Справа №577/2467/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/600/19 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2019 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 14.05.2018 року вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, звільненого від призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком в 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 в якій він не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеності своєї вини та правильності кваліфікації своїх дій, просив вирок суду змінити у зв`язку з суворістю призначеного йому покарання, просив призначити йому більш м`яке покарання ніж позбавлення волі строком в 5 років.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 та ст. 72 КК України вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2018 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст. 309, ст. 75 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік визначено виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу, залишено раніше обраний - тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 18 квітня 2018 року та час перебування його під вартою, до набрання вироком законної сили, визначено обраховувати у відповідності з вимогами ст. 72 КК України з розрахунку, що один такий день відповідає одному дню позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 30467,23 грн. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь:

- ОСОБА_9 450 грн. матеріальної шкоди та 700 грн. моральної шкоди;

- ОСОБА_10 12640 грн. матеріальної шкоди;

- ОСОБА_11 12798, 15 грн. матеріальної шкоди;

- ОСОБА_12 1860 грн. матеріальної шкоди;

- ОСОБА_13 13220 грн. матеріальної шкоди;

- ОСОБА_14 43000 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди;

- ОСОБА_15 20000 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди;

- ОСОБА_16 1000 грн. моральної шкоди;

- ОСОБА_17 6451, 80 грн. матеріальної шкоди;

- ОСОБА_18 10664, 72 грн. матеріальної шкоди.

Накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 квітня 2018 року арешт на майно, скасовано.

Долю речових доказів вирішено у відповідності з ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений наголошував на ряді обставин, які, на його переконання, слід визнати як пом`якшуючі його покарання, а саме на том, що: у вчиненому він щиро розкаявся, співпрацював зі слідством, «видав велику кількість майна», раніше не судимий, має слабкий стан здоров`я, переніс хірургічне втручання на шлунку, має хворих батьків похилого віку, які потребують допомоги, має позитивну характеристику, працював та має намір відшкодувати завдані потерпілим збитки перед якими він вибачався. Крім цього, просив врахувати і відсутність обставин, які б могли обтяжити його покарання.

Інші учасники кримінального провадження, апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

До початку апеляційного розгляду від потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_20 на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 надійшли заперечення, в яких вони стверджували про законність оскаржуваного вироку суду, справедливість призначеного обвинуваченому покарання та про відсутність обставин для його пом`якшення, оскільки завдана їм шкода ОСОБА_7 досі не відшкодована, а вказані ним в скарзі обставини, вважали надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Просили вирок суду першої інстанції відносно обвинуваченого ОСОБА_21 залишити без зміни.

Як встановлено судом першої інстанції на початку серпня 2017 року близько 00.00 год. ОСОБА_7 діючи таємно, шляхом ривка відчинив двері та проник до приміщення належного ОСОБА_20 сараю, розташованого в АДРЕСА_2 , звідки викрав м`які іграшки на загальну суму 4477 грн., після чого з місця злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав майнової шкоди потерпілій ОСОБА_20 на вказану суму.

Крім того, 24 вересня 2017 року близько 00.00 год. ОСОБА_7 з метою викрадення чужого майна прибув до підвального приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та, переконавшись, що його дії є таємними, шляхом зриву навісного замка, проник до підвального приміщення № 4, що належить ОСОБА_22 , звідки повторно викрав велосипед марки «Titan Stree 26», вартістю 3486 грн. та велосипед марки «Azimut Mystic 26 B26», вартістю 2900 грн. Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину, викраденим у подальшому розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_22 майнову шкоду на загальну суму 6386 грн.

Також, 27 жовтня 2017 року близько 23.00 год. ОСОБА_7 з метою викрадення чужого майна прибув до господарства ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , діючи таємно, повторно, через незачинену хвіртку увійшов на подвір`я вказаного господарства, де шляхом демонтажу віконної рами проник до будинку звідки викрав монітор до комп`ютера марки «View Sonic VG921m» з шнуром-перехідником до нього, загальною вартістю 785 грн., DVD-програвач марки «Sony DVP VG 921m», вартістю 2299 грн., зарядний пристрій до мобільних телефонів марки «Леново», вартістю 133 грн., флеш-карту марки «Кінгстон», об`ємом 16 Гб, вартістю 210 грн. Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину, викраденим у подальшому розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 3427 грн.

Крім того, 29 жовтня 2017 року близько 23.00 год. ОСОБА_7 з метою викрадення чужого майна прибув до господарства ОСОБА_23 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , діючи таємно, повторно, через незачинену хвіртку увійшов на подвір`я вказаного господарства, де шляхом демонтажу віконної рами проник до будинку з якого викрав металошукач марки «Garret-ACE 250», вартістю 3200 грн. Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину, викраденим у подальшому розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_23 майнову шкоду на суму 3200 грн.

Також, у період з 09 по 15 листопада 2017 року (точна дата під час досудового розслідування не встановлена) близько 00.00 год. ОСОБА_7 з метою викрадення чужого майна прибув до господарства ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , діючи таємно, повторно, через незачинену хвіртку увійшов на подвір`я вказаного господарства, де шляхом демонтажу віконної рами проник до будинку з якого викрав електричну м`ясорубку марки «Moulinex ME 401», вартістю 1033,33 грн., грошові кошти в сумі 10 тис. грн. та 6000 російських рублів, що в перерахунку на українську гривню за офіційним курсом НБУ станом на 15.11.2017 складало 2666,52 грн. Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину, викраденим у подальшому розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 13699,85 грн.

Крім того, 31 грудня 2017 року близько 02.00 год. ОСОБА_7 з метою викрадення чужого майна прибув до господарства ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , діючи таємно, повторно, через незачинену хвіртку увійшов на подвір`я вказаного господарства, де шляхом демонтажу віконної рами проник до будинку з якого викрав ювелірні вироби із золота 585 проби, мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S2 I9100» та кухонний ніж, на загальну вартість 12798,15 грн. після чого з місця злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав майнової шкоди потерпілій ОСОБА_11 на вказану суму.

Також, у період з 17 по 19 січня 2018 року (точна дата під час досудового розслідування не встановлена) близько 00 год. 00 хв. ОСОБА_7 з метою викрадення чужого майна прибув до господарства ОСОБА_12 , розташованого за адресою: АДРЕСА_8 , діючи таємно, повторно, через незачинену хвіртку увійшов на подвір`я вказаного господарства, де шляхом демонтажу віконної рами проник до будинку з якого викрав швейну машинку марки «Minerva M21k», вартістю 2323 грн., спортивний велосипед марки «Best cycle new 2005 18 speed», вартістю 2860 грн., мікрохвильову піч марки «LG МВ 4049F», вартістю 1860 грн. Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину, викраденим у подальшому розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 7043 грн.

Крім того, 24 січня 2018 року близько 00.00 год. ОСОБА_7 з метою викрадення чужого майна прибув до приміщення автомотоклубу «Рокер», розташованого у будівлі Конотопського відділу освіти за адресою: м. Конотоп вул. Богдана Хмельницького, 77, діючи таємно, повторно, через вибитий віконний отвір на першому поверсі проник до вказаного приміщення, звідки викрав майно, належне голові автомотоклубу «Рокер» ОСОБА_13 , а саме будівельні інструменти, комп`ютерну техніку та інші речі побутового вжитку. Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину, викраденим у подальшому розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 15859 грн.

Також, 28 січня 2018 року близько 23.00 год. ОСОБА_7 з метою викрадення чужого майна прибув до нежилого господарства ОСОБА_24 , розташованого за адресою: АДРЕСА_9 , діючи таємно, повторно, через незачинену хвіртку увійшов на подвір`я вказаного господарства, де шляхом демонтажу віконної рами проник до будинку з якого викрав телевізор марки Samsung 32 4000АО UE32О4000AK», вартістю 6576,77 грн., клавіатуру марки «4 U multimedia Keyboard model KB 2925», вартістю 128 грн., монітор марки «Philips model 1190 Cc8 FS/00», вартістю 823 грн., дорожню валізу марки «Phoenix», вартістю 850 грн., та системний блок, визначити вартість якого не представилось за можливе. Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину, викраденим у подальшому розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_24 майнову шкоду на загальну суму 8377,77 грн.

Крім того, 10 лютого 2018 року близько 05.00 год. ОСОБА_7 з метою викрадення чужого майна прибув до господарства ОСОБА_14 , розташованого за адресою: АДРЕСА_10 , діючи таємно, повторно, через незачинену хвіртку увійшов на подвір`я вказаного господарства, де шляхом демонтажу віконної рами проник до будинку з якого викрав ноутбук марки «Dell M5110», вартістю 4367 грн., ювелірні вироби із золота 585 проби на загальну вартість 30913,31 грн. та грошові кошти в сумі 10 тис. грн. і 500 доларів США, що в перерахунку на українську гривню за офіційним курсом НБУ станом на 10.02.2018 складало 13562 грн. Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину, викраденим у подальшому розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 58842,31 грн.

