Справа № 489/4379/19
Номер провадження 1-кс/489/1955/19
У Х В А Л А
16 серпня 2019 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 із секретарем судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із середньою-технічною освітою, перебуває у цивільному шлюбі, офіційно не працюючого, є самозайнятою особою, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 14.08.2019 р. близько 17.25 год., знаходячись по вул. 10-та Слобідська, 7 в м. Миколаєві, біля заправочної станції WOG, за кермом транспортного засобу BMW номерний знак НОМЕР_1 , який в порушення ч.1 ст.122 КУпАП, стояв на пішохідному переході, та у зв`язку з виявленням вказаного адміністративного правопорушення та з метою його припинення, до нього підійшов старший сержант поліції ОСОБА_7 , який проходить службу в Національній поліції України на посаді поліцейського взводу №1 роти ТОР УПП в Миколаївській області та перебував у поліцейському однострої та виконував свої службові обов`язки по забезпеченню публічної безпеки та порядку, попередженню та припиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, разом з молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 , капітаном поліції ОСОБА_9 , сержантом поліції ОСОБА_10 , які патрулювали м. Миколаїв на службовому автомобілі, представившись, назвавши свою посаду, звання, прізвище та пред`явивши службове посвідчення, запропонував водію пред`явити посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, однак ОСОБА_5 , ігноруючи законні вимоги працівника поліції, з метою уникнення відповідальності за скоєне правопорушення, на зауваження відреагував неадекватно, почав провакувати конфлікт та умисно, знаходячись за кермом свого автомобілю, вивернув кермо в лівий бік, здійснивши наїзд колесом автомобілю BMW номерний знак НОМЕР_1 на ліву ногу працівнику поліції ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді здавлення м`яких тканин лівої стопи.

14.08.2019 р. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України та 15.08.2019 р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.345 ч.2 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для запобігання ризикам переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у вказаному провадженні.

Допитавши підозрюваного, дослідивши надані прокурором матеріали, вислухавши думку прокурора, захисника, підозрюваного, вважаю, що надані прокурором докази доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, що частково підтверджується показами самого підозрюваного, потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 про такі обставини, протоколом огляду місця події, відомостями про виявлення у потерпілого тілесних ушкоджень.

Проте, вважаю недоведеними обставини існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні, а саме переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у вказаному провадженні.

Так, прокурором не доведено існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, оскільки прокурор доводив існування цього ризику лише фактом вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, його тяжкістю та припущеннями, щодо намагання підозрюваного вчинити такі дії, що з урахуванням відомостей про відсутність у підозрюваного судимостей, відомостей про наявність у підозрюваного постійного місця проживання, певних соціальних зв`язків, його репутації, що ніким не спростовано, жодним чином не доводить та не може доводити наявність вказаного ризику.

Окрім того, за умов не доведення такого ризику та посилання сторони обвинувачення тільки на певну тяжкість злочину, приймаю до уваги, що відповідно до позиції неодноразово викладеної у рішеннях Європейського суду з прав людини, з урахуванням практики якого застосовується кримінальне процесуальне законодавство України, відповідно до вимог ст.9 КПК України, зокрема у рішенні "В. проти Швейцарії" від 26.01.1993 р., небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших ревалентних факторів, які можуть або підтвердити наявність такого ризику, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою, якими є характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою.

Також, жодним доказом не доведено, що підозрюваний впливав на свідків або потерпілого, чи намагається здійснити такий вплив та більш того, у клопотанні слідчого, в супереч вимогам п.5 ч.1 ст.184 КПК України, відсутнє будь-яке посилання на існування обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність ризику впливу підозрюваного на потерпілого, не зазначено на кого саме зі свідків він може здійснити вплив, що з урахуванням відсутності вимоги слідчого щодо встановлення при застосуванні запобіжного заходу відповідних обмежень утримання спілкування зі свідками та потерпілим, вказує, що наявність такого ризику і для органів досудового розслідування є малоймовірною.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.3 ст.194 КПК України, слідчий суддя, має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

В зв`язку з не доведенням наявності існування ризиків, зазначених у клопотанні та передбачених ст.177 КПК України, враховуючи вимоги ч.3 ст.194 КПК України, вважаю достатнім зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого та суду.

При цьому, приймаю до уваги, що ОСОБА_5 , хоча і підозрюється у вчиненні зухвалого, середньої тяжкості кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, але має постійне місце проживання, певні соціальні зв`язки, позитивну репутацію, не судимий, та зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.193, 196, 372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: