ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/1537/19 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2370/19 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 08 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі інших учасників, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Московського районного суду м. Харкова від 22 05 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 22 травня 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харкова, українки, громадянки України, з середьо-технічною освітою, яка є незаміжньою, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, раніше судима за вироком Московського районного суду м. Харкова від 27.05.2013 р. за ч. 1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., який на даний час не сплачений, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.185 КК України з призначенням покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком на два роки та відповідно до ст.76 КК України покладено на неї наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати у розмірі 429 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 2600 грн.

Визначено, що вирок Московського районного суду м. Харкова від 27.05.2013 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн., відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України необхідно виконувати самостійно.

Вирішено питання щодо речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

ОСОБА_7 визнано винною судом та засуджено за те, що вона, 13.10.2018 року, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , побачивши на столі кімнати залишений без нагляду ОСОБА_10 , планшет, шляхом вільного доступу викрала планшет, чим спричинила потерпілій ОСОБА_9 матеріальні збитки на суму 2600,00 грн.

За вищевказаним епізодом дії обвинуваченої кваліфіковані за ч.1ст.185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжка).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_7 , просить вирок суду щодо останньої змінити у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність. Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання суду на застосування вимог ч.3 ст.72 КК України щодо самостійного виконання вироку Московського районного суду від 27.05.2013 року, яким ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн., який не сплачено.
В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що п.1 ч.2 ст.80 КК України передбачено звільнення від покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом 2 років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор просив задовольнити вимоги своєї апеляційної скарги.

Обвинувачена та потерпіла, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, заяв чи клопотань не надали.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вироку ( а.с.66), фактичні обставини справи встановлені справи встановлені у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. При цьому обвинувачений свою вину в інкримінованому злочину визнала повністю.

Так, згідно ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається зі змісту вироку ( а.с.66), суд першої інстанції, визначаючи остаточне покарання врахував, що ОСОБА_7 вироком Московського районного суду від 27.05.2013 року засуджена за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в сумі 850 грн. і сума штрафу не сплачена.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Отже, врахування судом першої інстанції покарання призначеного вироком Московського районного суду від 27.05.2013 року є порушенням передбаченим п.2 ч.1 ст.413 КПК України, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги обґрунтованість апеляційних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляцію прокурора слід задовольнити, а вирок змінити.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 22 травня 2019 року по справі щодо ОСОБА_7 , -змінити.

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити частково.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання суду на застосування вимог ч.3 ст.72 КК України щодо самостійного виконання вироку Московського районного суду м. Харкова від 27 05 2013 року, яким ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн., який не сплачено.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ____________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4