Справа № 191/871/19
Провадження № 1-кп/191/76/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002513 від 23 грудня 2017 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іларіонове, Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта неповна середня, розлученого, працюючого на посаді стропальника у ТУБМЕС ПАТ «Укрзалізниця», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

потерпілого- ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :
Згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2007 року №2-1854 ОСОБА_3 , зобов`язаний сплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_5 , на утримання сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.09.2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

Знаючи про необхідність сплати аліментів ОСОБА_3 в період часу з 01 грудня 2016 року до 06 грудня 2017 року, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання не сплачував аліменти, внаслідок чого порушив та продовжує порушувати право дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний психічний і соціальний) розвиток. Не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, на роботу не влаштовувався, до Синельниківської міськрайонної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості, з метою працевлаштування не звертався, свої доходи від тимчасових заробітків не декларував, про суми заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв та з доходів гроші на утримання дитини (аліменти) не сплачував, будь-якої іншої допомоги не надавав, тобто добровільно рішення не виконував і таким чином умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей, що призвело до виникнення заборгованості за вказаний період часу в сумі 7 958,69 грн.

В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище та при цьому пояснив, що за рішенням суду від 08 листопада 2007 року з нього стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_9 2002 року народження. У зв`язку з тим, що з грудня 2016 року він звільнився з місця роботи та не мав постійного заробітку, аліменти не платив, тому виникла заборгованість, в подальшому, він буде намагатись платити аліменти.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що за рішенням суду з обвинуваченого стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_9 , ОСОБА_3 злісно ухиляється, на даний час виникла заборгованість із сплати коштів так як останній не бажає платити аліменти на утримання свого сина. З сином не спілкується, іншої допомоги не надає. На час розгляду справи працевлаштувався та з його місця роботи стали надходити за останні три місці аліменти, загальна сума яких склала 2300,00 грн.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений з ним не спілкується з 2008 року, аліменти не сплачує. Мати зверталась до юстиції з цього приводу неодноразово.
Враховуючи те, що обвинувачений, потерпілі, представник потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_7 та прокурор не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілих, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілих в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту якого він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина обвинуваченого в скоєнні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю.
Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліменти).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працевлаштований, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення злочину щодо колишнього подружжя.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1,75 КК України - відсутні.
На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, ту обставину, що обвинувачений працевлаштувався, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, та йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.164 КК України у виді громадських робіт, що на думку суду буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 100 (сто) годин.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1