Справа № 127/7514/19
Провадження №11-кп/801/737/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2019 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, горомадянина України, уродженця м. Вінниця, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не одруженому, до арешту не працюючому, раніше неодноразово судимому:

-05.03.1999 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 222, ст. 46-1 КК України до двох років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік та сплатою 170 гривень штрафу;

-06.12.2004 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 06.12.2006 року по закінченню строку відбування покарання;

-09.09.2008 Ленінським районним судом м. Вінниці за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту;

-31.08.2009 Ленінським районним судом м. Вінниці за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту;

-03.12.2010 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі;

відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,-

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення особливо тяжкого насильницького злочину, згідно з матеріалами особової справи має ряд стягнень і не має заохочень, в установі не працевлаштований. Згідно із наявною у матеріалах особової справи характеристикою ОСОБА_7 ухилявся від виконання робіт. В зв`язку із чим на думку місцевого суду засуджений ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, а тому клопотання останнього не підлягає задоволенню.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду від 02 квітня 2019 року та замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що він не має непогашених стягнень, вважає що став на шлях виправлення, про що свідчить його участь у різних програмах соціального відродження та реабілітації, отримання додаткової освіти, участь в роботах з благоустрою установи. Вважає, що суд обґрунтував своє рішення характеристикою, яка не відповідає матеріалам особової справи.

Позиції учасників судового розгляду

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, просили задовольнити її, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, лише, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим 2/3 строку покарання.
Відповідно до роз`яснень, які викладено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як слідує зі змісту роз`яснень вищевказаної постанови, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
Суду під час розгляду зазначених клопотань слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також наміри засудженого щодо залучення до суспільно-корисної праці.
Засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці має довести своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_7 03.02.2010 засуджений Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді 15 років позбавлення волі.
Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 29.04.2016 р. на підставі частини п`ятої статті 72 КК засудженому ОСОБА_7 до строку покарання зараховано 2 роки 7 місяців та 7 днів строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (в редакції закону Закону № 838-VIII).
Кінець строку відбування покарання 24.10.2022 року.
На даний час ОСОБА_7 відбув більш ніж 2/3 строку покарання, що надає йому право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України.
Однак, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Як вбачається із долученої до матеріалів провадження характеристики, останній характеризується посередньо, в установі відбування покарання не працевлаштований, заохочень не має, на даний час вважається таким, що не має стягнень, суспільно-корисні зв`язки не підтримує.
Відповідно до ч. 6 КВК України - виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
За змістом кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.
Ставлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній трудовій колонії.
Під час апеляційного розгляду судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах обмеження волі. ОСОБА_7 , будучи засудженим за особливо тяжкий злочин проти життя людини, за весь період відбування покарання не працював, заохочень не отримував, неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, до виконання законних вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, соціально-корисних зв`язків не підтримує.
Оцінюючи вказані відомості про особу засудженого та ставлення його до праці за час відбування покарання у сукупності, колегія суддів вважає, що навіть з урахуванням відсутності непогашених стягнень на даний час та участі засудженого в програмах соціального відродження та реабілітації, процес його виправлення не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним.
За таких обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги непереконливими та не достатніми для її задоволення, оскільки матеріали справи не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Доводи засудженого про відсутність в умовах установи виконання покарань відповідної роботи для нього суд відхиляє, оскільки відповідно до вимог діючого кримінального процесуального законодавства України зазначені обставини не є підставами для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою та підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - залишити без змін.
Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя