Суддя ОСОБА_1
Справа № 645/2/19
Провадження № 1-кп/644/508/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2019 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів : головуючого - судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002432 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4, 12 ч.2 ст. 115 КК України та ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.4, 12 ч.2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002432 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4, 12 ч.2 ст. 115 КК України та ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.4, 12 ч.2 ст. 115 КК України, щодо яких застосовано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, продовжені Ухвалами суду.

В судовому засіданні судом поставлено питання щодо доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, бо судове провадження не завершене до його спливу, судовий розгляд розпочато 20.02.2019 року.

Прокурором заявлено про необхідність продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, застосованих до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , бо судовий розгляд не заверешено, зібрані докази не досліджено, ризики, враховані слідчим суддею при застосуванні саме такого запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні не зменшилися, є доцільним тримання обвинувачених під вартою й на далі, бо вони можуть продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, ухилитися від суду, необхідно врахувати тяжкість інкримінованих злочинів та суспільну небезпеку вказаних осіб, крім того, раніш прокурором було наголошено, що обвинувачений ОСОБА_8 перебував в зоні АТО, куди може безперешкодно потрапити, таким чином, на думку прокурора, такі запобіжні заходи є такими, що на даний час ефективно забезпечують належну процесуальну поведінку обвинувачених та більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити кримінальне провадження, бо під загрозою тяжкості покарання обвинувачені можуть переховуватися від суду.

Представник потерпілого підтримав думку прокурора.

Сторона захисту заперечувала проти доводів прокурора про необхідність продовження раніш застосованих запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , у зв`язку з тими обставинами, що на думку захисників, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на цей час відсутні, що після спливу певного проміжку часу судового розгляду навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинувачених, вважали, що щодо обвинувачених можливо змінити застосований раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на не пов`язаний з триманням під вартою, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за фактичним мешканням обвинуваченого із забороною залишати житло в нічний період доби, посилаючись на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 та його участь в антитерористичній операції з 17.03.2015 року по 13.05.2015 року. Проти задоволення вказаного клопотання заперечував прокурор та представник потерпілого.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, враховуючи думку прокурора та представника потерпілого щодо необхідності продовження запобіжних заходів, обраних раніш у даному кримінальному провадженні обвинуваченим, суд знаходить обґрунтування прокурора та згодного з його позицією представника потерпілого з вказаного питання таким, що доводить ті обставини, що на цей час, заявлені ризики, що враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу - тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та виправдовують тримання зазначених осіб під вартою, а викладені посилання захисників обвинувачених та обвинувачених, - не доводять відсутності ризиків на цей час, які враховані при застосуванні саме таких запобіжних заходів щодо обвинувачених, а базуються на припущеннях захисників щодо ймовірної належної процесуальної поведінки обвинувачених в разі зміни щодо останніх запобіжних заходів, жодним чином не спростовуючи доцільності тримання вказаних осіб під вартою на цей час, бо всі їх посилання жодним чином не підтверджують наявність таких суттєвих змін, що можуть враховуватися при вирішенні питання щодо забезпечення подальшої належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 на ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні з 15.07.2019 року по 26.07.2019 року в умовах медичної частини з обстеженням в умовах КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР та отримує медикаментозне лікування з урахуванням рекомендацій лікарів КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР від 19.07.2019 року, що підтверджує відповіддю ХММЧ № 27 від 21.08.2019 № 542 вих.19, згідно якої відмічається слабо позитивна динаміка на фоні проводимого лікування ОСОБА_8 не є беззаперечним аргументом на користь недоцільності тримання обвинуваченого під вартою.

Щодо посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 на участь останнього в антитерористичній операції з 17.03.2015 року по 13.05.2015 року та на Наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 228 від 19.09.2018 року про вибуття військовослужбовця військової служби за контрактом ОСОБА_8 , якого звільнено з військової служби у запас наказом командира військової частини НОМЕР_1 19 вересня 2018 року № 118 РС за підпунктом « ж» ( у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України « про військовий обов`язок і військову службу», то вказані обставини не доводять відсутність доцільності тримання обвинуваченого під вартою на цей час.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим злочинів, які свідчать про їх підвищену суспільну небезпеку, у сукупності із тяжкістю можливого покарання та даними про осіб обвинувачених, спростовують доводи сторони захисту про недоведеність та необґрунтованість ризиків, передбачених ч.І ст.177 КПК України.
Таким чином, дослідивши аргументи сторін, представника потерпілого, суд прийшов до висновку про те, що побоюючись відповідальності за скоєне, обвинувачені можуть спробувати ухилитися від суду, вплинути на його хід чи спробувати продовжити свою злочинну діяльність, що виключає можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо вказаних осіб. Доводи адвоката ОСОБА_9 на підтримку клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 не спростовують доводів сторони обвинувачення та представника потерпілого й не є тими аргументами, що виключають настання вказаних обставин вразі зміни запобіжного заходу.
Суд приймає до уваги рішення Конституційного Суду України від 13. 06. 2019 року в тій його частині, де звернуто увагу на необхідність дотримання вимог п.1 ч.І ст.178 КПК України щодо оцінки в сукупності всіх обставин, у тому числі вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення. Та, як випливає із вищевказаного Рішення Конституційного Суду України, на даний час, коли кримінальна справа знаходиться у провадженні суду першої інстанції, то тепер уже суд має перебирати на себе як ризики можливої втечі обвинувачених, так і забезпечення їх участі в судових засіданнях.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.331, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Запобіжні заходи щодо обвинувачених :

у вигляді тримання під вартою, застосований 13.10.2018 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - продовжити до 22 .11. 2019 року включно;

у вигляді тримання під вартою, застосований 13.10.2018 року щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - продовжити до 22 .11. 2019 року включно.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року до Харківського апеляційного суду.

Головуючий суддя:

Судді: