Справа № 489/2457/18
кримінальне провадження
№1-кп/489/198/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2015 за ч. 1 ст. 296 КК України до штрафу в розмірі 8500,00 грн., обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_9 ,
перекладача ОСОБА_10 ,
встановив:

В період часу з 20:10 год. 15.01.2017 до 07:00 год. 16.01.2017 (точного часу в ході судового розгляду не встановлено), ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливого мотиву, знаходячись в приміщенні торгового кіоску № НОМЕР_1 у квітковому павільйоні за адресою: АДРЕСА_2 , таємно, шляхом вільного доступу викрала майно потерпілої ОСОБА_7 , а саме: грошові кошти в сумі 500,00 грн., 2 повітряних обігрівачі «Delfa wfh-201», вартістю 266,66 грн. кожен, загальною вартістю 533,32 грн.; 2 секатори для квітів «КТ-V8», вартістю 256,80 грн. кожен, загальною вартістю 513,60 грн.; електричний чайник «Liberton LEK- 1703», вартістю 522,00 грн., всього на загальну суму 2068,92 грн.

У подальшому ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим матеріальні збитки потерпілій на вищевказану суму.

Суд визнає ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці).
Крім того, 19.02.2018 в період часу з 17:08 год. по 17:15 год. (точного часу в ході судового розгляду не встановлено), ОСОБА_4 , діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливого мотиву, знаходячись в приміщенні торгового кіоску за адресою: АДРЕСА_3 , таємно, шляхом вільного доступу викрала майно потерпілої ОСОБА_8 , а саме: грошові кошти в сумі 1100,00 грн., калькулятор вартістю 30,00 грн., два ключі від вхідних дверей загальною вартістю 100,00 грн. з брелком від сигналізації вартістю 300,00 грн., чим спричинила останній матеріальну шкоду на загальну суму 1530,00 грн.

У подальшому ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій збитки на вищевказану суму.

Суд визнає ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненого повторно.
Обвинувачена себе винною в інкримінованих правопорушеннях не визнала та показала, що у потерпілої ОСОБА_7 та в магазині не було техніки на таку суму.
Крім того показала, що за оголошенням знайшла вакансію на роботу у потерпілої ОСОБА_8 , з якою вони домовились про умови роботи та почала у неї працювати. Пропрацювавши деякий час, вона вирішила звільнитись та залишивши ключі ОСОБА_11 , яка контактує з потерпілою ОСОБА_8 , забрала грошові кошти в сумі близько 270 - 280 гривень, які повинні їй були заплатити за роботу та пішла. Підтверджує, що забрала калькулятор. Ключі та брелок від сигналізації не забирала.
Вина обвинуваченої ОСОБА_4 в інкримінованому їй діянні, підтверджується наступними дослідженими судом доказами.
Показами потерпілої ОСОБА_8 , яка показала що взимку 2018 року подала оголошення про прийняття на роботу. Подзвонила обвинувачена та вони з нею домовились про зустріч. Під час зустрічі домовились про умови роботи та обвинувачена приступила до стажування. З нею на стажуванні була її знайома. Через деякий час обвинувачена зникла разом з грошовими коштами, ключами з брелком від сигналізації та калькулятором. Вона намагалась поговорити з обвинуваченою з приводу повернення майна, але обвинувачена не відповідала на дзвінки, внаслідок чого вона звернулася до поліції.
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.02.2018, згідно якого ОСОБА_8 заявила про те, що 19.02.2018 під приводом працевлаштування, жінка на ім`я ОСОБА_12 , з кіоску за адресою: АДРЕСА_3 , здійснила крадіжку грошових коштів в сумі 1000,00 грн.
Протоколом огляду предмету від 05.03.2018, згідно якого було оглянуто диск з відеозаписом камер спостереження всередині кіоску за адресою: АДРЕСА_3 . В ході огляду встановлено, що 19.02.2018 о 17 год. 07 хв., до кіоску заходить жінка (одягнута в бежеву шапку з кільцями, темно-коричневу дублянку, темну спідницю), яка деякий час ходить по периметру приміщення та після того поклавши на стіл біля вікна темну сумку починає складати до неї речі та предмети з поличок на даному столі, а саме калькулятор, грошові кошти, які вона дістала з чайної упаковки зеленого кольору. Після того вона закрила вхідні двері та покинула приміщення, але через деякий час повернулася та взяла статуетку лева жовтого кольору та покинула приміщення.
Вказаний відеозапис було оглянуто в ході судового розгляду.

Показами потерпілої ОСОБА_7 , яка показала, що в січні 2017 року вона прийняла обвинувачену на роботу в кіоск з квітами, але вона на наступний день зникла разом з двома обігрівачами, чайником, грошовими коштами, двома секаторами, завдавши матеріальну шкоду. Через три - чотири місяці її чоловік впізнав обвинувачену, яка проходила повз кіоск та викликав працівників поліції.
Заявою ОСОБА_13 від 22.02.2019 до начальника Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, згідно якої останній просив прийняти міри до невідомої жінки, яка в січні 2018 року прийшла працювати до його дружини ОСОБА_7 , та після ночі на роботі пропала разом з речами з кіоску. Також зазначив, що ця жінка 22.02.2019 проходила повз кіоску та він впізнав її та викликав поліцію. Цією жінкою є ОСОБА_4 , 1971 року народження.
Висновком експерта № 93 від 25.04.2018, згідно якого ринкова вартість станом на 15.01.2017 наданого на дослідження тепловентилятора «Delfa wfh-201» могла становити 266,66 грн., ринкова вартість секатору КТ-V8 могла становити 256,80 грн., ринкова вартість електричного чайника «Liberton LEK-1703» могла становити 522,00 грн.

З урахуванням досліджених доказів, суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною поза розумним сумнівом. Покази обвинуваченої повністю спростовуються показами потерпілих, які повідомлені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, а їх покази повністю узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Підстав обмовляти потерпілими обвинувачену судом не встановлено.
При призначенні покарання, суд враховує, що ОСОБА_14 вчинено злочини середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка раніше судима, не працює, незаміжня, характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, що обтяжує покарання рецидив злочину.
Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої, згідно якої орган пробації беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її умови та спосіб життя, а також середній ризик вчинення обвинуваченою повторного кримінального правопорушення, вважає доцільним застосувати покарання альтернативне позбавленню волі або обмеженню волі на певний строк, оскільки виправлення обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства.
З урахуванням викладеного та з метою виправлення обвинуваченої і запобігання вчиненню нею нових злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі.
Заява обвинуваченої від 08.07.2019 про застосування амністії відповідно до указу Президента України ОСОБА_15 підлягає залишенню без розгляду, оскільки закон України про амністію, відповідно до вимог ст. 86 КК України, не оголошувався.

Питання щодо речових доказів, суд вирішує керуючись ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання:
-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1(один) рік;
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки і 6 (шість) місяців;
На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки і 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 71 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2015, у виді 2 (двох) років і 6 (шести) місяців та штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500,00 гривень.
Покарання у виді штрафу за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2015 на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання - 28.03.2018.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 28.03.2018 по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015).
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати.

У зв`язку з повним відбуттям покарання у виді позбавлення волі, ОСОБА_4 звільнити з-під варти з зали суду негайно після проголошення вироку.
Речові докази: диск з відеозаписом залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженою з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1