Дата документу 14.08.2019 Справа № 330/399/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 330/399/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1214/19 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія: п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з приміщенням Якимівського районного суду Запорізької області),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 23 травня 2019 року, якою задоволено подання Якимівського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 24 квітня 2018 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

26 квітня 2019 року до Якимівського районного суду Запорізької області надійшло подання Якимівського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні ОСОБА_7 та направлення його в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 24 квітня 2018 року.

Подання Якимівського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області обґрунтовано тим, що за час перебування ОСОБА_7 на обліку, до нього два рази було застосовано застереження у вигляді письмового попередження за неявку без поважної причини на реєстрацію 15 серпня 2018 року та 19 вересня 2018 року, до того ж, 10 серпня 2018 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності ч. 2 ст. 178 КУпАП.

Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_7 два рази не прибув на реєстрацію без поважної причини, за що до нього двічі було застосовано застереження у вигляді письмового попередження, а також вчинив адміністративне правопорушення, прийшов до висновку, що поведінка засудженого свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, у зв`язку з чим подання Якимівського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області слід задовольнити.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні подання Якимівського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 15 серпня 2018 року він не прибув на реєстрацію до органу пробації у зв`язку з тим, що був вимушений працювати на полі до ранку, а 19 вересня 2018 року не з`явився на реєстрацію у зв`язку з тим, що його дружина перебувала у стані вагітності та погано себе почувала.

Крім того, він дійсно був притягнутий до адміністративної відповідальності, але в його діях відсутня ознака «систематичного вчинення правопорушень».

Також зазначає, що він щиро розкаюється у своїй неналежній поведінці, майже рік не допускав жодного порушення умов відбування покарання, добре характеризується, працює на сезонних заробітках, має на утриманні дружину та малолітню дитину, а факт пропуску лише двох днів явки на реєстрацію не свідчить про небажання стати на шлях виправлення та свідоме порушення умов іспитового строку.

Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та повідомив, що у нього є малолітня дитина, він повністю змінив свій образ життя, просив не позбавляти його волі.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду також підтримав апеляційну скаргу та повідомив, що кримінальне провадження за ч. 2 ст. 342 КК України на теперішній час не розглянуто, подання органу пробації є передчасним та дуже формальним, оскільки засуджений має лише дві неявки, наразі виконує всі покладені на нього судом обов`язки, одружений та має на утриманні малолітню дитину.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор заперечував проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи ОСОБА_7 , останній був засуджений вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 24 квітня 2018 року за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання з випробуванням двічі без поважної причини не з`явився на реєстрацію до органу пробації, а також один раз був притягнутий до адміністративної відповідальності, начальник Якимівського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_7 та направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Суд першої інстанції задовольнив зазначене подання, мотивуючи це тим, що засуджений ОСОБА_7 два рази без поважних причин не з`явився на реєстрацію до органу пробації і належним чином поважність причин пропуску не підтвердив, а також один раз притягувався до адміністративної відповідальності, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України суд може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

За змістом наведених положень закону, при вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суд повинен з`ясувати, чи були порушення систематичними та чи свідчать ці правопорушення про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

На думку колегії суддів, суд належним чином не перевірив обставини, зазначені в поданні.

Як вбачається з наявної в особовій справі підписки, 6 червня 2018 року засуджений ОСОБА_7 був ознайомлений з умовами та порядком звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також обов`язками, покладеними на нього судом (особова справа, а.с. 15).

Відповідно до постанови від 6 червня 2018 року ОСОБА_7 було встановлено дні явки для реєстрації кожної першої, третьої та четвертої середи кожного місяця (особова справа, а.с. 20).

Із листка реєстрації встановлено, що перебуваючи на обліку ОСОБА_7 двічі 15 серпня 2018 року та 19 вересня 2018 року на реєстрацію не з`явився, проте за викликами інспектора органу пробації з`явився та дав пояснення з цього приводу, вказавши, що 15 серпня 2018 року він забув про необхідність явки, а 19 вересня 2018 року він займався своїми справами, але надати документальні підтвердження можливості не має (особова справа, а.с. 1, 42, 55).

Що стосується такої підстави для скасування звільнення від відбування покарання як систематичне вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, то колегія суддів зазначає наступне.

З огляду на ч. 2 ст. 78 КК України, однією з підстав для скасування звільнення та направлення засудженого для відбування призначеного покарання є систематичне вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення.

Вказана норма передбачає, що для скасування звільнення за цією підставою, необхідно, щоб засуджений не лише систематично вчиняв адміністративні правопорушення, що потягли адміністративні стягнення, а й те, щоб ці правопорушення свідчили про його небажання стати на шлях виправлення.

З наявної в особовій справі копії постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГО № 336487 від 10 серпня 2018 року вбачається, що ОСОБА_7 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 178 КУпАП (особова справа, а.с. 62).

Відповідно до ч. 3 ст. 166 КПК України, систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Колегія суддів погоджується з тим, що ОСОБА_7 дійсно один раз притягався до адміністративної відповідальності, але це не може свідчити про систематичне вчинення засудженим адміністративних правопорушень, оскільки відповідно до положень ч. 3 ст. 166 КВК України, систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Така ж правова позиція викладена у п. 10 Постанови Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Що стосується такої підстави для скасування звільнення від відбування покарання як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, то вона на увагу не заслуговує та є передчасною, оскільки матеріали провадження не містять належним чином завіреної копії обвинувального вироку, за яким ОСОБА_7 було б притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, а тому колегія суддів вважає, що відсутні належні докази того, що засуджений вчинив новий злочин під час іспитового строку.

Колегією суддів встановлено, що засуджений ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, однак його вина не встановлена обвинувальним вироком, він один раз був притягнутий до адміністративної відповідальності, але це не свідчить про систематичність вчинення ним правопорушень, до того ж, він в цілому виконував покладені на нього обов`язки, але за весь час випробування дійсно двічі не з`явився на реєстрацію до органу пробації без поважної причини, але в подальшому, після відповідних попереджень, своїх обов`язків не порушував, 29 разів з`явився для реєстрації після останнього попередження, адміністративних правопорушень, які б свідчили про його небажання ставати на шлях виправлення після 10 серпня 2018 року не вчиняв.

До того ж, колегія суддів не може не врахувати те, що з 41 явки на реєстрацію до органу пробації, які передували зверненню до суду з поданням, засуджений ОСОБА_7 сумлінно з`явився на 39 з них, а протягом 7 місяців з дня останньої неявки на реєстрацію до органу пробації жодного пропуску явки у нього не було.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що даних, які беззаперечно свідчили би про те, що ОСОБА_7 не бажає ставати на шлях виправлення матеріали провадження не містять, і викладені у поданні обставини не є достатніми підставами для скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та його направлення до місць позбавлення волі.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена без з`ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали - про відмову у задоволенні вищевказаного подання.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 23 травня 2019 року, якою задоволено подання Якимівського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні ОСОБА_7 , скасувати.

У задоволенні подання Якимівського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні ОСОБА_7 , відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4