УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого з ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_4 від 08.09.2019 року у межах кримінального провадження № 0000269 про відмову у визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :
до суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого з ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_4 від 08.09.2019 року у межах кримінального провадження № 0000269 про відмову у визнання потерпілим.

У скарзі порушується питання про скасування даної постанови, як необґрунтованої та невмотивованої, оскільки слідчим не наведено правових підстав для відмови у визнанні потерпілим, як такої, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_3 , чим штучно обмежено процесуальні права останнього.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , як особа, якій відмовлено у визнанні потерпілим, підтримав скаргу, з мотивів у ній наведеним та просив задовольнити скарг, крім того перед слідчим суддею усно порушив питання про зобов`язання слідчого вчинити дії відповідно до п.2 ч.2 ст.55 КПК України.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений завчасно та належним чином.

Вивчивши матеріали скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_3 , як особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів скарги, строк передбачений ч.1 ст.304 КПК України на оскарження постанови старшого слідчого з ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_4 від 08.09.2019 року про відмову у визнанні потерпілим, не пропущено, а тому поновленню не підлягає.

Так, із матеріалів скарги вбачається, що ГСУ СБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000269 від 15 квітня 2019 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.109; ч.1 ст.111; ч.2 ст.364; ч.2 ст.256; ч.3 ст.382 КК України.

В межах даного кримінального провадження ОСОБА_3 15.04.2019 року подано заяву про залучення його як потерпілого.

08.05.2019 року старшим слідчим в ОВС 3 відділу 1 управління досудовим розслідуванням юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні.

Відмовляючи у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в межах кримінального провадження, яке розслідується за ч. 3 ст.109; ч.1 ст.111; ч.2 ст.364; ч.2 ст. 356; ч.3 ст. 382 КК України, слідчий послався на те, що в заяві ОСОБА_3 про вчинення злочину № 826/2 від 19.02.2019 року, відсутні відомості, які б свідчили про факт заподіяння злочинами, які розслідуються в даному кримінальному провадженні, моральної, фізичної або майнової шкоди особисто ОСОБА_3 .

Разом із тим, вивчивши зміст заяви № 826/2 від 19.02.2019 року, слідчий суддя, дійшов висновків, що дана заява є доповненням до заяви № 826 від 19.02.2019 року, однак слідчим не враховано відомості, що містяться у основній заяві, у зв`язку із чим, передчасно прийнято рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.

За таких обставин, враховуючи наведене вище у сукупності, постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим суперечить положенням законодавства України про кримінальну відповідальність, кримінальному процесуальному законодавстві України та суперечить Конституції України.

Положенням ч. 4 ст. 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були в повній мірі дотримані слідчим при прийнятті рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного приходить до висновку, що оскаржувана постанова слідчого, підлягає скасуванню, як передчасна.

Що ж стосується усного прохання ОСОБА_3 порушеного в судовому засіданні перед слідчим суддею щодо зобов`язання слідчого виконати вимоги п.2 ч.2 ст. 55 КПК України, воно не ґрунтується на положеннях КПК України , оскільки слідчий суддя не наділений такими повноваженнями.

Повноваження щодо визнання потерпілим у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування є виключно дискреційними повноваження слідчого та/або прокурора, які зобов`язані вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки при прийнятті заяви про вчинення кримінального правопорушення. При цьому, не передбачено кримінальним процесуальним законодавством України винесення відповідної постанови, оскільки права і обов`язки потерпілого виникають в особи, з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження, як потерпілого.

Керуючись ст.ст. 38, 40, 55, 93, 110, 303-307 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого з ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_4 від 08.09.2019 року у межах кримінального провадження № 0000269 про відмову у визнання потерпілим, задовольнити.

Скасувати постанову від 08 травня 2019 року старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, у кримінальному провадженні № 0000269 від 08.09.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.109; ч.1 ст.111; ч.2 ст.364; ч.2 ст. 356; ч.3 ст. 382 КК України.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя