Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/390/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2019 року. м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 квітня 2019 року, за яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кропивницький, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, безробітного, зареєстрованого та такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 24.07.2015 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. ст. 75, 104 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців;

- 16.03.2018 року вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців;

- 14.05.2018 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

- 02.11.2018 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

- 12.02.2019 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців;

визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного попереднім вироком, більш суворим покаранням, призначеним даним вироком, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Цим же вироком засуджено: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років без конфіскації майна; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років без конфіскації майна; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, на підставі ст. 75, ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки.

Вирок стосовно означених осіб не оскаржується.

Вироком вирішено питання речових доказів та цивільних позовів.

Ухвалено стягнути з обвинувачених на користь держави процесуальні витрати у розмірі 7 366 гривень 32 копійки, із яких з обвинуваченого ОСОБА_9 81 гривня 84 копійки.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого групою осіб, за попередньою змовою повторно.
Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

З 06 години 30 хвилин по 18 годину 30 хвилин 12 листопада 2015 року, точного часу судом не встановлено, неповнолітні ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_9 , за попередньою змовою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшли до домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_13 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, неповнолітні ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та неповнолітній ОСОБА_9 , діючи умисно, цілеспрямовано, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, таємно, повторно, впевнившись в тому, що за ними ніхто не спостерігає та їх дії не будуть помічені, неповнолітній ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою з неповнолітніми ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , перестрибнули через паркан, яким огороджена територія домоволодіння, підійшли до вікна приміщення, за допомогою раніше заготовленої металевої фомки, відчинили металопластикове вікно, через яке проникли до будинку.

Будучи всередині будинку, викрали належне потерпілій ОСОБА_13 майно, а саме: мобільний телефон «Samsung LaFleur GT - S 5230 Garnet Red», вартістю 1 580 грн.

З місця вчинення кримінального правопорушення неповнолітні ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_14 майнову шкоду на суму 1 580 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить змінити вирок суду першої інстанції, пом`якшити призначене йому покарання, врахувати, що він розкаявся у вчиненому, визнав повністю свою вину, обіцяє більше не скоювати подібне, зобов`язується відшкодувати потерпілій завдану шкоду.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , та підтримав подану останнім апеляційну скаргу, думку адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , залишила вирішення апеляційної скарги на розсуд суду, думку прокурора, яка заперечила задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, підтверджені зібраними доказами, що містяться у матеріалах провадження, і в порядку апеляційного оскарження не заперечуються.

Кваліфікація дій ОСОБА_9 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Відтак, колегія суддів вважає доведеною винуватість ОСОБА_9 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого групою осіб, за попередньою змовою повторно, а кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України правильною.
Обвинувачений просить змінити вирок суду першої інстанції, пом`якшити призначене йому покарання, врахувати, що він розкаявся у вчиненому, визнав повністю свою вину, тобто, вважає призначене йому покарання занадто суворим.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», - відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог закону, зокрема, згідно із вимогами ст. 65 КК України, врахував всі передбачені даною нормою закону України про кримінальну відповідальність обставини.
Враховано, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив умисний тяжкий корисливий злочин.

Обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в КЗ «Обласний наркологічний диспансер» та в КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» не перебуває, раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став та вчинив нові злочини, згідно з актом служби у справах дітей ВК КМР від 07.12.2015 року у ОСОБА_9 наявні всі комунальні зручності для умов проживання.

Взято судом першої інстанції до уваги висновки представників управління з питань захисту прав дітей міської ради м. Кропивницький та представника Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області з приводу того, що ОСОБА_9 перебуває на обліку служби у справах дітей ВК КМР як такий, що перебуває у складних життєвих обставинах через невиконання батьками своїх обов`язків; представник Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області зазначив, що ОСОБА_9 неодноразово судимий, батьки з виконанням своїх батьківських обов`язків не справляються.

Встановлено, що обставинами, які пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 , є щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Вказані обставини належно судом враховані.

Обставин, які обтяжують покарання, - не встановлено.

З належним урахуванням всіх зазначених обставин, суд першої інстанції, застосувавши положення ч. 4 ст. 70 КК України, визначив обґрунтоване покарання обвинуваченому ОСОБА_9 .

У конкретному випадку призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам пропорційності покарання тяжкості правопорушення, не є надмірним, а є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, таким, що відповідає меті покарання.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, тоді як оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 квітня 2019 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала Кропивницького Апеляційного Суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_9 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4