ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000236, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 квітня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Житані Володимир-Волинського району Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 02 квітня 2019 року близько 10 години ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом та реалізуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, перебуваючи на залізничному переїзді в напрямку с. Льотниче Володимир-Волинського району Волинської області, а саме на 99 км, з 8 по 10 пікети від станції Сніжанка Львівської області, намагався таємно викрасти з залізничної колії, яка перебуває на балансі ВП «Ковельська дистанція колії» РФ «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» 27 металевих костилів кріплення рейсів, які демонтував та помістив до власної сумки, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії були виявлені працівниками вказаного підприємства, чим міг завдати вказаному товариству майнову шкоду на суму 255 гривень 04 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, безпосередньо спрямованими на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), однак не доведеними до кінця з причин, що не залежали від його волі, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 - ч.1 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені замаху на таємне викрадення майна АТ «Українська залізниця» визнав повністю, підтвердив усі обставини вчиненого злочину у відповідності до висунутого йому обвинувачення. Ствердив, що на той час перебував у скрутному матеріальному становищі, а тому хотів вкрасти металеві костилі, а в подальшому їх здати на брухт, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечував, не оспорював, у вчинені злочину щиро розкаявся.

Від потерпілого представника АТ «Українська залізниця» до суду надійшла заява, за якою він просив проводити розгляд справи за його відсутності. Раніше до органу досудового розслідування представник потерпілого подавав заяву про відсутність підстав для заявлення цивільного позову у зв`язку із відшкодуванням заподіяних збитків.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є доказами у кримінальному провадженні, визнані обвинуваченим ОСОБА_4 у повному обсязі і ним не заперечувалися та не оспорювалися, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вони з ініціативи прокурора і згоди обвинуваченого, якому попередньо були роз`яснені положення ч.3 ст.349 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались.

Відтак суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого кваліфіковані вірно, сумнівів у доведеності його вини у суду не виникло.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Злочин вчинений ОСОБА_4 у відповідності до ст.12 КК України за ступенем суспільної небезпеки класифікується як злочин середньої тяжкості.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Також з врахуванням думки сторони публічного обвинувачення, особи ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, не судимий, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, відсутності тяжких наслідків від вчиненого, а також суб`єктивне відношення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає що достатнім та необхідним для його виправлення та перевиховання буде призначення покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності без позбавлення волі.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При цьому суд також зважає на те, що потерпілий не має до обвинуваченого будь-яких претензій.

За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в мінімально визначеному розмірі в межах санкції частини цієї статті.

Процесуальні витрати у справі відсутні. Речові докази по справі слід вирішити в порядку ст.100 КПК України. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази: 27 металевих костилів, які передано на відповідальне зберігання АТ «Українська залізниця», вважати повернутими власнику АТ «Українська залізниця».

Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, скерувати потерпілому.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1