Справа № 754/7166/19
У Х В А Л А
Іменем України

17 травня 2019 року cлідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 по матеріалах досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003483 від 09 травня 2019р., за ознаками кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України, до про арешт майна

ВСТАНОВИВ:
16 травня 2019р. до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 з метою збереження речового доказу.

В клопотанні слідчий зазначає, що 03 липня 2008р. між ОСОБА_4 та ВАТ «СВЕДБАНК» було укладено кредитний договір №2615/0708/88-018 на суму 110 000 доларів США. Для забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов`язань по основному договору 03 липня 2008р. між поручителем, ОСОБА_5 та ВАТ «СВЕДБАНК» було укладено Іпотечний договір №2615/0708/88-018-2-18, предметом якої стала квартира АДРЕСА_2 . 25 травня 2012р. між ПАТ «СВЕДБАНК» - правонаступником ВАТ «СВЕДБАНК» - та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» перейшло право вимоги, що виникло з Кредитного договору та Іпотечного договору в обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. У 2015р. ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» звернулося до суду про стягнення на його користь предмету іпотеки. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва, ухвалою апеляційного суду міста Києва та Постановою Верховного суду України по справі № 754/12573/15-ц ПАТ «ДЕЛЬТА БАНКУ», як первісному кредитору, було відмовлено у стягненні на його користь предмету іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1 . В подальшому ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» передав ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП», , усі права щодо Кредитного та Іпотечного договорів 12.11.2018 р. на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав серія та №954/к та Договір відступлення прав вимог за іпотечним договором серія та №62, про що ОСОБА_4 було повідомлено 14 листопада 2018 р.
Згідно клопотання 04 квітня 2019р. при відкритті спадкової справи у приватного нотаріуса ОСОБА_6 , у зв`язку із смертю ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , із відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 дізнався, що квартира АДРЕСА_1 , яка належала померлій ОСОБА_5 на праві приватної власності, на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення КМДА від 21.06.2004 року, знаходиться у власності ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП». Набуття ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП», , права власності на зазначену квартиру відбулося з грубим порушенням законодавства, так як проведення державної реєстрації права власності відбулося 25.01.2019 року вже після смерті ОСОБА_5 , що сталася 23.01.2019 року, про що не могла не знати приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (адреса місця знаходження: АДРЕСА_3 ), яка здійснювала її реєстрацію. Слідчий в клопотання вказує, що є всі підстави вважати, що квартирою АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 , шахрайським шляхом заволоділи невстановлені слідством особи, шляхом здійснення реєстрації права власності за ТОВ ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП».
Постановою старшого слідчого Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 від 14 травня 2019р. квартира АДРЕСА_1 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.
Слідчий на розгляд клопотання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий в клопотанні довів підстави вважати, що накладення арешту на вищевказану квартиру є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
За таких обставин клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 172, 173, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на АДРЕСА_1 з метою збереження речових доказів у вигляді заборони розпорядження та відчуження.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: