Справа № 203/2352/19
Провадження № 1-кп/0203/662/2019
У Х В А Л А
іменем України
04.10.2019 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі колегії :
головуючої- судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
представника потерпілої ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених за п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.296 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000849 від 06.04.2019,

встановила:

01 липня 2019 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених за п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.296 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000849 від 06.04.2019.
При проведенні підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строків запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , оскільки існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували як на момент обрання запобіжного заходу, так і продовжують існувати і на сьогодні, з урахуванням істинного публічного інтересу, який переважає над повагою до особистої свободи особи, просив суд продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю на 2 місяці .Також зазначив ,що у зв`язку з тим , що обвинувачені та їх захисники з матеріалами кримінального провадження до теперішнього часу не ознайомлені необхідно оголосити перерву для ознайомлення обвинувачених та їх захисників з матеріалами кримінального провадження
Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту із застосуванням електронного засобу контролю на 2 місяці обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки, на його думку, ризики, передбачені ст.177 КПК України на сьогоднішній день продовжують існувати. Також представником потерпілої ОСОБА_8 заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 115 ч.2 п.2, 296 ч.2 КК України, оскільки обвинувальний акт у кримінальному провадженні, а також реєстр матеріалів провадження доданий до нього , не відповідають вимогам ст.ст.109,291 КПК України.
Сторона захисту, а саме захисники обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 проти повернення обвинувального акту прокурору заперечували ,також заперечували і проти задоволення клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю на 2 місяці, посилаючись на те , що обвинувачені мають міцні соціальні зв`язки, бажають працевлаштуватися, з липня 2019 року, тобто з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту жодного порушення не допускали, а тому просили обрати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.
Вислухавши думку прокурора ,представника потерпілого ,обвинувачених , їх захисників, вивчивши матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, суд доходить висновку про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за ознаками кримінальних правопорушень ,передбачених ст.ст. 115 ч.2 п.2 , 296 ч.2 КК України підлягає поверненню прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вимоги, які ставляться до обвинувального акта, закріплені ст. 291 КПК України.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, який прокурор вважає встановленими , правову кваліфікацію правопорушення ,посилання на положення закону і статті (частини статті), закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
А як вбачається з обвинувального акту дані вимоги процесуального закону не виконано, обвинувальний акт не містить чіткого формулювання об`єктивної сторони в частині обвинувачення за ч.2 ст.296 КК України, а саме : не вказано в чому полягали як особлива зухвалість так і винятковий цинізм в діях обвинувачених.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Правова кваліфікація дій особи повинна містити не тільки посилання на окрему статтю та її частину, а й точне формулювання, зокрема для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті ст. 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).
Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі "Камасінскі проти Австрії", п. 79).
У рішенні Суду від 25.07.2000 року, ухваленому у справі Матточіа проти Італії детальніше прописано: Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку, відомості, надані в обвинуваченому в акті, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки відповідного захисту.
Обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист і це чітко визначено національним законодавством в тому числі і рішеннями Європейського суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України" нагадав, що поняття "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51).
Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним. Адже , відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів, статті відповідного закону, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, тобто правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.
Європейський суд з прав людини зазначив, що справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини», п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характерні причин обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «d» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини» п. 47).
Окрім того, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу). Відповідно до ст. 99 КПК України сторона кримінальна провадження зобов`язана надати суду оригінал документа.
Розписок про отримання обвинуваченими обвинувального акту до матеріалів обвинувального акту надано не було. Наявні в матеріалах обвинувального акту розписки не є належним доказом вручення обвинуваченим обвинувального акту, оскільки розписка на ім`я ОСОБА_9 не містить підпису останнього, факт вручення обвинувального акту ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження.. Також в судовому засіданні не було спростовано факту не ознайомлення обвинувачених та захисника з зібраними матеріалів кримінального провадження, доказів ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до обвинувального акту надано не було, реєстр матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000849 від 06 квітня 2019 року таких відомостей не містить.
Вказане вище суперечить вимогам ст. 291 КПК України, оскільки ч. 4 цієї самої статті містить категоричну вимогу про те, що надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.
З огляду на вищевикладене, колегія судів вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених за п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.296 КК України не може бути призначений до судового розгляду, оскільки не відповідає вимогам КПК України, у зв`язку із цим підлягає поверненню прокурору.
Що ж стосується клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю на 2 місяці, то суд приходить до висновку про задоволення даного клопотання.
Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.
Враховуючи те, що обставини та підстави обрання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є й надалі доцільними, так як обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення від кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, а тому клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.
За таких обставин запобіжний захід обвинуваченим у вигляді домашнього арешту, обраний згідно ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2019 року, доцільно продовжити на 2 місяці, з метою забезпечення їх належної поведінки під час розгляду справи і запобігання уникнення правосуддя, що буде виправданим та відповідатиме Закону.
Підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на будь-який інший запобіжний захід, колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 109, 314, 315, 177, 178, 331 КПК України, колегія суддів-

у х в а л и л а:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених за п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.296 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000849 від 06.04.2019 повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3.
Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, застосованого до обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 задовільнити.
Клопотання захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу на нічний домашній арешт залишити без задоволення.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосування електронного засобу контролю строком на 2 місяці, тобто до 04 грудня 2019 року, включно.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом вказаного строку: прибувати до суду за першою вимогою; цілодобово не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , крім випадків звернення за медичною допомогою, запобігання надзвичайним ситуаціям, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками.
Роз`яснити ОСОБА_10 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Виконання ухвали покласти на відділення поліції за місцем проживання ОСОБА_10 .
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосування електронного засобу контролю строком на 2 місяці, тобто до 04 грудня 2019 року, включно.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом вказаного строку: прибувати до суду за першою вимогою; цілодобово не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , крім випадків звернення за медичною допомогою, запобігання надзвичайним ситуаціям, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками.
Роз`яснити ОСОБА_9 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Виконання ухвали покласти на відділення поліції за місцем проживання ОСОБА_9 .
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3