Гребінківський районний суд Полтавської області
_______________________________________________________________
Справа № 528/1081/19
Провадження № 1-кс/528/773/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 р. м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене начальником Гребінківського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , внесене у кримінальному провадженні № 0000322, яке внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 12.11.2019, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гребінка Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, здобув середню освіту,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

слідчий ОСОБА_6 ,

підозрюваний ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

20.11.2019 заступник начальника СВ Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області,старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням із начальником Гребінківського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Клопотання мотивоване наступним.

Із матеріалів клопотання слідує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 08.11.2019 ОСОБА_5 разом із своїм знайомим ОСОБА_7 знаходилися за адресою: АДРЕСА_1 , де на протязі дня вони відпочивали та вживали спиртні напої, а саме горілку. Цього ж дня, у вечірній час, в період часу з 19.00 год. до 23.40 год., наразі більш точного часу органом досудового розслідування не установлено, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, що викликано справлянням природних потреб ОСОБА_7 на диван, відбувся конфлікт, під час якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . У подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 наніс декілька ударів правою рукою, пальцями стиснутими в кулак, по голові ОСОБА_7 , в подальшому не зупиняючись на досягнутому, діючи з прямим умислом, переслідуючи поставлену мету на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 узяв з підлоги до правої руки фрагмент віконної дерев`яної рами, та наніс ще декілька ударів по тулубу ОСОБА_7 , в район ребер зліва. Внаслідок дій ОСОБА_5 , ОСОБА_7 згідно лікарського свідоцтва про смерть № 103 від 12.11.2019 отримав тілесні ушкодження у вигляд травматичного гемотораксу, переломів ребер, поранення легені, уточнені травми грудної клітини.

Зазначено, що після отримання тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 з місця проживання ОСОБА_5 пішов у невідомому напрямку. ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 14.00 год. від отриманих травм ОСОБА_7 помер на лаві, що знаходиться неподалік від магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 103 від 12.11.2019 причиною смерті ОСОБА_7 є напад з використанням тупого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкодження.

Слідчий за погодженням із прокурором посилається на те, що метою застосування даного запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і впливати на потерпілих та свідків, як психологічно так і фізично, чи будь яким іншим способом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, яка повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримали, просили задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 вказав, що дійсно мали місце обставини, викладені у клопотанні, проте, на його думку, побиття ним ОСОБА_7 не могло спричинити перелом ребер, так як останній був у куртці, а наступного дня прийшов лише із пластирем на носі. Про наявність крові підозрюваний дізнався під час проведення обшуку вину. Крім цього вказав, що свідків побиття ним ОСОБА_7 не було та він три дні був вдома, переховуватися від правоохоронних органів немає наміру, цим самим заперечивши ризики впливу на свідків та ухилення від слідства.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, вислухавши вищенаведені пояснення прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання з додатками та надані сторонами в судовому засіданні документи, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів по розгляду клопотання органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме у заподіянні умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого.

За даним фактом органом досудового розслідування було внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні за №0000322 від 12.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

14.11.2019 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст.1 КПК України).

Зокрема, питання застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи регламентовані Главою 10 - заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування та Главою 18 - запобіжні заходи, затримання особи Кримінального процесуального Кодексу України (надалі - КПК України).

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім цього, згідно з положеннями ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно матеріалів клопотання, необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, на підтвердження чого наявні зібрані органом досудового розслідування докази у кримінальному провадженні, які долучені до самого клопотання у якості додатків, у зв`язку з чим останній, будучи обізнаним з суворістю, передбаченого законом покарання за вчинене діяння, може ухилитись від слідства та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Водночас у силу положень частин 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються, а не просто вказати їх.

