Справа № 342/590/19
Провадження № 1-кс/342/250/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Городенка

Слідчий суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка клопотання слідчого СВ Городенківського ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Городенківського відділу Тисменицької місцевої Івано-Франківської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000096 від 18.05.2019р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До суду 05.06.2019 року поступило дане клопотання в кримінальному провадженні №0000096 від 18.05.2019 року.

Підтвердженням надання підозрюваному копії клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 05.06.2019 року та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, є розписка з датою, часом та підписом підозрюваного та його захисника про отримання клопотання.

З клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що у володінні ОСОБА_7 перебуває мотоцикл «Spark» без державних номерних знаків, який був ним придбаний 27.04.2019 року в м.Коломия та котрий він мав намір в подальшому зареєструвати як транспортний засіб у встановленому законом порядку. 18 травня 2019 року, близько 02 год.30 хв., ОСОБА_7 на своєму мотоциклі марки «Spark» на прохання ОСОБА_5 , поїхав в с. Росохач Городенківського району, де біля будівлі церкви, що розташована по вул. Зарічна його зустріли знайомого ОСОБА_8 . В ході розмови останній попросив відвезти його до дівчини в с. Острівець, Городенківського району, на що ОСОБА_7 категорично відмовився.

Тоді, ОСОБА_5 , з метою заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, відкрито, у присутності потерпілого, який розумів протиправний характер його дій, усвідомлюючи цю обставину, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч волі потерпілого, не маючи ні дійсного ні уявного права на транспортний засіб сів на мотоцикл потерпілого, а саме на паливний бак перед потерпілим, та, застосовуючи до потерпілого фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, поштовхом спини витіснив потерпілого з транспортного засобу, ключі від якого знаходились в замку запалювання та, велівши ОСОБА_8 сісти позаду себе, запустив двигун та розпочав рух в напрямку смт. Гвіздець, Коломийського району, тобто, незаконно заволодів мотоциклом марки «Spark», який належить потерпілому ОСОБА_7 , вартість якого становить 12275 гривень.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі; незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_7 чи свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , так як ОСОБА_8 є його товаришем, а Чердарик подругою, слідчий за погодженням з прокурором звернулись до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила задовольнити з викладених у ньому підстав.

Захисник та ОСОБА_5 заперечили проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили обрати інший більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання або домашнього арешту. Також захисник наголошував, що до ризиків прокурор відніс те, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин,і що раніше судився, що може виїхати за межі України бо має паспорт, а також, що може впливати на інших учасників справи. Однак, тяжкий злочин вчинений особою та судимість, не є підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, закордонний паспорт ОСОБА_10 може здати слідчим органам. А тому, подане клопотання вважає необґрунтованим і ризики не підтвердженими належними та достатніми доказам. Просив також врахувати, що ОСОБА_11 проживає з неповнолітнім братом та матір`ю, яка зараз за межами України на заробітках і він доглядає за братом сам.

Слідчий суддя, заслухавши осіб, які беруть участь в розгляді клопотання, дослідивши клопотання та копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

29 травня 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 2 КПК України - основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваного, та інші обставини в їх сукупності.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.289 КК України. Згідно санкції ч.2 ст.289 КК України ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Також слідчим суддею враховується і суспільна небезпечність злочину в якому підозрюється ОСОБА_5 , і те що він є особою молодого віку, вину визнав повністю, самостійно з`являється до поліції за всіма викликами так і до суду.

Надані прокурором докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та досліджені судом, доводять наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.1, 4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Однак, прокурором і слідчим не надано суду доказів того, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі буде переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджати кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Разом з тим, слідчий суддя прийшов до висновку, що ступінь ризиків передбачених ст.177 КПК України не є такою істотною, що потребує обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, та в судовому засіданні прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

При цьому, лише зазначення в клопотанні про застосування запобіжного заходу про те, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, без достатнього обґрунтування, є недостатнім.

Виняткового випадку щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин справи та даних щодо його особи в їх сукупності, слідчий суддя не вбачає. Факту наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення є недостатньо для обрання особі запобіжного заходу у виді взяття під варту. Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 тримання під вартою не виправдовує потреби досудового розслідування.

Відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1, 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131,132,176-179, 181, 183,184, 193, 194, 196, 203, 205, 209, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання про застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло - будинок за адресою АДРЕСА_1 в період часу з 21-00 год. до 07-00 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду (судді).

Зобов`язати ОСОБА_5 за кожною вимогою прибувати до слідчого, прокурора та суду (судді).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- повідомляти прокурора, слідчого або суд (суддю) про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками;

- здати на зберігання слідчому СВ Городенківського відділення поліції Коломийського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області лейтенанту поліції ОСОБА_6 свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_5 під домашнім арештом - до 15 липня 2019 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передається для виконання до Городенківського відділення поліції Коломийського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області відповідно до ст.181 КПК України за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Городенківського відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1