Номер провадження: 11-кп/813/1620/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченої: ОСОБА_8 ,

обвинуваченої: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.09.2019 року, постановленої під час судового розгляду кримінального провадження №0001907, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2016 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.119, ч.4 ст.187 КК України,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.09.2019 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 28.11.2019 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.119, ч.4 ст.187 КК України у кримінальному провадженні №0001907, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2016 року.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, один з яких є злочином особливої тяжкості, не працює, не має постійного джерела прибутку, що свідчить про відсутність у неї міцних соціальних зв`язків, а тому є ризики того, що обвинувачена може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, та неможливістю їх запобіганню вжиттям інших більш м`яких запобіжних заходів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 не погоджуючись з ухвалою, вважає її незаконною та необґрунтованою,посилаючись при цьому на те, що оскаржена ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, за відсутності правових підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому зазначає, що кримінальна справа перебуває на розгляді в суді 4 роки; за час розгляду справи обставини, викладені в обвинувальному акті, не знайшли свого підтвердження, стороною обвинувачення свідки та потерпілі не викликались, а створювались штучні обставини затягування її розгляду; жодних доказів на підтвердження доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 не надавалось.

На підставі викладеного, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника обвинуваченої, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; обвинувачену ОСОБА_8 , яка підтримала думку захисника та додала, що вважає невірною кваліфікацію інкримінованого неї злочину, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст.331 КПК України встановлено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суд при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Колегією суддів встановлено, що заявлені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченої під вартою, не зменшились.

Не погоджуючись із доводами захисника про те, що судом не наведено належного обґрунтування висновків та доказів, які стали підставою для продовження обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу, колегія суддів наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики того, що обвинувачена може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлені тим, що: остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, та особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, який карається позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Окрім того, з урахуванням обставин вчинення злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , а також того, що останній відомі особи потерпілого та свідків злочинів, апеляційний суд вважає, що існує ризик того, що остання може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, які на теперішній час допитані на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваної можуть змінити показання під час судового розгляду.

Крім того, як вбачається з обвинувального акту, інкриміновані дії ОСОБА_8 вчинила з іншою особою, таким чином в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, обвинувачена може впливати й на цю особу.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту стосовно того, що ОСОБА_8 має на утриманні неповнолітню дитину, оскільки, враховуючи обставини вчинення інкримінованих їй злочинів, не зменшують вищенаведені ризики та не можуть слугувати підставою для обрання відносно останньої більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо посилань сторони захисту стосовно того, що кримінальна справа перебуває на розгляді в суді 4 роки; за час розгляду справи обставини, викладені в обвинувальному акті, не знайшли свого підтвердження, стороною обвинувачення свідки та потерпілі не викликались, а створювались штучні обставини затягування її розгляду, апеляційний суд звертає увагу на те, що на теперішній час здійснюється судовий розгляд вказаного кримінального провадження, а тому існують вищевказані ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Крім того, відсутність зареєстрованого місця проживання обвинуваченої у м.Одеса позбавляють суд можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги та застосувати запобіжних захід у вигляді домашнього арешту.

Також апеляційний суд відхиляє посилання обвинуваченої на невірну кваліфікацію інкримінованого неї злочину, оскільки на даному етапі судового розгляду у апеляційного суду відсутні повноваження давати оцінку кваліфікації дій обвинуваченої особи, адже відповідно до ст. 368 КПК України таке питання вирішуються судом при ухваленні вироку.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що районний суд об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвала суду є обґрунтованою та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, передбачених ст. 28 КПК України.

Керуючись ст.176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409, 411, 419, 422, 532КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.09.2019 року в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.119, ч.4 ст.187 КК України у кримінальному проваджені №0001907, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2016 року - залишити без змін.
Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, передбачених ст. 28 КПК України.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4