Справа № 558/195/19
номер провадження 1-кп/558/85/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 року смт Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області

в складі:

одноосібно суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 14.02.2019 року та № 0000037 від 23.02.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Рівне Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, згідно ст.89 КК України раніше не судимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121 КК України та ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 17 лютого 2019 року, в ранню пору доби (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), перебував по місцю свого проживання, що в АДРЕСА_1 , знаючи, що його знайома ОСОБА_4 перебуває на стаціонарному лікуванні в Демидівській ЦРЛ, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на заволодіння чужим майном, вирішив проникнути до будинку ОСОБА_4 та викрасти належне останній майно.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_5 , 17 лютого 2019 року, в ранню пору доби, прийшов до господарства ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де, скориставшись тим, що власниці господарства не було за її постійним місцем проживання, впевнившись, що його протиправні дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на особисте збагачення за рахунок чужого майна, шляхом пошкодження механізму вхідних дверей проник до будинку, належного ОСОБА_4 . В подальшому, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному будинку, а саме у коморі, виявив та умисно, таємно викрав належні ОСОБА_4 скляну банку ємкістю 3 л, з наявними у ній ягодами вишні, скляну банку ємкістю 3 л, заповнену цукром, загальною вартістю 88 грн. 50 коп. та з наявними в середині даної банки грошовими коштами в загальній сумі 8000 грн. 00 копійок. Після цього ОСОБА_5 , винісши викрадене з вищевказаного господарства, розпорядився даним майном та грошовими коштами потерпілої ОСОБА_4 на власний розсуд.
Вчинивши вищевказані дії, ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_4 , матеріальну шкоду на суму 8088 грн. 50 коп.
Вищевказані протиправні дії ОСОБА_5 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням в житло, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Крім того, приблизно о 22 год. 22 лютого 2019 року, в будинок ОСОБА_7 , що по АДРЕСА_2 , де на той час перебував ОСОБА_8 , який є співмешканцем ОСОБА_9 , прийшов ОСОБА_5 , з метою поговорити з ОСОБА_9 на рахунок повернення грошових коштів, які, як він вважав, остання йому заборгувала.

В ході розмови між ними, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин стався словесний конфлікт, в ході якого за ОСОБА_9 заступився ОСОБА_8 . В цей момент у ОСОБА_5 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний намір, 22 лютого 2019 року, приблизно о 23 годині, ОСОБА_5 , тримаючи в руці розкладний ніж, який мав із собою, в приміщенні кімнати житлового будинку ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_8 . Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , раптово, із значною силою, наніс ОСОБА_8 близько 3 ударів лезом ножа в область живота та руки.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_8 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді двох проникаючих колото-різаних ран живота та різаної рани лівого плеча.

Проникаюче колото-різане ушкодження, згідно п. 2.1.3.к «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 Міністерства охорони здоров`я від 17.01.1995), за критерієм небезпеки для життя має ознаки тяжкого тілесного ушкодження.

Вищевказані протиправні дії ОСОБА_5 , які виразилися у умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, підпадають під ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачено ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України.
Під час розгляду справи в суді між прокурором, обвинуваченим та його захисником було укладено угоду про визнання винуватості.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

Прокурор ОСОБА_3 під час розгляду справи в суді зазначив, що угода відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, тому може бути затверджена і обвинуваченому слід призначити узгоджене в угоді покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просять вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ній покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

При цьому обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ч.1 ст. 121 КК України, щиро розкаявся в скоєному, цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст. 185 КК України в розмірі 8000 грн. визнав повністю.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, міру покаранння просить обрати на розсуд суду /а.п 97 т.2/.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні надала свою згоду на укладення угоди обвинуваченим, його захисником з прокурором про визнання винуватості. Крім того, цивільниій позов підтримала повністю.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили ОСОБА_5 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Так, злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_4 звернулись до суду з заявою про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 та не заперечили проти її затвердження судом /а.п. 98, 99 т.2 /.

Відповідно до ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст.474 КПК України роз`яснено процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст.473, 476 КПК України, роз`яснено вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Суд також вважає, що обставини, які пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , характер кримінальних правопорушень та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Щодо заявленого цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 8000 грн. 00 коп., то суд вважає, що позов підлягає до задоволенню повністю. Підставою для задоволення позову є те, що потерпілій внаслідок викраденого ОСОБА_5 майна та грошових коштів, завдано шкоду на загальну суму 8088 грн. 50 коп. При цьому ОСОБА_5 частково відшкодовано шкоду в розмірі 88 грн. 50 коп., матеріальна шкода в сумі 8000 грн. 00 коп. залишається невідшкодованою.

Як передбачає п.10 ч.1 ст. 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК Україна, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи те, що внаслідок крадіжки майна та грошових коштів ОСОБА_5 завдано матеріальну шкоду ОСОБА_4 в розмірі 8088 грн. 50 коп., при цьому частково відшкодовано 88 грн. 50 коп., а також те, що ОСОБА_5 визнав цивільний позов повністю, суд рахує за необхідне цивільний позов задовольнити повністю.

Згідно постанов про визнання та приєднання речових доказів від 19 лютого 2019 року, 23 лютого 2019 року та 11 квітня 2019 року речовими доказами по справі визнано: банку ємкістю 3 л. з наявними в середині цукром, банку ємкістю 3 л. з наявними в середині ягодами вишні та пласкогубці; рушник, підодіяльник та покривало, на яких знаходяться плями бурого кольору, які ззовні схожі на плями крові, що знаходяться в полімерному білому мішку, який опечатано пояснювальною биркою; розкладний ніж з написом "Browning", який знаходиться в спецпакеті "Національна поліція України" INZ № 1091558; металевий предмет, який ззовні схожий на розкладний ніж, який знаходиться в спецпакеті з надписом Україна, МВС "Експертна служба", № 0619050, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Демидівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області /а.п.106-107, 137-138, 152-153 т.1, а.п.134,135 т.2/.

Відповідно до ст. 100 КПК України, суд повинен вирішити долю речових доказів.

Відповідно до ст. 374 КПК України суд, при ухваленні вироку повинен зазначити рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Таким чином, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі більше як на три роки, і те, що суд прийшов до висновку про необхідність призначення саме такого покарання, суд приходить до висновку про необхідність продовження відносно ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 12, 50, 65, 66, 67 Кримінального кодексу України, керуючись ст.ст. 100, 373- 374, 376, 377, 395, 475 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 25 липня 2019 року між прокурором, обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_6 про визнання винуватості.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_5 винним:

- за ч.3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання 07 год 40 хвилин 23 лютого 2019 року.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 8000 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок в дохід держави.

Речові докази:

- банку ємкістю 3 л. з наявними в середині цукром, банку ємкістю 3 л. з наявними в середині ягодами вишні, пласкогубці, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Демидівського ВП ГУНП повернути ОСОБА_4 ;

- рушник, підодіяльник та покривало, на яких знаходяться плями бурого кольору, які ззовні схожі на плями крові, що знаходяться в полімерному білому мішку, який опечатано пояснювальною биркою, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Демидівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області -повернути потерпілому ОСОБА_8 ;

- розкладний ніж з написом "Browning", який знаходиться в спецпакеті "Національна поліція України" INZ № 1091558; металевий предмет, який ззовні схожий на розкладний ніж, який знаходиться в спецпакеті з надписом Україна, МВС "Експертна служба", № 0619050, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Демидівського ВП Дубенського ВП ГУНП знищити.

До вступу вироку в законну силу продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк призначеного покарання строк його перебування під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі .

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Демидівський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя