Провадження 1-в/193/152/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А
30 вересня 2019 року смт.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Софіївка в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В :

16 травня 2019 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

В обґрунтування подання засуджений вказує, що останній раз був засуджений вироком Києво-Святошинським районним судом Київської області від 17 червня 2016 року за ч.1 ст.115 КК України до 09 років 01 місяця позбавлення волі. На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 31.01.2014 року по 17.06.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області від 25 серпня 2016 року зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 17 червня 2016 року по 25 серпня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно ст.72 ч.5 КК України. На момент направлення клопотання відбув згідно чинного законодавства 3/4 строку покарання, призначеного судом. Просить суд звільнити його умовно-достроково.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 підтримав свого підзахисного ОСОБА_5 , просив клопотання задовольнити.

Представник адміністрації колонії в судовому засіданні дане питання залишив на розсуд суду.

Прокурор проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення заперечує, вважає застосування положень ст. 81 КК України не доцільним, оскільки ОСОБА_5 , раніше неодноразово засуджений за тяжкі злочини.

Відповідно до ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Про вказане може свідчити його як сумлінна поведінка, так і ставлення до праці.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Згідно вимог чинного законодавства, яке регламентує порядок застосування умовно-дострокового звільнення, даному звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього часу довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності. Разом з тим, з матеріалів подання вбачається, що засуджений ОСОБА_5 не має жодного заохочення та стягненнь.

На час звернення засудженого до суду, останній відбув 3/4 строку призначеного покарання.

Крім того, з матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_5 останній раз засуджений вироком Києво-Святошинським районним судом Київської області від 17 червня 2016 року за ч.1 ст.115 КК України до 09 років 01 місяця позбавлення волі. На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 31.01.2014 року по 17.06.2016 року з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області від 25 серпня 2016 року зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув"язнення з 17 червня 2016 року по 25 серпня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно ст.72 ч.5 КК України. За вироком має цивільний позов на суму 391,20 гривень.

Відповідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове-звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", судам, при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Згідно з ч. 1 ст.6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

На підставі закону умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності і їх сукупності підстав і умов, при цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Судом врахувається не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчиненого ним злочину, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.

Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи. Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч. 1 ст.6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеному статтями 67,130 КВК України, але й додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних звязків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці - це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обовязків, відповідно до статей 59,60,118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Згідно наявних у особовій справі матеріалів вбачається, що засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо, залучався до праці, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайних зовнішній вигляд, за станом здоров"я являється інвалідом 2 групи, до робіт на виробничих майстернях установи не залучається. Не бере участь у програмі диференційованого виховного впливу "Правова просвіта". Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом телефонних розмов. За вироком суду має позов на суму 391,20 гривень, вину у скоєному злочині визнає, належну оцінку скоєному не надає.

Також, з матеріалів справи та особової справи на засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_5 не має жодного заохочення та стягненнь. ОСОБА_5 засуджений за особливо тяжкий злочин, а також має цивільний позов на суму 391,20 гривень, неодноразово засуджений за тяжкі злочини, тому всі наведені вище обставини не вказують на виправлення засудженого, тому підстави вважати, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення відсутні.

Судом також враховується, що сам факт відсутності стягнень не свідчить про те, що поведінка засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання є зразковою, а відсутність у засудженого заохочень за час відбування покарання навпаки вказує на те, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.

Виходячи з положень ст. 81 КК України та роз`яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, даних щодо праці, додержання ним вимог режиму, даних про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 за весь період відбуття покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці і не заслуговує умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі на невідбутий термін, як особа, яка сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.

На підставі ст.81 КК України,ст. 376 ч.2, 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення прокурор та засуджений можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошено 02 жовтня 2019 року о 16 годин 15 хвилин

Суддя Софіївського районного

суду Дніпропетровської області ОСОБА_1