Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2159/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року. Житомирський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 жовтня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000522 за ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
Вказаною ухвалою суду першої інстанції за клопотанням прокурора продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів до 23 грудня 2019 року під час судового розгляду кримінального провадження № 0000522 за ч. 3 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Цією ухвалою також продовжено до 24 грудня 2019 року строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду в частині продовження щодо нього строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, або змінити ухвалу та зменшити визначений судом розмір застави до мінімального розміру, передбаченого ст. 182 КПК України. Твердить про необґрунтованість ухвали суду, недоведеність прокурором існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; можливість застосування іншого виду запобіжного заходу; неповне врахування тих даних, що він має постійне місце проживання з матір`ю, братом та сестрою, з 6 років виховувався без батька. Вказує також, що суд не вказав своїх висновків за його письмовим клопотанням про зміну міри запобіжного заходу.

Заслухавши доводи захисника та обвинуваченого в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Згідно ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З матеріалів справи видно, що з 25.06.2019 до даного часу Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0000522 за ч. 3 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які обвинувачуються у вчиненні 23.04.2019 в с. Чижівка Новоград-Волинського району Житомирської області за попередньою змовою групою осіб таємного викрадення чужого майна на суму 62591 грн. 42 коп., поєднаного з проникненням у житло.

Ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25.04.2019 щодо обвинуваченого ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.07.2019 з визначенням застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 76840 грн.

Ухвалою того ж суду від 29.08.2019 вказаний запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 було продовжено до 28.10.2019.

Вказаними ухвалами враховано обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, дані про особу ОСОБА_7 , який не працює та не навчається, не має міцних соціальних зв`язків, а також існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, - можливого переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.

У судовому засіданні 24.10.2019 були заявлені клопотання: прокурором про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу щодо нього на більш м`який у виді цілодобового домашнього арешту.

При розгляді вказаних клопотань у нарадчій кімнаті з постановленням відповідної ухвали суд першої інстанції не допустив істотних порушень вимог КПК України.

У справі є дані про те, що вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06.04.2017 ОСОБА_7 було засуджено за ст. ст. 289 ч. 1, 289 ч. 2, 75, 76 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 2 роки. Ухвалою того ж суду від 18.04.2019 ОСОБА_7 було звільнено від покарання за вказаним вироком від 06.04.2017 на підставі ч. 1 ст. 78 КК України.

На час вчинення інкримінованого йому злочину (23.04.2019) та на даний час ОСОБА_7 є таким, що не має судимості згідно положень ч. 3 ст. 88 КК України.

З врахуванням тяжкості обвинувачення ОСОБА_7 , вищевказаних даних про його особу та продовження існування ризиків можливого переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо цієї особи.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та мотивованого висновку про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе гарантувати належної процесуальної та суспільної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 та не запобігатиме вищевказаним ризикам, визначеним у ст. 177 КПК України.

При цьому судом першої інстанції було фактично перевірено доводи захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 на домашній арешт.

Невказання в ухвалі висновків розгляду відповідних клопотань сторони захисту не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Дані про особу обвинуваченого, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, не спростовують правильності вказаного висновку суду з врахуванням вищевказаних обставин.

Водночас, судом першої інстанції необґрунтовано не було розглянуто питання про можливість зменшення розміру застави, за умови сплати якої обвинувачений ОСОБА_7 підлягає звільненню з під варти.

З врахуванням тяжкості обвинувачення, стадії судового розгляду, на якій судом вже допитані свідки та потерпілий, та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який частково визнає себе винним, заперечуючи лише вартість викраденого майна, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зменшення до мінімального розміру суми застави, визначеної судом першої інстанції ОСОБА_7 з 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 76 840 гривень до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38400 гривень.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24.10.2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000522 за ч. 3 ст. 185 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_7 змінити.

Зменшити встановлений судом розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38400 грн.

В решті вказану ухвалу суду першої інстанції залишити без зімн.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Судді :