Ухвала
08 листопада 2019 року
м. Київ
справа № 318/1602/15-к
провадження № 51-5539ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 23 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 25 серпня 2016 року,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.

Перевіривши порядок та строки касаційного оскарження відповідно до вимог ст. 426 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, що її подала.
Так, згідно з ч. 2 ст. 426 КПК касаційну скаргу на судові рішення може бути подано особою протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк із дня вручення йому копії судового рішення.
Касаційну скаргу засудженим ОСОБА_4 подано 02 листопада 2019 року, тобто після закінчення строку касаційного оскарження.
Так, колегією суддів встановлено, що зазначена скарга містить клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, зокрема, засуджений ОСОБА_4 просить поновити строк касаційного оскарження, оскільки вважає, що пропустив його

з поважних причин, зазначає, що достеменно не знав, чи оскаржено захисником судові рішення щодо нього в касаційному порядку, тому вирішив самостійно подати касаційну скаргу, втім зробив це через значний проміжок часу.
У рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» викладено висновок Європейського суду з прав людини про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом із тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.
Врахувавши викладене, та беручи до уваги те, що пройшов значний проміжок часу, а саме більше трьох років з дати прийняття рішення судом апеляційної інстанції, про яке засуджений ОСОБА_4 був обізнаний, оскільки був присутній

під час апеляційного розгляду, а також зважаючи на відсутність об`єктивних причин, які б перешкоджали засудженому особисто звернутись з касаційною скаргою, колегія суддів дійшла висновку, що наведені засудженим причини пропуску строку касаційного оскарження не є поважними, а тому підстави

для поновлення такого строку відсутні.
За таких обставин відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК суд вважає,

що ОСОБА_4 слід повернути касаційну скаргу у зв`язку з її поданням після закінчення строку касаційного оскарження та відсутністю підстав для поновлення такого строку.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 в поновленні строку

на касаційне оскарження судових рішень.
Касаційну скаргу на вирок Василівського районного суду Запорізької області

від 23 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 25 серпня 2016 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Судді: