ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/2877/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 628/3723/18-к
Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 01 серпня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Цією ухвалою продовжено строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , 1962 року народження до 29 вересня 2019 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на інший не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений послався на те, він має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, а також захворювання шлунково-кишкового тракту, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до нього, занадто суворий, існує можливість змінити його на інший, не пов`язаний із позбавленням волі. Крім того існування обґрунтованої підозри не є підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.

Зазначив, що він не має наміру переховуватись від суду, позбавлений можливості спотворити, знищити, сховати докази по справі, не має потреби впливати на свідків, оскільки останні вже були допитані.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, а також думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, а саме: ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, злочин у якому обвинувачується ОСОБА_8 , а саме за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України останній вчинив у період іспитового строку, встановленого вироком Куп`янського міського суду від 21 червня 2018 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що свідчить про не бажання ОСОБА_8 стати на шлях виправлення, доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого стосовно наявності міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, а також наявність захворювання шлунково-кишкового тракту не стали для останнього стримуючим фактором від вчинення нового злочину, а саме за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, наслідок чого існує ризик того, що ОСОБА_8 продовжить свою злочинну діяльність та може переховуватись від правосуддя, оскільки злочин за вчинення якого стосовно ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, внаслідок чого, останній може переховуватися від правосуддя з метою уникнення покарання.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінується ОСОБА_8 , а саме того, що він вчинений з метою позбавлення життя іншої особи, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.
На час проведення апеляційного розгляду ризики того, що обвинувачений продовжить свою злочинну діяльність, почне переховуватися від правосудя, що існували на момент обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з вищенаведених обставин, про які слушно вказував прокурор, як в суді першої інстанції так і при розгляді апеляційної скарги обвинуваченого.
З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 01 серпня 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

________________ ________________ _______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4