Разом з тим, хоча поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, відповідно до положень ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Крім цього, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких обставин, слідчий суддя дослідивши, матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку на даній стадії досудового розслідування, приходить до висновку, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), а саме: копії витягу з кримінального провадження № 0000322 /а.с. 3/, копії рапорту уповноваженої особи поліції, зокрема щодо виялення опізнаного трупа /а.с. 4/, копії лікарського свідоцтва про смерть /а.с. 5/, копії протоколу обшуку /а.с. 6-8/, копії протоколу огляду /а.с. 9-10/, копії висновку експерта № 102-Д /а.с. 11/, копії протоколу проведення слідчого експерименту /а.с. 12/, копії протоколу допиту підозрюваного /а.с. 13-14/, копії повідомлення про підозру /а.с. 15-16/, характеризуючі матеріали /а.с. 17-20/, копії паспорта ОСОБА_5 /а.с. 21-23/, копії протоколу допиту свідка ОСОБА_8 /а.с. 14-15/, копії протоколу допиту свідка ОСОБА_9 /а.с. 26-27/, копії протоколу допиту свідка ОСОБА_10 /а.с. 27-28/.

У судовому засіданні стороною захисту відповідно до положень ч.5 ст.132 КПК України, не було надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про необґрунтованість пред`явленої підозри.

Матеріалами доданими до клопотання доводиться також наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: можливі спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Зокрема, можливість переховуватися від органів досудового слідства та/або суду підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, у сукупності з такими обставинами як вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; вік, стан здоров`я, раніше не судимий, одружений, але з сім`єю не проживає, не працює, не має постійного джерела доходу, на утриманні непрацездатних осіб немає, проживає один.

Зазначений у клопотанні ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні не доведено, так як свідки допитані, їх покази зафіксовані відповідними протоколами.

На цей час суду не надано доказів того, що підозрюваний намагався або може намагатися здійснити спроби незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. У разі спроби впливу свідки не позбавлені права заявити про це до правоохоронних органів, наразі такими даними суд не володіє.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

В свою чергу, оцінюючи обставини визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановленого стороною обвинувачення ризику в даному провадженні, такого як можливість переховуватися від органів досудового слідства та суду, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявному ризику, слідчий суддя, з урахуванням позицію ЄСПЛ в частині, наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику переховуватися від органів досудового слідства та суду, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) вважає, що у даному конкретному випадку встановлений стороною обвинувачення ризик, є обґрунтованим, оскільки він належним чином мотивований слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами.

А тому, на підставі викладеного, слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів щодо вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; відсутність сталих соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи; відсутність судимостей, не застосування до нього раніше запобіжних заходів; відсутність підозри у вчиненні іншого кримінального правопорушення; а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, та враховуючи доведеність стороною обвинувачення обставин передбачених п.п. 1-3 ч. 3 ст. 132, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає, що дане клопотання органу досудового розслідування підлягає задоволенню як обґрунтоване.

Разом з тим, підстави для відмови у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у КПК чітко регламентовані статтею 194 КПК України, а саме - слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї ж статті і все.

Тобто, вказані стороною захисту доводи, як на підставу відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного, в тому числі і в частині можливості уникнення наявним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, є такими, що не знайшли підтвердження під час розгляду даного клопотання.

Доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 не допускає тримання його під вартою слідчому судді не надано, задовільний стан здоров`я підтверджується довідкою про те, що він може триматися в умовах ІТТ /а.с. 27/, а тому слід вважати, що таких перешкод не має.

В силу п. 4 ч. 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно обрати на строк 60 днів, зважаючи на складність кримінального провадження з метою надання достатньо часу для проведення слідчих (розшукових дій) відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 КПК України та розумних строків в межах строків досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За приписами ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, то, враховуючи серйозності обставин справи, на думку слідчого судді, у даному випадку відсутні підстави для визначення застави.

Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-178, 182-184, 186, 193-194,196, 203, 309, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, взявши під варту в залі судового засідання.

Строк тримання під вартою обчислювати із дня постановлення ухвали, тобто з 20 листопада 2019 року.

Строк дії ухвали - по 18 січня 2020 року включно.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Складення повного тексту ухвали 20.11.2019.

Слідчий суддя ОСОБА_11