Крім того, 23 лютого 2018 року близько 00.00 год. ОСОБА_7 з метою викрадення чужого майна прибув до господарства ОСОБА_25 , розташованого за адресою: АДРЕСА_11 , діючи таємно, повторно, через незачинену хвіртку увійшов на подвір`я вказаного господарства, де шляхом демонтажу віконної рами проник до будинку з якого викрав 4 колонки та сабвуфер марки «SVEN HT-200», вартістю 1667,47 грн. Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину, а викраденим у подальшому розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_25 майнову шкоду на вказану суму.

Також, 18 березня 2018 року близько 00.00 год. ОСОБА_7 з метою викрадення чужого майна прибув до господарства ОСОБА_15 , розташованого за адресою: АДРЕСА_8 , діючи таємно, повторно, через незачинену хвіртку увійшов на подвір`я вказаного господарства, де шляхом демонтажу віконної рами проник до будинку з якого викрав ювелірні вироби із золота 585 проби, а саме: обручку, вагою 4 г, вартістю 2554,72 грн., ланцюжок з підвіскою, вагою 8 г, загальною вартістю 5109,44 грн. та гроші в сумі 5500 грн. і 300 доларів США, що в перерахунку на українську гривню за офіційним курсом НБУ станом на 18.03.2018 складало 7881,81 грн., що належать ОСОБА_15 , а також ноутбук марки «Lenovo B590», вартістю 3700 грн., що належить ОСОБА_16 . Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину, викраденим у подальшому розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_15 майнову шкоду на загальну суму 21045,97 грн. та ОСОБА_16 ¬ на суму 3700 грн.

Крім того, 24 березня 2018 року близько 23.00 год. ОСОБА_7 з метою викрадення чужого майна прибув до господарства ОСОБА_17 , розташованого за адресою: АДРЕСА_12 , діючи таємно, повторно, через незачинену хвіртку увійшов на подвір`я вказаного господарства, де шляхом демонтажу віконної рами проник до будинку з якого викрав ювелірні вироби із золота 585 проби, а саме: пару сережок, вагою 2,83 г, вартістю 1820,40 грн., ланцюжок, вагою 6,53 г, вартістю 4200,42 грн., хрестик, вагою 0,67 г, вартістю 430,98 грн., належні ОСОБА_17 , а також кобуру шкіряну з-під зброї, поліцейські наручники з ключем, протирку для зброї, міліцейський жетон та ключі, ніж саморобний кухонний у чохлі, 4 ампули-тестів на алкоголь, електрошуруповерт, ліхтарик, які належать ОСОБА_26 , визначити вартість яких не представилось за можливе. Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину, викраденим у подальшому розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_17 майнову шкоду на загальну суму 6451,80 грн.

Крім того, 01 квітня 2018 року близько 00.00 год. ОСОБА_7 з метою викрадення чужого майна прибув до господарства ОСОБА_18 , розташованого за адресою: АДРЕСА_13 , діючи таємно, повторно, через незачинену хвіртку увійшов на подвір`я вказаного господарства, де шляхом демонтажу віконної рами проник до будинку з якого викрав шуруповерт марки «BOSH PSR 14,4», вартістю 3476 грн., упаковку пакетів для сміття марки «Помічниця», вартістю 58 грн., упаковку губок для посуду марки «Pro service, вартістю 22 грн., ножівку по дереву марки «Intertool HT-3107», вартістю 129 грн., дорожню сумку марки «Saikoun» , вартістю 345 грн., ювелірні вироби із золота 585 проби, а саме: ланцюжок, вагою 5 г, вартістю 3209,95 грн., хрестик, вагою 2 г, вартістю 1283,98 грн., обручку, вагою 3 г, вартістю 1925,97 грн., каблучку, вагою 3 г, вартістю 1925,97 грн., каблучку, вагою 2,5 г, вартістю 1604,98 грн., ювелірні вироби зі срібла 925 проби, а саме: каблучку, вагою 4 г, вартістю 47,92 грн., каблучку, вагою 2 г, вартістю 665,95 грн. Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину, викраденим у подальшому розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_18 майнову шкоду на загальну суму 14694,72 грн.

Крім того, 11 квітня 2018 року близько 00 год. 00 хв. ОСОБА_7 з метою викрадення чужого майна прибув до господарства ОСОБА_19 , розташованого за адресою: АДРЕСА_14 , діючи таємно, повторно, через незачинену хвіртку увійшов на подвір`я вказаного господарства звідки викрав велосипед марки «Либідь», вартістю 1633 грн. Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_7 залишив місце скоєння злочину, викраденим у подальшому розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_19 майнову шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили вирок суду змінити та призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого заперечила, просила вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки обвинувачений та захисник в апеляційній скарзі не заперечують проти доведеності вини обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій, а апеляційним судом не встановлено обставин, що давали б підстави вийти за межі апеляційних вимог, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок суду першої інстанції в цій частині.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно порушення судом першої інстанції загальних засад призначення покарання, які полягають в тому, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання не достатньо врахував обставини, що його пом`якшують та призначив йому надто суворе покарання, апеляційний суд вважає такі твердження безпідставними, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Санкція ч.3 ст.185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 6 років.

З оскарженого вироку вбачається, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. До обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого суд відніс повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, молодий вік. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено.

З огляду на викладене, а також обставини справи, тяжкість вчиненого злочину та наслідки що від нього настали, виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що необхідним і достатнім буде призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, у виді 5 років позбавлення волі. Саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на ті обставини, що суд першої інстанції, врахувавши всі пом`якшуючі обставини, в тому числі і зазначені в апеляційній скарзі, призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, яке, на думку апеляційного суду є необхідним та достатнім для обвинуваченого ОСОБА_7 .

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції не повно врахував обставини, які пом`якшують покарання та безпідставно не знайшов підстав для призначення йому менш суворого покарання, чим порушив загальні засади призначення покарання, передбачені ст. 65 КК України.

Також, колегія суддів , як і суд першої інстанції, не вбачає підстав і для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 положень як ст. 69 КК України, шляхом призначення йому покарання нижчого від найнижчої межі передбачено санкцією частини статті інкримінованого йому злочину, так і положень ст. 75 КК України - звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Відповідно з положеннями ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з аналізу вказаних норм закону їх застосування до обвинуваченого є правом, а не обов`язком суду та підлягає застосуванню виключно на розсуд суду, у разі встановлення ним обставин, які б могли чи то пом`якшити покарання обвинуваченого та істотно знизити ступінь тяжкості вчиненого ним злочину чи то обвинувачений як особа характеризується виключно з позитивної сторони, чи вчинений ним злочин, або ж наслідки від його вчинення не є тяжкими та не становили значної шкоди.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегією суддів встановлено те, що можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 69 та ст. 75 КК України виступала предметом дослідження суду першої інстанції, однак підстав для такого застосування суд не знайшов, при цьому, належним чином мотивувавши своє рішення.

Так, судом було встановлено те, що ОСОБА_7 14.05.2018 року вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України за що ОСОБА_7 призначено покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Судимість за вчинення ОСОБА_7 , в установленому законом порядку, не знята та не погашена, а тому призначення ОСОБА_7 покарання за даним вироком, обґрунтовано призначено судом із врахування положень ч.4 ст. 70, 72 КК України, хоч по факту, попередній вирок відносно ОСОБА_7 визначено виконувати самостійно.

Не залишив поза увагою суд і досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Конотопським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області Міністерства юстиції України, відповідно до якої орган пробації, вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, у тому числі окремих осіб. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

В свою чергу колегія суддів звертаю увагу і на інші обставини справи, а саме на кількість вчинених обвинуваченим епізодів крадіжок чужого майна 15, спосіб їх вчинення - незаконне проникнення до житла потерпілих, що свідчить про зухвалий характер, позицію потерпілих, частини з яких у призначенні обвинуваченому покарання поклалася на розсуд суду, а частина все ж таки просила призначити ОСОБА_7 міру покарання виключно у виді позбавлення його волі, мотивуючи свою позицію тим, що попри доводи апеляційної скарги обвинуваченого, щирого каяття у вчиненому в обвинуваченого немає, а завдана їм майнова шкода досі ним не відшкодована.

Не відповідають дійсності і доводи обвинуваченого про те, що він віддав потерпілим велику кількість майна, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, повернення такого майна не носило добровільного характеру з боку обвинуваченого, оскільки було виявлено в останнього співробітниками правоохоронних органів, та під впливом зібраних доказів і встановлення факту того, що це майно є викраденим у потерпілих, його було повернуто останнім, про що свідчать відповідні розписки ( а.с. 51, 52, 53, 54,55, 68, 69, 70, 71, 72, 73, 74, 75, 76, 77 т.2).

З тих же підстав невідповідність дійсності, колегія суддів вважає надуманими твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність у нього судимостей, оскільки вони спростовуються довідкою про судимість (а.с. 154 т.2).

Відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність пом`якшуючих щире каяття, то вказане було враховано судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, однак в сукупності з іншими матеріалами справи, не стало підставою для призначення йому чи то менш суворого покарання, чи то взагалі для його звільнення від призначеного покарання з випробуванням.

Щодо тверджень обвинуваченого про позитивну характеристику за місцем проживання, то дійсно відповідно до даної довідки (а.с. 157 т.2) обвинувачений ОСОБА_7 за місцем проживання веде себе спокійно та зі сторони сусідів нарікань немає, Однак, відповідно до інших довідок, ОСОБА_7 перебував на обліку у лікаря психіатра (а.с. 159 т.2), та у лікаря нарколога з 21.03.2018 року, у зв`язку з епізодичним вживанням наркотичних речовин «опіатів» (а.с. 158 т.2), що узгоджується і з висновком щодо результатів медичного огляду № 110 від 14.04.2018 року відповідно до якого ОСОБА_7 на момент його огляду перебував в стані наркотичного сп`яніння «морфін» (а.с. 161 т.2).

З огляду на викладене, по при довідку з місця проживання, вказані обставини ставлять під сумнів ОСОБА_7 , як особу, яка не може нести суспільству жодної загрози, оскільки всі епізоди вчиненого злочину пов`язані з незаконним викраденням чужого майна, а відсутність в обвинуваченого місця роботи, в своїй сукупності свідчать про те, що будучи наркозалежною особою ОСОБА_7 може продовжити вчиняти злочини аналогічно характеру з метою забезпечення себе грошовими коштами.

Щодо тверджень ОСОБА_7 про свій слабкий стан здоров`я, то їх колегія суддів не може визнати підставою для призначення йому більш м`якого покарання чи взагалі для його звільнення від нього з випробуванням, оскільки не виключено того, що слабкість здоров`я обумовлена самим способом життя обвинуваченого вживання наркотичних речовин, за що, як вказувалося вище, він вже притягувався до кримінальної відповідальності, однак висновків для себе не зробив та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення. Будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 через свій стан здоров`я позбавлений можливості перебувати в установі відбування покарання, ні обвинуваченим ні його захисником колегії суддів не надано.

Не може колегія суддів визнати підставою для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого і його доводи про хворих батьків похилого віку, які потребують допомоги, оскільки хоч матеріали справи і містять відомості про те, що ОСОБА_7 проживав зі своїми батьками (а.с. 160 т.2), однак відомостей про те, що він брав участь в їх утриманні в матеріалах не міститься, більше того, не надано обвинуваченим і доказів того, що він взагалі був працевлаштованим, що давала б йому змогу будь-кого утримувати.

Також, колегія суддів вважає сумнівними і твердження обвинуваченого про його наміри працевлаштуватися та відшкодувати завдані потерпілим збитки, оскільки до цього часу, обвинувачених жодних заходів по такому відшкодуванню не вживав, про що самі в своїх заперечення на його апеляційну скаргу вказали потерпілі та що і стало підставою для їхнього прохання залишити ухвалений відносно нього вирок суду без зміни.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Щодо інших доводів апелянта та його захисника про які йшлося вже в ході апеляційного розгляду справи, а саме недотримання судом ст. 69-1 КК України при призначенні обвинуваченому покарання, то їх колегія суддів вважає безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 69 -1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання. Між іншого, є з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваного вироку судом було встановлено наявність таких пом`якшуючих покарання обвинуваченого підстав як повне визнання вини, щире каяття у вчиненому та його молодий вік. При цьому, ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом не встановлено іншої, обов`язкової для застосування ст. 69-1 КК України обставини - добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди. А тому, жодних порушень при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції не допустив та правомірно визначив його в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не знаходить жодних підстав для зміни чи скасування вироку суду відносно ОСОБА_7 , а тому вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалений з додержанням вимог КПК України та правильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2019 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цей вирок без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, з моменту вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4