ДОВГИНЦІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа №211/2993/18
Провадження № 1-кп/211/100/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2019 р. Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження

прокурора- ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу кримінальне провадження №0000997 за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Інгулець Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, раніше не судимого, розлученого, має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працює, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу № 211/5634/15-ц від 15.09.2015 року стягнуто з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 26 серпня 2015 року до повноліття на користь матері ОСОБА_10 , згідно чого видано виконавчий лист № 211/5634/15-ц від 15.09.2015 року.

Державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області 02.10.2015 року розпочате виконавче провадження № 48901511, копію вказаної постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Однак ОСОБА_5 , будучи обізнаний про свій обов`язок щодо виплати аліментів на утримання дитини, достеменно знаючи про наявність виконавчого провадження, так як 20.10.2015 року та 14.12.2017 року під особистий підпис попереджений про те, що згідно вказаного рішення суду він зобов`язаний до виплати аліментів на утримання дитини, а також про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України, в період часу з 01.12.2016 року по 01.06.2018 року злісно ухилявся від сплати аліментів.

Так, ОСОБА_5 , достеменно знаючи, що згідно вказаного вище рішення суду він зобов`язаний до виплати аліментів на утримання дитини, не зважаючи на попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за фактом ухилення від сплати аліментів, в період з 01.12.2016 року до 01.05.2018 року офіційно не працював, заходів до працевлаштування не вживав, до центру зайнятості з питань працевлаштування не звертався та на обліку не перебував, що свідчить про злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів ).

Відповідно до статті 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, а відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок щодо виховання та розвитку дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно довідки розрахунку наданої державним виконавцем Довгинцівського ВДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області № 1388 від 26.06.2018, загальна сума заборгованості за виконавчим листом № 211/5634/15-ц від 15.09.2015 року станом на 31.05.2018 року складає 55 832 гривень 87 копійок.

В результаті злісного ухилення від сплати аліментів, встановлених вищевказаним рішенням суду, у ОСОБА_5 в період з 01.12.2016 року по 01.06.2018 року утворилась заборгованість із виплати аліментів в сумі 37 460 гривень 73 копійки, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину визнав повністю, та пояснив, що він не сплачував аліменти, так як не працює. За весь час сплатив аліменти лише 4 рази по 1000 гривень у 2015 році, після того більше не сплачував. В скоєному розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що ОСОБА_5 з 2016 року не сплачує аліменти на утримання дітей взагалі, з дітьми не спілкується, участі у їх вихованні не приймає. Просить покарати обвинуваченого на розсуд суду.

Суд, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі, щодо фактичних обставин вчинення злочину та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення дають достатні підстави не сумніватися у добровільності позиції, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються, та обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого, досудову доповідь.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним та щиро розкаявся в скоєному, характеризується негативно, не працює, раніше не судимий, під наглядом у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Відповідно висновку органу пробації загальний ризик вчинення повторного кримінального правопорушення визначено як середній, орган пробації вважає, що можливе його виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, та не становить небезпеки для суспільства.

До обставин, які пом`якшують покарання, у відповідності до вимог ст. 66 КК України суд відносить щире каяття.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання судом не встановлено. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт. Таке покарання на думку суду є справедливим, та у розумінні ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України та призначити покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1