Справа № 509/4564/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2019 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, холостого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваному у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001382 від 22.08.2019 року, внесеному до ЄРДР за ч. 1 ст. 121 КК України, під час якого встановлено, що 22.08.2019 р. о 02:00 год., в той час як ОСОБА_8 йшов пішки по вул. Дністровська в с. Миколаївка Овідіопольського району Одеської області, по якій в цей же момент на автомобілі марки «Toyota Camry», д/н НОМЕР_1 пересувалися ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які побачивши Войновського, зупинилися біля нього навпроти житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Далі, ОСОБА_9 запитав у Войновського, що він тут робить, однак останній в грубій формі вживаючи при цьому нецензурні слова в бік ОСОБА_9 , відповів, щоб вони їхали далі. Однак, вказані слова образили ОСОБА_12 , який сидів на задньому сидінні автомобіля, у зв`язку чим він вийшов із салону автомобіля та підійшов до ОСОБА_8 , внаслідок чого між ними виникла сварка. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, ОСОБА_8 , дістав з кишені шортів, в які був одягнений, ніж та тримаючи його в правій руці умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар в ліву частину грудної клітини потерпілого ОСОБА_12 . В цей час ОСОБА_9 вийшов із автомобіля та підбіг до Войновського, який продовжуючи свої протиправні дії, наніс не менше трьох ударів потерпілому ОСОБА_9 в область лівої частини грудної клітини.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 , потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючих поранень грудної клітини.

Злочинні дії ОСОБА_8 підтверджуються зібраними доказами, а саме :

- протоколом огляду місця події від 22.08.2019 р. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заявою ОСОБА_9 ;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ;
- заявою ОСОБА_10 ;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11
- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7
- довідкою з Овідіопольської районної лікарні.
22.08.2019 року о 11:45 год. Войновського затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22.08.2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчий та прокурор клопотання підтримали, просять суд його задовольнити, мотивуючи клопотання тим, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та призначеного покарання, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання слідчого заперечували з підстав необґрунтованості підозри і невірної кваліфікації дій ОСОБА_8 , існуванням постійного місця проживання та відсутністю судимостей.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши додані до клопотання докази, суд вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України - кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою - є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, судом враховується правова позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п. 4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Войновський підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за який законом передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, які дають підстави вважати про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також унеможливлюють застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу під час досудового розслідування, а саме : ОСОБА_8 не працює, не має джерела доходів та засобів існування, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; може вчинити інше кримінальне правопорушення для приховування попереднього чи продовжити займатися злочинною діяльністю, а також з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та у зв`язку з тим, що на даний час триває досудове розслідування, підозрюваний може у будь-який незаконний спосіб впливати на обох потерпілих та свідків з метою надання неправдивих свідчень, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, адже проживає з ними в одному с. Миколаївка та знає потерпілих та свідків.
Суд вважає, що в даному випадку наявність у підозрюваного постійного місця проживання та відсутність судимостей - не може слугувати достатнім стримуючим фактором, в повній мірі здатним запобігти зазначеним вище ризикам.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В порядку ч. 2 ст. 194 КПК України прокурором було доведено слідчому судді наявність обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.
Суд звертає увагу на вимоги ч. 5 ст. 193 КПК України, відповідно до якої - будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного та наведеної практики ЄСПЛ - підстави обрання виключного запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 є цілком обґрунтованими.
Твердження захисника про нібито невірну кваліфікацію дій ОСОБА_8 та необґрунтовану підозру є суб`єктивним судженням захисника, яке не базується на нормах КПК України і не підтверджено допустимими доказами, а тому суд виходить з того, що на сьогодні підозра ОСОБА_8 у скоєнні злочину за ч. 1 ст. 121 КК України є обґрунтована.
З урахуванням тяжкості злочину в якому підозрюється ОСОБА_8 та в зв`язку з тим що, він підозрюється у скоєнні умисних тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, суд, в даному випадку вважає можливим не визначати розмір застави в порядку ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177,178,183,193,194 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 11:45 годин 20 жовтня 2019 року без визначення застави.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 днів, який обчислюється з моменту затримання підозрюваного, тобто з 11:45 годин 22 серпня 2019 року до 11:45 годин 20 жовтня 2019 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 20 жовтня 2019 року о 11:45 годині.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення, а іншими особами з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1