ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/1400/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185, ч.2 ст. 190 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 серпня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 травня 2018 року, стосовно ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 травня 2018 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Нова Водолага, Нововодолазького району Харківської області, громадянин України, українець, з середньою освіто, не одружений, не військовозобов`язаний, не працюючий, не судимий в силу ст. 89 КК України, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , без визначеного місця мешкання,
визнаний винним у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України з призначенням покарання:
-за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 190 КК України у виді 1 року позбавлення волі.
У відповідності до ст. 70 КК України, за сукупністю скоєних злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 29 червня 2017 року, приблизно о 14 годині діючи умисно та узгоджено, за попередньою змовою в групі осіб з особою, матеріали кримінального провадження щодо якого виділені в окреме провадження до його розшуку, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, маючи сумісний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, прийшли до пункту прокату гіроскутерів, розташованого в будинку АДРЕСА_2 , в якому здійснює свою приватну підприємницьку діяльність по наданню у прокат гіроскутерів потерпілий ОСОБА_9 . Реалізуючи свій єдиний сумісний злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно розуміючи, що повертати майно вони не мають наміру, підсудний ОСОБА_7 разом з особою, матеріали кримінального провадження щодо якого виділені в окреме провадження до його розшуку, звернулися до потерпілого ОСОБА_9 з пропозицією надати їм у тимчасове користування гіроскутер, за що повинні були сплатити грошові кошти у сумі 200 гривень за час користування при поверненні гіроскутера у пункт прокату, надавши потерпілому загальногромадянський паспорт підсудного ОСОБА_7 , в якості документа який посвідчує його особу. Потерпілий ОСОБА_9 , будучи введений таким чином в оману та будучи впевненим, що майно дійсно береться у прокат і буде повернуте, передав підсудному ОСОБА_7 та особі, матеріали кримінального провадження щодо якого виділені в окреме провадження до його розшуку, гіроскутер марки «Ninebot mini» вартістю 9775 гривень. Після чого підсудний ОСОБА_7 та особа матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження до його розшуку, не маючи наміру на виконання своїх зобов`язань не бажаючи та не маючи наміру повертати майно, з отриманим зазначеним гіроскутером покинули пункт прокату та розпорядилися отриманим шахрайським шляхом майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду у сумі 9775 гривень.
Крім того, підсудний ОСОБА_7 05 вересня 2017 року, приблизно о 03 годині діючи повторно, умисно та узгоджено, за попередньою змовою в групі осіб з особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження до його розшуку, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, маючи сумісний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до іншого приміщення, прибули до будинку АДРЕСА_3 , де побачили підсобне приміщення, розташоване не першому поверсі, в якому зберігалося належне потерпілому ОСОБА_10 майно. Реалізуючи свій єдиний сумісний злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підсудний ОСОБА_7 разом з особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження до його розшуку, шляхом злому віконця, проникли в зазначене підсобне приміщення, звідки таємно викрали належне потерпілому ОСОБА_10 майно, а саме : бідон ємкістю 100 літрів вартістю 488 гривень, шланг ПВХ довжиною 25 метрів вартістю 360 гривень, гірський велосипед вартістю 2000 гривень. Після чого з місця вчинення злочину з викраденим зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2848 гривень.

Не погодившись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 травня 2018 року змінити шляхом пом`якшення призначеного покарання та застосувати до нього амністію.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що вирок суду не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Вислухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу і просив пом`якшити покарання; захисника, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд діяв з дотриманням вимог ст.65 КК України, а саме врахував суспільну небезпечність характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, данні про особу обвинуваченого, який не судимий в силу ст. 89 КК України, на час вчинення злочинів не працював, постійного місця мешкання не мав, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває, в ході досудового розслідування ухилявся від слідства та порушував умови обраного запобіжного заходу, у зв`язку з чим перебував у розшуку.
Відповідно до ст.ст. 66,67 КК України судом враховано обставину яка пом`якшує покарання щире каяття, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України не судимий, але під час досудового розслідування переховувався від слідства та перебував у розшуку, що свідчить про стійку антисоціальну направленість його особи та установку на особисте збагачення шляхом скоєння злочинів.

При таких обставинах, враховуючи, що ОСОБА_7 вичинив злочини проти власності, з такими кваліфікуючими ознаками, як вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, доводи апеляційної скарги обвинуваченого, щодо невідповідності розміру покарання тяжкості вчинених злочинів, в достатній мірі не впливають на суспільну небезпечність особи обвинуваченого та скоєних ним злочинів і не дають підстав для пом`якшення покарання. Суд призначив покарання за найбільш тяжким злочином та сукупністю злочинів в мінімальному розмірі.

Тому колегія суддів вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 відповідає тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, підстав вважати призначене покарання явно несправедливим у зв`язку із суворістю колегія суддів не має.

Також, обвинувачений подав клопотання про зарахування йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, тобто на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року).

Як вбачається з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочини, передбачені ч.3 ст.185, ч.2 ст. 190 КК України, після 21 червня 2017 року.

Відповідно до правового висновку, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII.

З огляду на викладене, клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зарахування йому попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), належить залишити без задоволення.

Щодо прохання про застосування амністії , то воно також задоволенню не підлягає , оскільки обвинувачений не навів будь-яких підстав , передбачених Законом України «Про амністію у 2016 році».

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 травня 2018 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:
Судді: