Справа № 333/4205/19
Провадження № 1-кп/333/591/19
ВИРОК
Іменем України
09 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Запоріжжі, громадянки України, українки, освіта повна середня, незаміжньої, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у скоєнні злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2019 року, у денний час доби, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, упевнившись у відсутності можливих свідків та очевидців, а також усвідомлюючи, що її дії носять таємний характер, з метою особистого збагачення, таємно викрала золоту каблучку, вагою 4,27 г, вартістю 3928 грн, що належить її матері ОСОБА_4 .
Після цього, ОСОБА_5 разом з викраденим майном покинула місце скоєння злочину, тим самим розпорядилась ним на власний розсуд, чим завдала потерпілій матеріальних збитків на вказану суму.

19.06.2019 року, у денний час доби, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, упевнившись у відсутності можливих свідків та очевидців, усвідомлюючи, що її дії носять таємний характер, з метою особистого збагачення, таємно викрала золоту каблучку, вагою 6,0 г, вартістю 5520 грн, що належить її матері ОСОБА_4 .
У подальшому, ОСОБА_5 разом з викраденим майном покинула місце скоєння злочину, тим самим розпорядилась ним на власний розсуд, чим завдала потерпілій матеріальних збитків на вказану суму.

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 надійшов 22.07.2019 року, відповідно до якого остання обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка) та ч.2 ст.185 КК України за ознакою повторності.

У підготовчому судовому засіданні потерпіла повідомила, що вона з обвинуваченою уклали угоду про примирення. Згідно вказаної угоди, 08 липня 2019 року між потерпілою та обвинуваченою у кримінальному провадженні №0002131, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2019 року у порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, за спільною ініціативою та обопільною згодою укладено угоду про примирення.
У судовому засіданні обвинувачена визнала свою вину у скоєнні злочинів, передбачених ч.1,2 ст.185 КК України, у повному обсязі та пояснила, що зможе виконати усі умови, передбачені угодою. Потерпіла підтвердила що жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має.
ОСОБА_5 та потерпіла підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити, призначивши узгоджену в ній міру покарання.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення.
На виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачена усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до неї застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.
Таким чином, суд, заслухавши потерпілу, обвинувачену, думку прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України дійшов до такого.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У п. 113 рішення ЄСПЛ у справі «Коваль проти України» від 19 жовтня 2006 року, суд наголосив, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення».
Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роу і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28 жовтня 2010 року та «Боротюк проти України» від 16 грудня 2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «… ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»).
Пунктом 1 частини 1 статті 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1,2 ст.185 КК України, які згідно ст.12 КК України, є злочинами середньої тяжкості.
Зі змісту угоди про примирення від 08.07.2019 року вбачається, що вона відповідає вимогам, встановленим в ст. 471 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.
Відповідно до умов зазначеної угоди ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.ч.1,2 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин та покарання, яке повинна понести обвинувачена. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч.1 ст.185 КК України у вигляді арешту, строком на 3 місяці, за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На покарання у виді 1 року позбавлення волі. Враховуючи вимоги ст.75 КК України обвинувачена буде звільнена від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.2 та п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Матеріальних та моральних претензій сторони одна до одної не мають і цивільний позов по справі не був заявлений.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні сторонам угоди.
Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди прокурором надані матеріали провадження №0002131, які судом вивчені на предмет наявності скарг обвинуваченої та потерпілої під час досудового розслідування, але останні відсутні.
Також, суд переконався, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а потерпіла розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.
Судом встановлено, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.ч.1,2 ст.185 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачена може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, і обставини, що пом`якшують її покарання, а саме: щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
Приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України та КК України, враховуючи, що обвинуваченій ОСОБА_5 роз`яснені та зрозумілі наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав та необхідність затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 і обвинуваченою ОСОБА_5 та призначення останній узгоджених сторонами виду та міри покарання.
Цивільний позов, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Встановлено, що слідчий своєю постановою від 05.07.2019 року визнав речовими доказами специфікацію №1, №3 ломбарду ПТ «Климчук і компанія «Ломбард Капітал».
Відповідно до п.7 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання. Таким чином, вказані документи необхідно залишити зберігати у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 99, 100, 370, 373, 374, 468, 469, 471, 473 - 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 08.07.2019 року у кримінальному провадженні №0002131, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2019 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 і обвинуваченою ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_5 покарання:
- за ч.1 ст.185КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту;
- за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 остаточно призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Згідно вимог ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речовий доказ: специфікацію №1, №3 ломбарду ПТ «Климчук і компанія «Ломбард Капітал» - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:
- обвинуваченою виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 5-7 ст. 474 КПК України, у тому числі, не роз`яснення їй наслідків укладення угоди;
- потерпілою, виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 6-7 ст. 474 КПК України,
- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1