ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/6270/19
Провадження № 1-кс/210/3560/19

"31" жовтня 2019 р. м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 , підозрюваного: ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Металургійного ВП КВП ГУ Національної поліції Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0001637 від 28.10.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянськ Запорізької області, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
31 жовтня 2019 до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, із вказаним клопотанням звернувся слідчий СВ Металургійного ВП КВП ГУ Національної поліції Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , погодженим прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 .

Клопотання слідчий мотивує тим, що у провадженні слідчого відділення Металургійного ВП КВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001637 від 28.10.2019, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Процесуальне керівництво даного кримінального провадження здійснює Криворізька місцева прокуратура №1.

Досудовим розслідуванням встановлено 27.10.2019, близько о 19.30 годин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом зі своїми знайомими ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його дівчиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходилися на узбіччі проїжджої частини дороги розташованої на ділянки місцевості поблизу будинку АДРЕСА_3 , де раптово зустріли раніше не знайомого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час зустрічі ОСОБА_8 проявляючи своє зневажливе ставлення до ОСОБА_4 почав безпідставно образливо висловлюватися на його адресу, та на вказаному ґрунті між ними виникла словесна сварка. Зазначена поведінка ОСОБА_8 викликала у ОСОБА_4 почуття гострої неприязні до нього, та у останнього виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 з вказаних мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на узбіччі дороги розташованої на ділянці місцевості поблизу буд. №1 по вул. Лесі Українки в Металургійному районі м. Кривого Рогу, діючи з метою спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до нього, завдав численних ударів кулаками рук та взутими ногами по голові та тулубу останнього.

Відразу ж після цього ОСОБА_4 досягнувши злочинного результату, припинив свої протиправні дії, та з місця вчинення злочину пішов, а потерпілого ОСОБА_8 цього ж вечора 27.10.2019 року бригадою швидкої медичної допомоги було госпіталізовано до реанімаційного відділення КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР», де йому було надано належну медичну допомогу.

Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_8 згідно довідкидіагноз з КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР» були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепна-мозкова травма, ушиб голови третього ступеню, контузіонне вогнище лівої затилочної, обох вісочних долей, перелом правої вісочної долі, ушибимяких тканин голови, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянськ Запорізької області, з середньо-спеціальною освітою, не працює, не одружений, зареєстрований: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше засуджений.

Злочинні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

В ході досудового розслідування зібрано сукупність належних і достатніх доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що є підставою для обґрунтованої підозри, а саме: оглядом місця події від 27.10.2019; показаннями ОСОБА_9 від 29.10.2019; показаннями ОСОБА_10 від 29.10.2019; показаннями ОСОБА_11 від 29.10.2019; показаннями ОСОБА_12 від 29.10.2019; показаннями ОСОБА_6 від 29.10.2019; показаннями ОСОБА_13 від 29.10.2019; показаннями ОСОБА_14 від 29.10.2019; пред`явленням для впізнання особи свідку ОСОБА_14 від 29.10.2019; показаннями ОСОБА_15 від 29.10.2019; пред`явленням для впізнання особи свідку ОСОБА_15 від 29.10.2019; слідчим експериментом зі свідком ОСОБА_15 від 29.10.2019; додатковими показаннями ОСОБА_14 від 29.10.2019; слідчим експериментом зі свідком ОСОБА_14 від 29.10.2019; додатковими показаннями ОСОБА_6 від 30.10.2019; слідчим експериментом зі свідком ОСОБА_6 від 30.10.2019; іншими матеріалами кримінального провадження.

В зв`язку із чим, 30.10.2019 ОСОБА_4 обґрунтовано повідомлено про підозру у відповідності вимогам ст.ст. 276, 277, 278 КПК України, у вчиненні останнім вищезазначеного кримінального правопорушення.

Викладені у клопотанні обставини злочинної діяльності ОСОБА_4 мають правову кваліфікацію кримінального правопорушення ч.1 ст.121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що за класифікацією злочинів є тяжким та санкція у разі притягнення винного до кримінальної відповідальності законодавець встановив лише позбавлення волі від 5 до 8 років.

Відповідно до ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може їх здійснити.

Досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ст.177 КПК України.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань та матеріалами кримінального провадження зібраними під час досудового розслідування.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може застосовуватись до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Таким чином, необхідність виконання завдань кримінального провадження, передусім захисту суспільства та окремих громадян від протиправних посягань, недопущення вчинення підозрюваним нових умисних злочинів, в усталеній практиці Європейського суду з прав людини та положень п.п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно яких обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе у передбачених законом випадках за встановленою процедурою, розглядається як першочерговий чинник, що виправдовує обмеження вказаних прав. При цьому, інтереси суспільства та держави превалюють над частковим вимушеним обмеженням у встановленому законом порядку прав окремої людини.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та зазначив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, і відповідає меті такого заходу, так як наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, тому просив суд його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю. Проти обрання вказаного запобіжного заходу заперечував та просив суд обрати інший запобіжний захід відносно нього, а саме, домашній арешт, оскільки має місце проживання, визнав свою вину повністю, працює неофіційно.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, підозрюваного (кожного окремо), дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантується кожному право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зокрема запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків , які дають достатні підстави судовому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; тощо, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується відповідні обставини.

В силу положень ч.4 ст.194 КПК України, Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Судом досліджено матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0001637 від 28.10.2019 року, які додано до клопотання, з яких вбачається, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, про що 30 жовтня 2019 року вручено повідомлення про підозру останньому, зі слів підозрюваного раніше судимий за ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі та згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки, однак, належних доказів притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, з боку слідчого та прокурора не надано.

Враховуючи обставини передбачені ст.178 КПК України, зокрема особу підозрюваного, який має постійне місце проживання та реєстрації, працює неофіційно. При цьому, слідчому судді не надано доказів того, що ОСОБА_4 може ухилятись від явки до органу досудового розслідування та суду, продовжує вчиняти злочини, може впливати на свідків у кримінальному провадженні, раніше ухилявся від слідства, суду чи виконання судових рішень, оскільки, на момент виклику останнього до органу поліції для дачі пояснень від 28.10.2019 та для пред`явлення повідомлення про підозру, являвся самостійно за викликом слідчого і від явки не ухилявся.

Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваної під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Під час розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу слідчий суддя бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема такі приписи: «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» (п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України), «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якшого запобіжного заходу» (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 р. у справі «Хайредінов проти України»).

Відповідно до п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення, за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Разом з тим, у відповідності до статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про практику Суду як джерело права. У ч.5, ст.9 КПК України зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому рішення Європейського суду з прав людини містять положення відносно того, що посилання на тяжкість обвинувачень як головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрюваний переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини - є недостатнім.

Оскільки, слідчим у клопотанні не були доведені обставини, зазначені у п.3 ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити та обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Крім того, доводи слідчого та прокурора про тяжкість скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення мають місце, але самі по собі не можуть бути безумовною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та враховуються у сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

Перевіривши доводи слідчого, викладені у клопотанні на предмет наявності ризиків, вважаю, що одного лише зазначення в клопотанні про застосування запобіжного заходу про те, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, без достатнього обґрунтування, є недостатнім. За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому, враховуючи дані про особу підозрюваного в їх сукупності, з урахуванням вище вказаних обставин, вважаю за необхідне, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зазначене вище на думку слідчого судді, дає підстави для часткового задоволення зазначеного клопотання, а саме, відмовити у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає за необхідне обрати менш суворий запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням на підозрюваного обов`язків передбачених п.п. 1-4, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 193-196, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Металургійного ВП КВП ГУ Національної поліції Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту, за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 днів, тобто до 29 грудня 2019 року, включно.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 цілодобово залишати житло.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , відповідно до п.п. 1-4, 8 ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З метою перевірки та контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на відділення СПП Металургійного ВП КВП ГУ НП у Дніпропетровській області обов`язки щодо проведення перевірок за місцем мешкання останнього.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1