печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

захисника ОСОБА_3 , процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду у м. Києві судове провадження за клопотанням прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000675, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого оголошено у міжнародний розшук, -

В С Т А Н О В И В :
16.05.2019 року у провадженні слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , надійшло клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про обрання підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчим управлінням Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000675 від 22.03.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

29.05.2017 у кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Макіївка Донецької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, а саме що вона підозрюється в участі в організованій ОСОБА_7 злочинній організації, вчиненні у її складі тяжкого злочину у сфері службової діяльності, що заподіяло тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди державі у великому розмірі.

06.03.2018 йому повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

Дані повідомлення здійснювались у кримінальному провадженні №0003536 від 18.11.2016.

13.03.2018 матеріали досудового розслідування з вказаного кримінального провадження виділено в окреме провадження, якому присвоєно №0000563, та з якого 22.03.2018 в окреме провадження виділено матеріали у тому числі щодо ОСОБА_6 .

Даному провадженню присвоєно №0000675.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_6 06 березня 2018 року до Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України для проведення процесуальних дій, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, у спосіб визначений КПК України для вручення повідомлень, а саме направлено поштою на адресу реєстрації, яка є останньою відомою адресою його проживання в Україні.

Вищевказані кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_6 за наступних обставин.

Так, зайнявши 25.02.2010 посаду Президента України, будучи відповідно до статті 102 Конституції України Главою держави Україна, ОСОБА_7 , будучи зобов`язаний додержуватися Конституції України і законів України, дбати про благо Вітчизни і добробут народу України, відстоювати права і свободи громадян, інтереси усіх співвітчизників, вирішив використовувати свої владні повноваження всупереч складеній ним присязі у власних корисних інтересах, які полягали в особистому незаконному збагаченні, а також незаконному збагаченні його найближчого оточення за рахунок ресурсів держави та народу України.

Так, до складу злочинної організації залучено керівників (голів ДПА, ДПС, у подальшому начальників Головних управлінь Міндоходів) окремих регіональних податкових органів та їх заступників, зокрема голову ДПА в Одеській області (у подальшому голови комісії з проведення реорганізації ДПА в Одеській області, голову ДПС в Одеській області, начальника ГУ Міндоходів в Одеській області) ОСОБА_6 та інших осіб з числа керівників регіональних податкових органів та їх заступників, які погодились на виконання покладеної на них ролі у складі злочинної організації, та, будучи службовими особами, зловживаючи службовим становищем, вживали заходів до безперешкодного функціонування податкових «майданчиків» у відповідному регіоні та невикористання податковими органами регіону передбачених діючим законодавством України повноважень щодо припинення діяльності «програмних» підприємств. При цьому, ними забезпечувався облік надходжень від «програмних» підприємств регіону як від «окремої групи» на підставі попередньо отриманої з очолюваного ОСОБА_8 . Департаменту інформації щодо очікуваних надходжень від цих підприємств.

Зокрема, відповідно до наказу Голови ДПА України від 20.04.2010 № 454-о ОСОБА_6 призначено на посаду голови ДПА в Одеській області, наказом Голови ДПС України ОСОБА_9 від 25.11.2011 № 438-о його призначено на посаду голови ДПС в Одеській області, наказом Міністра доходів і зборів України ОСОБА_9 від 23.04.2013 №178-о його призначено виконуючим обов`язки начальника Головного управління Міндоходів в Одеській області, а наказом Міністра доходів і зборів України ОСОБА_9 від 04.06.2013 №933-о його призначено начальником Головного управління Міндоходів в Одеській області.

Також, відповідно до наказу Голови ДПС України від 10.10.2011 № 49, розпочато реорганізацію окремих територіальних органів Державної податкової служби та підпорядкованих їм державних податкових інспекцій у районах, містах, районах у містах, а також призначено голів комісій з реорганізації цих комісій, зокрема призначено головою Комісії з проведення реорганізації ДПА в Одеській області ОСОБА_6 .
Наказом голови Комісії з проведення реорганізації ДПА в Одеській області ОСОБА_6 від 14.10.2011 року № 2295 розпочато процедуру реорганізації ДПА в Одеській області шляхом перетворення у ДПС в Одеській області та затверджено склад Комісії з проведення реорганізації ДПА в Одеській області.
Також, ОСОБА_6 до участі у злочинній організації за згодою залучено заступника голови ДПА в Одеській області, у подальшому заступника Голови ДПС в Одеській області, заступника начальника ГУ Міндоходів в Одеській області ОСОБА_10 , якому відповідно до розподілу обов`язків між керівним складом доручено курування управління податкового контролю (податкового та митного аудиту).

