УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області
в складі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівнезаяву захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2014 року ОСОБА_4 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року вирок Рівненського міського суд Рівненської області від 24 червня 2014 року залишено без змін.
Не погоджуючись із ухваленим вироком, захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами. У своїй заяві захисник засудженого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 вказує, що нововиявленими обставинами в даній справі є те, що потерпілий по справі ОСОБА_6 на момент прийняття судами вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року, перебував на лікуванні в КП «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради, а тому покази та свідчення потерпілого, на підставі яких було винесено вирок мають бути визнані як неналежні. Також, на даний час наявні свідки, котрі бачили подію, які на момент ухвалення вироку були невідомі.

Враховуючи вищевикладене захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просить суд переглянути вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2014 року за нововиявленими обставинами і ухвалити новий вирок, якимОСОБА_4 за пред`явленим обвинуваченням виправдати.
В судовому засіданні захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подану заяву підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в заяві. Просив суд її задоволити.
Засуджений ОСОБА_4 підтримав заяву свого захисника та просив суд її задоволити.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає за можливе розглянути заяву за його відсутності, оскільки, у відповідності до ч. 2 ст. 466 КПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення.
Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення заяви захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , просив відмовити у її задоволенні, оскільки наведені захисником засудженого ОСОБА_4 обставини не можна вважати нововиявленими, так як всі вони були наявні на час розгляду по суті кримінальної справи, були предметом розгляду у Рівненському міському суді Рівненської області та Апеляційному суді Рівненської області.
Заслухавши прокурора ОСОБА_3 , захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2014 року ОСОБА_4 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року вирок Рівненського міського суд Рівненської області від 24 червня 2014 року залишено без змін.
Відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. При цьому зазначена норма закону містить вичерпний перелік таких обставин, зокрема:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншою правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;
5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Нововиявлені обставини це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.
В порушення вимог п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України захисником засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 у заяві не було зазначено обставин, які могли б вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та засудженому під час судового розгляду, і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути, а також їх обґрунтування.
У своїй заяві захисник засудженого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 вказує, що потерпілий по справі ОСОБА_6 на момент прийняття судами вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року, перебував на лікуванні в КП «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради. Однак вказане не відповідає дійсності, оскільки, як вбачається з наданої на запит суду відповіді заступника головного лікаря з медичної частини КП «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради ОСОБА_7 № 1607 від 15.10.2019 року, громадянин ОСОБА_6 , у період з 15.01.2016 року по 16.01.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні в КП «РОЦПНЗ», з діагнозом: Розлади особистості та поведінки у вигляді синдрому вираженої емоційно-вольової нестійкості з антисоціальними тенденціями на фоні токсичної енцефалопатії. З 16.01.2016 року для подальшого лікування переведений в КП «Острозька обласна психіатрична лікарня».

Крім того, рішення суду про визнання потерпілого ОСОБА_6 обмежено дієздатним чи недієздатним відсутнє, а тому надані на досудовому слідстві та під час судового розгляду кримінального провадження покази потерпілого є належними та допустимими доказами.
Також, в своїй заяві захисник засудженого зазначив, що при ухваленні вироку Рівненський міський суд Рівненської області виходив з того, що 17 серпня 2013 року близько 20 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на подвірї АДРЕСА_1 , під час конфлікту на грунті неприязних відносин із своїм сусідом ОСОБА_6 , умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, здійснив один постріл з пневматичної гвинтівки калібру 4,5 мм в око потерпілому, посилаючись на покази ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , котрі постійно давали спутані та суперечливі свідчення. Свідок ОСОБА_9 фізично не міг бачити події, оскільки, тоді перебував у будинку АДРЕСА_2 , а звідти не видно ані двору, ані місця події, а тому його свідчення неможливо вважати за належні. Також, захисник засудженого вказує, що протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 містить ознаки підробки, зокрема неможливо встановити дати ймовірного слідчого експерименту, та свідчення, які надані свідком не відповідають дійсним обставинам, тобто свідчить про можливу підробку доказів.
Фактично доводи захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 щодо необхідності перегляду вироку Рівненського міського суду Рівненської області зводяться до переоцінки доказів, які вже досліджувалися судом при винесенні вироку, а також досліджувалися судом апеляційної інстанції. Так, захисник засудженого ОСОБА_4 вказує на неналежне дослідження доказів судом. Проте, суд вказує на те, що, суд не має права повторно переоцінювати наявні у кримінальній справі докази, а також не має права давати оцінку певним з точки зору заявника порушенням норм матеріального і процесуального закону, які були допущені в ході досудового слідства чи судового розгляду справи, оскільки таке право виключно належить лише суду вищої інстанції, який має право переглядати судове рішення в порядку його оскарження.
Відтак, твердження захисника засудженого ОСОБА_4 про те, що в ході досудового розслідування та судового розгляду справи свідок ОСОБА_9 дав завідомо неправдиві покази щодо обставин нанесення ОСОБА_4 умисних тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , а також, що протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 містить ознаки підробки, за своїм змістом є твердженням про вчинення окремих злочинів, оскільки завідомо неправдиве показання свідка під час провадження досудового розслідування та провадження справи в суді, поєднане з обвинуваченням у вчиненні тяжкого злочину, є тяжким злочином, який передбачений ч. 2 ст. 384 КК України, та складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів є злочином невеликої тяжкості, який передбачений ч. 1 ст. 366 КК України, а тому дані факти мають бути підтверджені чинним вироком суду або, принаймні, результатами розслідування за цими фактами.
Що стосується посилання захисника засудженого на те, що відносно події, котра сталася 17 серпня 2013 року у подвір`ї АДРЕСА_1 , є додаткові свідки, а саме, мешканці квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , які того дня бачили дану подію, однак працівниками досудового слідства по невідомим причинам були не опитані, слід зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (Т. 1а.с.67, 68-69), під час досудового розслідування було допитано в якості свідків ОСОБА_10 , мешканця АДРЕСА_5 , та ОСОБА_11 , мешканку АДРЕСА_6 . А тому, твердження захисника засудженого не відповідають дійсності.
Викладені у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду доводи захисника засудженого, на думку суду, є намаганням засудженого ОСОБА_4 та його захисника повторно оскаржити чинний вирок суду щодо нього по суті, а не переглянути його за нововиявленими обставинами.

Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, у справах «Шабельник проти України», «Півень проти України», «Тригубенко проти України», «Науменко проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, також вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватись для виправлення судових рішень, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень. Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є, зокрема - обов`язковість рішень суду. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував: принцип остаточності судового рішення означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду й ухвалення нового рішення у справі.
За змістом ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, судове рішення, що набрало законної сили, може бути переглянуте в межах кримінальної процедури відповідної держави за наявності нових або ново виявлених фактів, які могли вплинути на результати розгляду справи.
Враховуючи, що заява захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами містить доводи стосовно незгоди з доказами, на яких ґрунтується вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2014 року і не містить обставин, які могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, суд не вбачає підстав для її задоволення.
Керуючись ст.ст. 459, 466, 467 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2014 року залишити без задоволення.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1