Справа № 405/6194/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2019 р. м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, по даній справі 04.10.2018 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.190 КК України на підставі ст.71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:
засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, просить застосувати до нього норми ст.81 КК України.

В судовому засіданні засуджений підтримав свою заяву, просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання, оскільки він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» не заперечував проти задоволення заяви засудженого, при цьому зазначив, що на даний час оформлюється ще одна подяка засудженому за сумлінну поведінку.

Прокурор заперечив проти задоволення заяви засудженого, оскільки останній сумлінним ставленням до праці та поведінкою не довів своє виправлення, так як раніше мав стягнення в 2019 році та на комісії засудженому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів своє виправлення.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали заяви та особової справи засудженого, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно положень ч. 2, п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 3/4 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.
Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.

Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним напротязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.190 КК України ст.71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі (а.о.с. 1-4).
Початок строку покарання 04.10.2018 року, кінець строку 04.12.2019 року. На час розгляду клопотання засуджений відбув 11 місяців 26 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення злочину. На момент розгляду подання залишилося до відбуття 02 місяців 04 дні.

Крім того, з матеріалів особової справи та характеристики, наданої на виконання ухвали суду, встановлено, що ОСОБА_5 з 04.10.2018 року перебував у місцях позбавлення, за час перебування в Кіровоградському СІЗО допустив 1 (одне) порушення встановленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО. Заохочень не має.

З 05.02.2019 року відбуває покарання в Кропивницькій виправній колонії (№6). За час відбування покарання в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав. З травня 2019 року по теперішній час засуджений працює на швейній дільниці. Проявляє добросовісне ставлення до праці, вчасно виконує виробничі завдання, має сумлінну поведінку. Стосовно скоєного злочину розкаюється. Міру покарання призначену судом вважає надто суворою.

Відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України засуджений відпрацював 20 годин. Був 1 (один) раз заохочений правами начальника установи за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Відповідно до статті 126 КВК України до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне.

Бере участь у реалізації програм диференційованого впливу «Професія», що свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення та прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин. Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебував.
Однак, заява та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 за № 43-71-19 не містять доказів про те, що засуджений протягом всього часу відбування покарання приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про те, що останній виправлення не довів.

При оцінці поведінки засудженого, суд відмічає, що засуджений за час відбування покарання один раз порушував встановлений режим утримання, порушення виражалося у зберіганні заборонених речей, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності отримав догану.
Крім того, адміністрацією установи виконання покарань поведінка ОСОБА_5 оцінювалась як така, що не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення, у зв`язку з чим, у застосуванні заохочувальної норми передбачуваної ст.81 КК України останньому було відмовлено, що підтверджується витягом з протоколу від 29.08.2019 року №6 засідання адміністративної комісії Кропивницької виправної колонії (№6) з питання умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 (а.о.с. 51).
Більш того, слід зазначити, що засуджений ОСОБА_5 неодноразово засуджений за умисні корисливі злочини та був звільнений умовно-достроково у 2015, 2018 роках, та в подальшому вчиняв нові злочини, за які був засуджений до позбавлення волі.
Суд бере до уваги те, що засуджений один раз був заохочений 29.07.2019 року за сумлінну поведінку та ставлення до праці (вид заохочення зняти раніше накладене стягнення від 22.02.2019 року), разом з тим зміна його поведінки, що було підставою для заохочення, відбувалась напередодні виникнення у нього права на отримання заохочувальної норми. Пасивна поведінка засудженого не засвідчує виправлення та перевиховання останнього, активна участь у суспільному житті установи виконання покарань не була послідовною, засуджений заохочення отримавав напередодні розгляду питань про застосування заохочувальних норм, зокрема застосування ст.81 КК України.

З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає, що засуджений, відбув 3/4 частини строку покарання, призначеного йому судом, однак його поведінка, як процес виправлення та перевиховання, за весь час відбування покарання не є взірцевою, не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказує на те, що засуджений виправився.
За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень статті 81 КК України, відтак, в задоволенні заяви слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_6