Залучені до участі у злочинній організації керівники, виконувачі обов`язків керівників ДПІ, за місцем реєстрації підприємств «податкових ям», керівники, виконувачі обов`язків керівників регіональних ДПА (ДПС, ГУ Міндоходів) України, у тому числі ОСОБА_6 ,їх заступники, службові особи центрального апарату ДПС (Міндоходів) України, інші невстановлені у ході досудового слідства службові особи податкових органів усіх рівнів, які входили до складу злочинної організації, діючи згідно єдиного злочинного умислу, у порушення вимог Конституції України, ПКУ, законів та підзаконних нормативних актів, всупереч складеної Присяги державного службовця, будь-яких заходів до реагування на очевидні порушення податкового законодавства України не вживали, тим самим сприяючі реалізації злочинного умислу та безперешкодному функціонуванню злочинної схеми незаконного збагачення за рахунок втрат доходів Державного бюджету України.

Установлено, що внаслідок незаконних дій членів злочинної організації за період у часті у ній ОСОБА_6 на посадах голови ДПА в Одеській області, голови Комісії з проведення реорганізації ДПА в Одеській області, ДПС у Одеській області, в.о. начальника, начальника Головного управління Міндоходів в Одеській області, «програмними» підприємствами - «податковими ямами», які перебували на обліку в ДПІ в структурі ДПС (ГУ Міндоходів) в Одеській області, безпідставно сформовано податкові зобов`язання з податку на додану вартість, якими підтверджено незаконно використаний суб`єктами господарювання реального сектору економіки податковий кредит (у розрізі районних податкових органів за місцем реєстрації «податкових ям») з подальшим спричиненням державі збитків у вигляді ненадходження податків.

Загалом, у період з квітня 2011 року по лютий 2014 року ОСОБА_6 , займаючи посади голови ДПА в Одеській області, голови Комісії з проведення реорганізації ДПА в Одеській області, ДПС у Одеській області, в.о. начальника, начальника Головного управління Міндоходів в Одеській області, у складі створеної та очолюваної Президентом України ОСОБА_7 злочинної організації, будучи службовою особою, зловживаючи службовим становищем, діючи у порушення вимог Конституції України, Податкового кодексу України, постанов Кабінету міністрів України, нормативно-правових документів Міністерства фінансів України, ДПА, ДПС України, Міндоходів України та інших органів державної влади з метою одержання неправомірної вигоди для себе та членів злочинної організації, шляхом реалізації розробленого злочинного плану та злочинної схеми, прийняв участь у реалізації незаконної схеми з мінімізації податкових зобов`язань шляхом безпідставного декларування «програмними» підприємствами - «податковими ямами» податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 4 299 659 425 грн., що призвело до незаконного використання податкового кредиту на вказану суму суб`єктами господарювання реального сектору економіки України для зменшення податкових зобов`язань та, відповідно, втрат доходів Державного бюджету України від ненадходження податку на додану вартість на суму 2 737 039 403грн. та від ненадходження податку на прибуток підприємств на суму 4 328 375 261 грн., а усього державі від ненадходження податків спричинено збитки на загальну суму 7 065 414 665 грн., що є тяжкими наслідками.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились в участі у злочинній організації з метою вчинення особливо тяжкого злочину, а також у злочинах, вчинюваних такою організацією, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 255 КК України.

Також, ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у зловживанні владою або службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використанні службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки, вчинене злочинною організацією, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень є наявність в матеріалах досудового розслідування достатніх об`єктивних доказів. Зокрема, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується протоколами допиту свідків та іншими доказами в їх сукупності.

Прокурор зазначає, що у кримінальному провадженні є ризики, які дають достатні підстави вважати, що:

- підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду;

- підозрюваний ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- підозрюваний ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень;

- підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є:

- відповідно до ст. 12 КК України злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , є тяжким та особливо тяжким і передбачають можливість призначення покарання на строк до дванадцяти років позбавлення волі, що вже саме по собі може бути вагомою підставою і мотивом для підозрюваного переховуватися від слідства та суду;

- ОСОБА_6 підозрюється в участі в період з лютого 2011 року по теперішній час у організованій ОСОБА_7 злочинній організації, вчиненні у її складі тяжкого злочину проти державної власності, на даний час органом досудового розслідування не встановлені всі члени вказаної злочинної організації, а деякі з них активно переховуються від органу досудового розслідування та суду, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків як з метою уникнення власної кримінальної відповідальності, так і сприяння в уникненні такої відповідальності іншими учасниками злочину, без обмеження себе для цього в жодних, у тому числі протиправних засобах (ризик змови);

- продовження злочинної діяльності та намагання приховати вже вчинені злочини вказує і характер вчинених ОСОБА_6 злочинів, а саме вчинення злочину у складі чітко структурованої злочинної організації із задіянням значної кількості фізичних та матеріальних ресурсів, тривалість їх вчинення (протягом майже 5-ти років), продуманість схеми вчинення злочинів із чітким розподілом функцій кожного співучасника, відкритий і цинічний характер злочинних дій, стійкість сформованих злочинних намірів та нехтування будь-яких суспільних інтересів, окрім власних та інших членів злочинної організації матеріальних та владних інтересів;

- досудовим слідством на даний час не викрито всі фіктивні підприємства, які були створені під керівництвом ОСОБА_9 , що надає їм можливість продовжувати свою злочинну діяльність;

- ОСОБА_6 як колишня службова особа, що входила до керівного складу ДПС України, має можливість впливати на свідків у справі, зокрема на співробітників Державної фіскальної служби України, її структурних та територіальних підрозділів.

Запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо оскільки:

- реальна загроза застосування покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, спонукає людину, не дивлячись на родинні та суспільні стосунки, матеріальний стан та характеристику, вживати всі можливі заходи спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, знищувати речові докази у справі, тощо;

- тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який унеможливлює спілкування між собою співучасників вчинення злочину та втечу підозрюваної, у тому числі за межі України;

- застосування до підозрюваної більш м`яких видів запобіжних заходів не усуне існування ризиків зазначених в клопотанні.

Таким чином, орган досудового розслідування зазначає, що повідомивши ОСОБА_6 про підозру, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищення або спотворення будь-яких із речей, документів, електронних носіїв інформації, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на свідків, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, просить суд застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечував, просив відмовити узадоволенні клопотання. Крім того, акцентував увагу суду на те, що відсутні підстави для задоволення клопотання, оскільки постанова про розшук є неналежним доказом, прокурор не наділений повноваженнями на оголошення підозрюваного у міжнародний розшук. Наголошував на тому, що його підзахисний не є підозрюваним, оскільки підозра вручена без дотримання процедури, та ОСОБА_6 взагалі не знаходиться у міжнародному розшуці.

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, заперечення сторони захисту, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На виклик слідчого ОСОБА_6 до Генеральної прокуратури України не з`явився. У зв`язку з не встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 , останнього 29.05.2017 оголошено у розшук та 11.02.2019 оголошено міжнародний розшук.

Згідно відомостей Департаменту захисту економіки Національної поліції України на даний час триває розшук в рамках ОРС підозрюваного ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку,встановлених законом.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання. Які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Крім того, у зв`язку з неявкою ОСОБА_6 06 березня 2018 року до Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України для проведення процесуальних дій, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, у спосіб визначений КПК України для вручення повідомлень, а саме направлено поштою на адресу реєстрації, яка є останньою відомою адресою його проживання в Україні.

.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_6 буде продовжувати переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та надходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачено нормою національного законодавства, а саме статтею 575 КПК України передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, зазначена вимога міститься і у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Так, згідно Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої наказом МВС України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Держкомкордону, Державної митної служби України від 09.01.1997 року №3/1/2/5/2/2, підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу надісланий до НЦБ. НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни. Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов`язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном.

Частина 6 статті 193 КПК України містить імперативну норму, з якої слідує, що слідчий суддя обирає запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статей Конвенції випадків до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого, так як матеріали клопотання обґрунтовано та прокурором в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, та наявність ризиків, а саме, те що підозрюваний має можливість переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду та фактично вже переховується від слідства; може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; має можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; схильний вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою обрання більш м`якого запобіжного заходу та наряду з вказаним доведено, що підозрювана перебуває у міжнародному розшуку.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.

Обрати підозрюваному у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У разі затримання особи, відносно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1