замка вхідних дверей, проник до приміщення вказаної квартири, звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_18 , спричинивши матеріальну шкоду в розмірі 8060 грн.

В період часу з 05:00 годин до 17:30 годин, 08.06.2017, ОСОБА_7 , знаходячись біля квартири АДРЕСА_17 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням у житло, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання наслідків, за допомогою пошкодження замка вхідних дверей, проник до приміщення тамбуру вказаної квартири, звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_19 , спричинивши матеріальну шкоду в розмірі 3000 грн.

09.06.2017, приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на п`ятому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_18 , переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою відмички, яку мав при собі, відчинив замки вхідної двері, після чого проник до квартири АДРЕСА_19 , звідки шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_20 , спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 12366,33 грн.

09.06.2017, приблизно 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на другому поверсі другого під`їзду будинку АДРЕСА_15 , переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою відмички, яку мав при собі, відчинив замки вхідної двері, після чого за допомогою стамески, яку він мав при собі, відчинив внутрішні вхідні двері та проник до квартири АДРЕСА_20 , звідки шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_21 , спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 14900 грн.

В період часу з 12:10 годин по 18:00 годин, 09.06.2017, ОСОБА_7 , знаходячись біля квартири АДРЕСА_21 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням у житло, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання наслідків, за допомогою пошкодження замка вхідних дверей, проник до приміщення тамбуру вказаної квартири, звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_27 , спричинивши матеріальну шкоду в розмірі 12300 грн.

В період часу з 07:45 годин по 17:00 годин, 12.06.2017, ОСОБА_7 , знаходячись біля квартири АДРЕСА_22 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням у житло, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання наслідків, за допомогою пошкодження замка вхідних дверей, проник до приміщення тамбуру вказаної квартири, звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_22 , спричинивши матеріальну шкоду в розмірі 26400 грн.

14.06.2017, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля гаражу, який розташований біля будинку АДРЕСА_23 , переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою металевого лому, який він мав при собі, віджав металевий лист стіни та проник до вказаного гаражу, звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_23 , спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 8298,36 грн.

15.06.2017, приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на п`ятому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_24 , переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою відмички, яку мав при собі, відчинив замки вхідної двері, після чого проник до квартири АДРЕСА_1 , звідки шляхом вільного доступу, таємно викрав майно що належить ОСОБА_31 , спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 3650 грн.

18.06.2017 приблизно о 23 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на четвертому поверсі другого під`їзду будинку АДРЕСА_7 , переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою відмички, яку мав при собі, відчинив замки вхідних дверей, після чого проник до квартири АДРЕСА_25 , звідки із кімнати шляхом вільного доступу таємно викрав майно, що належить ОСОБА_25 спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 15724,99 грн.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування були кваліфіковані по епізодам викрадення майна потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_28 , ОСОБА_26 ОСОБА_16 ОСОБА_12 ОСОБА_15 ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19 ОСОБА_20 ОСОБА_21 ОСОБА_27 ОСОБА_22 ОСОБА_24 ОСОБА_25 ОСОБА_10 за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло, вчинене повторно.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування були кваліфіковані по епізодам викрадення майна потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_23 за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування були кваліфіковані по епізоду викрадення майна потерпілої ОСОБА_13 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

За вказаними епізодами ОСОБА_7 було виправдано фактично за недоведеністю, що це кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим, однак у вироку зазначено за недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , вказує, що не піддаючи сумніву доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України за епізодом крадіжки від 19.06.2017 щодо потерпілої ОСОБА_29 , оскаржує вирок в частині визнання ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України та ч.3 ст.185 КК України. Вважає вирок в частині виправдання обвинуваченого є незаконним, невмотивованим, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Так, судом упереджено та неправомірно взято до уваги одні докази та необґрунтовано спростовано інші; надано невірну оцінку показанням свідків ОСОБА_32 та ОСОБА_33 ; неправомірно не взято до уваги протоколи пред`явлення особи для впізнання; неправомірно визнано неналежними та такими, що не містять будь-яких доказів протоколи проведення слідчих експериментів за участю обвинуваченого. Також зазначає, що судом визнано допустимими, проте неналежними деякі з доказів, наданих стороною обвинувачення, однак які саме докази визнано неналежними судом у вироку не роз`яснено. В той же час, прокурор зазначає, що допитаний в судовому засіданні обвинувачений не визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинах, проте під час останнього слова надав суду пояснення, що саме він вчинив усі інкриміновані злочини. Таким чином, прокурор вважає, що позиція обвинуваченого продиктована бажанням уникнути кримінального покарання. Натомість надані покази потерпілих та свідків, які є обґрунтованими та узгоджуються не тільки між собою, а й з іншими письмовими доказами.

Крім того, прокурор вказує на порушення, допущені при призначенні обвинуваченому покарання, оскільки покарання призначено у тому числі в місяцях.

Також, на думку прокурора судом порушено вимоги кримінального процесуального закону, у зв`язку з тим, що вирок судом оголошено за відсутності потерпілих, та в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про їх належне повідомлення.

На підставі викладеного прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора; обвинуваченого і його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважали вирок законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не досліджує і не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 по епізоду крадіжки велосипеду у потерпілої ОСОБА_29 , оскільки питання про це в апеляційній скарзі не порушується і ніким з учасників провадження не оскаржується.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно зі ст.368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно з ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи виправданою суд у вироку зазначає формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

На переконання колегії суддів вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, обставини які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Згідно з положеннями статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Дана презумпція невинуватості є одним із основних принципів сучасного кримінального провадження, що в Україні визнана відправною точкою правосуддя. Окрім того, це положення закріплено в пункті 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, в якій зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального злочину вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку.

За приписами ч.ч. 2, 4 статті 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. При цьому, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Суд, проаналізувавши усі докази на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, прийшов до висновку, що докази підтверджували лише факти вчинення згаданих злочинів (крадіжок), проте, не доводили поза розумним сумнівом, що їх вчинив саме ОСОБА_7 .

Зі вказаними висновками суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів.

Так, апеляційна скарга може бути задоволена апеляційним судом у разі, якщо вона містить посилання на те, в чому полягає неправильність оскаржуваного вироку та містить визначені чинним процесуальним законом підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції. Лише за об`єктивного підтвердження таких підстав можливе скасування оскаржуваного вироку. В апеляційній скарзі прокурор ще раз цитує докази та доводи із обвинувальних актів, яким надана правова оцінка судом першої інстанції, формально виражає незгоду з цією оцінкою доказів, однак не спростовує об`єктивними даними висновки суду.

Колегія суддів не погоджується з доводами прокурора про те, що суд упереджено та неправомірно взяв до уваги одні докази та необґрунтовано відкинув інші, адже підстави для визнання доказів неналежними чи недопустимими, суд у вироку зазначив, і належним чином мотивував свої висновки з цього приводу, в тому числі з доречними посиланнями на практику ЄСПЛ.

Суд дав оцінку показанням свідків ОСОБА_32 та ОСОБА_33 і встановив, що ОСОБА_7 продавав вказаним свідками майно, однак дійшов правильного висновку, що майно, яке придбали свідки, не могло вважатися тим, що викрадено у ті дні, в тих місцях, у тому обсязі та за тими ознаками, що вказані в обвинувальних актах.

Факт того, що свідки були допитані в суді майже через півтора роки після проведення слідчих дій за їх участю на досудовому розслідуванні, не усувають сумніви, що продані обвинуваченим згаданим свідкам речі були саме тими, які викрадалися у потерпілих.

Суд також дав оцінку документам у провадженні, а саме: протоколам пред`явлення особи для впізнання за фотокартками; протоколам слідчих експериментів; навівши мотиви, через які дійшов висновку про їх неналежність, з огляду на безпосереднє дослідження цих доказів.

Дійсно, вказані докази є документами, однак джерелом їх походження є інформація, яка здобута на підставі показань свідків чи обвинуваченого, тому доводи апелянта в сенсі того, що ці докази мали бути досліджені виключно як документи, а не як показання, колегія суддів вважає помилковими.

Позиція обвинуваченого суперечила його поясненням вказаним в протоколах слідчих експериментів. Ці пояснення повністю повторювали фабули інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, що з урахуванням кількості епізодів кримінальних правопорушень та нетривалого проміжку часу між їх вчиненими (17 епізодів менше ніж за місяць), різного способу проникнення у приміщення (вибивання ногою, за допомогою відмички, за допомогою лому тощо), кількість викрадених речей по окремим епізодам (фізична можливість обвинуваченого перенесення такої кількості речей), викликали обґрунтований сумнів у їх правдивості. Обвинувачений в суді пояснив, що під час слідчого експерименту в Комунарському районі він нічого не пояснював, ця слідча дія проводилась без захисника. Подальші слідчі дії хоча і проводились за участю захисника, однак так само він не надавав будь-яких пояснень. Перевірити ці обставини суд був позбавлений можливості. Протоколи слідчих експериментів не мали фото чи відео додатків з фіксацією слідчих дій, хоча у них зазначалося, що при проведенні слідчих дій використовувався цифровий фотоапарат.

Свідок ОСОБА_34 не був допитаний безпосередньо в суді, тому колегія суддів вважає, що висновки суду про неможливість визнання допустимими доказами протоколи впізнання за участю цього свідка є правильними.

Доводи апелянта, що суд не вказав, які з допустимих доказі були визнані судом неналежними, не може розцінюватися як підстава для скасування вироку. Дійсно, суд прямо про це не зазначив, однак з аналізу вироку можна встановити, що такими доказами (хоча допустимими однак неналежними) є ті, які здобуті в порядку КПК України, однак які не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню. До прикладу можна навести протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , які були допустимими на відміну від протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_35 і ОСОБА_36 , які допустимими не були.

Хоча це прямо не впливає на сутність прийнятого рішення (адже ОСОБА_7 був виправданий за недоведеністю вчинення ним злочинів), однак суд обґрунтовано зазначив про те, що стороною обвинувачення за частиною епізодів не було надано доказів, які підтверджували розмір заподіяних збитків (судово-економічних чи судово-товарознавчих експертиз), при тому, що усі злочини, вчинення яких інкримінувалося обвинуваченому, мали матеріальний склад.

Відсутність під час проголошення вироку потерпілих (на чому також акцентував увагу апелянт) зважаючи, що ряд з них не приймали участь в судових засіданнях, в жодному випадку не свідчить про незаконність вироку, оскільки присутність потерпілих під час проголошення вироку є правом, а не обов`язком останніх.

Колегією суддів також не встановлено порушень при призначенні судом покарання обвинуваченому.

Відповідно до ст.73 КК України строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах.

Положення ст.63 КК України визначає мінімальний і максимальний строк на який може бути встановлений такий вид покарання як позбавлення волі, а саме від 1 року до 15 років. Санкція ч.3 ст.185 КК України визначає межі покарання від трьох до шести років позбавлення волі. При цьому, зазначені положення загальної і особливої частини КК України в жодному випадку не вказують, що покарання у виді позбавлення волі має бути визначено виключно роками. Є очевидним, що у певних випадках покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки буде необґрунтовано м`яким, тоді як на строк 4-х, 5-ти чи 6-ти років необґрунтовано суворим. Законодавцем визначенні відповідні межі, саме для призначення справедливого покарання з урахуванням усієї різноманітності можливих обставини (що обтяжують і пом`якшують покарання, що характеризують особу винного, тяжкості кримінального правопорушення).

Відтак доводи прокурора на предмет неправильного застосування судом положень закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому покарання за ч.3 ст.185 КК України є помилковими, з огляду на неправильне тлумачення нею ряду положень загальної і особливої частини КК України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 за епізодом крадіжки майна потерпілої ОСОБА_29 , а також в частині виправдання обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні за рештою епізодів є законним, обґрунтованим і вмотивованим. Порушень кримінального й кримінального процесуального законодавства, що тягнуть скасування вироку, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2019 року, ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4