Справа № 333/3865/19
Провадження № 1-кп/333/556/19
В И Р О К
Іменем України
29 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Запоріжжя, освіта середня, холостого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-07.11.2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., покарання виконано 21.11.2014 року;

-27.03.2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

-04.12.2015 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. 17.05.2019 року звільнений з Каменської виправної колонії № 101 у зв`язку із відбуттям строку покарання, -

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що останній, будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих кримінальних правопорушень (злочинів), судимість за які у встановлений законом строк не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив аналогічне кримінальне правопорушення (злочин) проти власності за наступних обставин.

29.5.2019року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи прямим умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в якості гостя в приміщенні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, упевнившись у відсутності можливих свідків та очевидців, а також усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, шляхом вільного доступу, з метою особистого збагачення, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung» Galaxy Grand GT - 19082MBASKEK, в корпусі кольору синій металік, вартістю 3350 гривень 00 копійок, що належить потерпілому ОСОБА_4 . Після чого, ОСОБА_7 разом з викраденим майном покинув місце скоєння кримінального правопорушення (злочину), розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на 3350 грн. 00 коп.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

У судовому засіданні від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшло клопотання про затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим та обвинуваченим від 06.11.2019 року, відповідно до якої обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, сторони погодились на призначення покарання, при цьому зазначили, що потерпілий не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст. 476 КПК України.

При проведенні судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення беззастережно визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та потерпілим угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення, наполягав на затвердженні угоди, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу, та просить суд затвердити укладену угоду.
Потерпілий просив суд затвердити укладену між ним та обвинуваченим угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України. Заподіяна шкода відшкодована повністю. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
Прокурор не заперечує проти затвердження угоди, просить призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Заслухавши думку учасників провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Згідно зі ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, віднесене до злочину середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.
Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, згідно ст. 66 КК України, судом визнається як обставина, яка пом`якшує покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. 471 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.

Перед затвердженням угоди про примирення суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 374, 473, 474, 476 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 06.11.2019 року у кримінальному провадженні № 0001816 між потерпілим у цьому провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений в Запорізькій апеляційний суд через Комунарський районний суд м. Запоріжжя на протязі 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення: обвинуваченим - з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4,6,7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором: виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1