Справа № 128/1783/19
УХВАЛА

30 липня 2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 , у присутності представника ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)» ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції в дистанційному провадженні з Державною установою «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз 20 червня 2018 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`якимвідповідно до ст. 82 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України, в якому він просить замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким, оскільки за час відбування покарання зарекомендував себе позитивно, працевлаштований на виробництві установи різноробочим, має заохочення, стягнень не має.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити. Суду пояснив, що не хоче перебувати в місцях позбавлення волі, хоче працювати, тому просить замінити йому покарання на обмеження волі, на даний час в установі працює, але важкі роботи виконувати не може, оскільки його болить спина. Вину в скоєнні злочину визнає, вирок Жмеринського міськрайонного суду від 20.06.2018 не оскаржував.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_5 в судовому засіданні при розгляді даного клопотання поклався на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, оскільки засуджений своєю поведінкою не довів, що став на шлях виправлення, має вже четверту судимість, згідно матеріалів особової справи працює лише з листопада 2018 року по лютий 2019 року, комісією йому було відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України.

Представник Спостережної комісії при Вінницькій районній державній адміністрації в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоч в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду заяви засудженого ОСОБА_4 .

Вивчивши клопотання засудженого, вислухавши його пояснення, з`ясувавши позицію прокурора та представника установи відбування покарань, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд дійшов такого висновку.
У відповідності до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, в тому числі й питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Судом установлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання в Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20 червня 2018 року, яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_4 , початком строку відбування покарання є 20 червня 2018 року, а кінцем строку відбування покарання 20 червня 2021 року. В місцях позбавлення волі ОСОБА_4 знаходиться з 20 червня 2018 року. В Державну установу «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» прибув 23 серпня 2018 року. За час відбування покарання в Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» засуджений до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має одне заохочення. Працевлаштований на виробництві установи в бригаді № 8 в якості різноробочого, ініціативи в роботі не проявляє. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе.Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення».Підтримує соціально корисні зв`язки з рідними, а саме: з братом шляхом листування та телефонних розмов. Виконавчі листи в установі відсутні. На профілактичному обліку не перебуває.
Застосуванню ст. 101 КВК України (переведенню до дільниці соціальної реабілітації) за формальними ознаками підлягав по відбуттю 1/4 частини строку покарання з 20 березня 2019 року (протокол № 8 від 28.03.2019 комісією відмовлено в застосуванні ст. 101 КВК України, як особі, що не стає на шлях виправлення).
Застосуванню ст. 82 КК України (заміна невідбутої частини покарання більш м`яким) за формальними ознаками підлягає по відбуттю 1/3 частини строку покарання з 20 червня 2019 року (протокол № 21 від 02.07.2019 комісією відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, як особі, що не стала на шлях виправлення).
Застосуванню ст. 81 КК України (умовно-достроковому звільненню) за формальними ознаками підлягатиме по відбуттю 1/2 частини строку покарання з 20 грудня 2019 року.

Згідно з положеннями, викладеними в ч.ч. 1, 3 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
Судом установлено, що ОСОБА_4 є особою, яка на даний час відбула більш як 1/3 частину строку покарання, призначеного судом за умисний злочин середньої тяжкості, при цьому є особою, що раніше неодноразово відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисні злочини.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
З матеріалів особової справи судом установлено, що під час відбування покарання в Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» засуджений ОСОБА_4 працював по договору з листопада 2018 року по лютий 2019 року. Доказів працевлаштування ОСОБА_4 в інші періоди відбування покарання відсутні, дисциплінарних стягнень не має, має лише одне заохочення ще за 09.01.2019, ініціативи в роботі не проявляє, не приділяє дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, достатніх навичок для самостійного виконання робіт із самообслуговування не має.

Також суд враховує ті обставини, що раніше ОСОБА_4 неодноразово відбування покарання за вчинення умисних злочинів, неодноразово вчиняв крадіжки, на шлях виправлення не ставав, знову вчиняв злочини, один раз був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, але після цього продовжував вчиняти злочини. Згідно з вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.06.2018, за яким ОСОБА_4 на даний час відбуває покарання, останній вину у скоєнні злочину не визнавав.
Крім того, вирішуючи питання про заміну ОСОБА_4 покарання на більш м`яке, суд враховує те, що відбування покарання у виді обмеження волі передбачає можливість короткочасного виїзду за межі виправного центру, або ж проживання за межами гуртожитків після відбуття шести місяців строку покарання, що може сприяти вчиненню засудженим нових злочинів.
Отже, судом не встановлено таких грунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_4 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше виправлення засудженого ОСОБА_4 можливе в умовах обмеження волі.
Враховуючи те, що процес виправлення і виховання має бути стабільним та послідовним, суд вважає, що підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 немає.
Крім того, лише 02.07.2019 комісією установи було відмовлено засудженому ОСОБА_4 в застосуванні ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`якимвідповідно до ст. 82 КК України відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

СУДДЯ ОСОБА_1