У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 серпня 2019 року.

Учасник судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 серпня 2019 року задоволено подання начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» про застосування заходу стягнення у вигляді переведення засудженого ОСОБА_5 із дільниці ресоціалізації до приміщення камерного типу, згідно ст. 132 КВК України

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає суд першої інстанції неправильно встановив його вину, оскільки він перейшов в інше відділення з дозволу керівництва.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло подання начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» про застосування заходу стягнення у вигляді переведення із дільниці ресоціалізації до приміщення камерного типу, згідно ст.132 КВК України, строком на 01 місяць відносно ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що подання про застосування заходу стягнення у вигляді переведення із дільниці ресоціалізації до приміщення камерного типу відносно засудженого ОСОБА_5 є законним і обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Засуджений ОСОБА_5 належним чином був повідомлений про дату та час апеляційного розгляду. Клопотання про бажання участі в апеляційному розгляді не заявляв.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого ОСОБА_7 , обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційній суд дійшов наступного.

Відповідно до ст.135 КВК України поміщення засудженого до приміщення камерного типу проводиться за рішенням суду. У разі прийняття на засіданні дисциплінарної комісії рішення про поміщення засудженого до приміщення камерного типу адміністрація установи виконання покарань протягом двадцяти чотирьох годин направляє до суду відповідне клопотання (подання) разом із рішенням комісії.

Відповідно до ч. 1 ст.132 КВК України за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, може застосовуватись такий захід стягнення як переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, до приміщення камерного типу на строк до трьох місяців.

Згідно ч. 1 ст.134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_5 , він був засуджений 27 жовтня 2016 року Борисоглебським міським судом Воронезької області за ч.3 ст.30, п."г" ч.4 ст.228-1 КК РФ, із застосуванням ч.3 ст.66 КК РФ, до 8 років позбавлення волі. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 серпня 2017 року даний вирок приведений у відповідність до законодавства України та ОСОБА_5 вважається засудженим за ч.3 ст.15 - ч.3 ст.307, ч.3 ст.68, ст.69-1 КК України до 8 років позбавлення волі без конфіскації майна

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 18 листопада 2015 року. Під час тримання у СІЗО №2 м. Борисоглебськ Воронезької області Російської Федерації допустив одне порушення режиму утримання. Мав одне стягнення, заохочень не мав.

З 09 грудня 2015 року відбував покарання у СІЗО № 3 м. Вороніж Російської Федерації. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 25 грудня 2015 року відбував покарання у СІЗО №2 м. Борисоглебськ Воронезької області Російської Федерації. За період відбування покарання мав 20 стягнень. Заохочень не мав.

З 22 листопада 2016 року відбував покарання у виправній колонії №8 в місті Россош Воронезької області Російської Федерації. За період відбування покарання мав 2 стягнення. Заохочень не мав.

З 11 квітня 2019 року відбував покарання у СІЗО №21 м. Одеса. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 26 квітня 2019 року відбував покарання у Південній ВК №51 у Одеській області. За період відбування покарання мав 1 стягнення. Заохочень не мав.

З 03 червня 2019 року відбуває покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. За період відбування покарання характеризується негативно. Має 5 стягнень. Заохочень не має.

Загалом за період відбування покарання характеризується негативно. За допущенні порушення установленого порядку відбування покарання 28 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. З 11 червня 2019 року являється злісним порушником установленого порядку відбування покарання згідно статті 133 КВК України за зберігання заборонених речей.

Від роботи відмовляється в категоричній формі. Участі у суспільно корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі не приймає. Схильний до брехні та висловлювань нецензурною лайкою в бік співробітників, свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог.

Має 6 діючих стягнень, які накладені на протязі трьох місяців, що свідчить про систематичність та зухвалість у ставленні до установленого порядку відбування покарання. Згідно з протоколом №3 засідання комісії з постановки на профілактичні обліки окремих категорій засуджених установи від 04 червня 2019 року ОСОБА_7 було визнано засудженим, який потребує підвищеного контролю за його поведінкою та поставлений на профілактичний облік як схильний до злісної непокори вимогам адміністрації та дій, що дезорганізують роботу установ виконання покарань.

За такого, суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив подання начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)».

Доводи засудженого ОСОБА_7 , що він перейшов в інше відділення з дозволу керівництва, є голослівними та не підтверджуються жодними доказами.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали суду першої інстанції судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 425, 539 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 серпня 2019 року у відношенні ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3