Провадження № 1-кс/761/55/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна OU Agritera адвоката ОСОБА_3 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 180 000 000 005 76 від 04.10.2018,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва в інтересах ОСОБА_4 звернулася адвокат ОСОБА_3 з клопотанням про скасування арешту, а саме - вантажу селітри аміачної у кількості 3235,5 т. виробництва АТ «КазАзот», який 18.09.2018 переміщено на територію України в зоні діяльності Миколаївської митниці ДФС України.
На обґрунтування клопотання його ініціатор зазначила, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2018 (справа № 757/51125/18-к) у кримінальному провадженні № 120 180 000 000 005 76 задоволене клопотання прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та накладений арешт на вищевказане майно, яке на праві власності належить ОСОБА_4 , оскільки зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Водночас, на думку ініціатора клопотання на теперішній час відпала потреба у подальшому застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, тому заявник просив його скасувати.

У судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримала та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. Додатково пояснивши, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2018 (справа № 761/46874/18) скасований арешт на вищевказане майно, однак під час виконання зазначеного рішення встановлено, що є рішення слідчого судді Печерського районного суду м. Києва про накладення арешту на це саме майно.

Слідчий ГСУ СБ України, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Слідчий суддя, заслухавши доводи представника власника майна, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, дійшов висновку про таке.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності.
Згідно з цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.
Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Зазначене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.

У контексті клопотання, що розглядається слідчим суддею, має бути надана оцінка правомірності примусового, тобто без добровільної згоди особи, вилучення з її володіння та користування речей, предметів, документів, а також їх подальше утримання органом досудового розслідування.

Так, процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

У силу ст. 9 КПК при виконанні вказаного вище обов`язку слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, статтею 8 КПК наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом безпосереднього застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання вимог закону усіма учасниками кримінального провадження, та зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Ухвалою слідчого судді від 26.10.2018 (справа № 757/51125/18-к) задоволене клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 120 180 000 000 005 76 та накладений арешт на партію - аміачної селітри, вагою 3235,5 т. в мішках «Біг-бегі», вагою по 500 кг. кожний, у кількості 6 471 одиниці, покупцем якої є ТОВ «Алет Трейдінг», продавцем OU Agritera (Талін, Естонія), шляхом заборони користування та розпорядження, оскільки вказане майно у силу ст. 98 КПК є речовим доказом у кримінальному провадженні.
Вказане кримінальне провадження порушене за фактом ввезення на територію України речовин та матеріалів, що належать до категорії небезпечних відходів, які забороняються до ввезення.

Водночас, як встановлено у судовому засіданні та підтверджено матеріалами клопотання, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2018 (справа № 761/46874/18) скасований арешт на вище вказане майно на вантаж селітри аміачної (нітрат амонію за кодом УКТЗЕД ) у кількості 3235,5 т. виробництва АТ «КазАзот» (Республіка Казахстан), яке зберігається на території 12 причалу Миколаївського морського торговельного порту, скасована заборона відчуження та розпорядження цим майном.
З наведеного витікає, що актуальність збереження вказаного речового доказу шляхом накладення на нього арешту та заборони відчуженням та розпорядженням цим майном на теперішній час відсутня. Подальше застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження порушує права власності ОСОБА_4 .
Згідно з ч. 1 ст.174 КПК арешт майна може бути скасований у разі, коли буде доведено, що у подальшому застосуванні даного заходу відпала потреба.

Таким чином, вищенаведене доводить, що на теперішній час потреба у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відсутня, оскільки подальше перебування майна під арештом не відповідає наведеній у ст. 170 КПК меті та завданню його застосування, що вимагає від слідчого судді прийняття рішення, яке б усунуло спричинені негативні наслідки та відновило у повному обсязі права вказаної особи.

Таким чином, клопотання представника власника майна підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.
Арешт, накладений 26.10.2018 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/51125/18-к) на аміачну селітру, вагою 3235,5 т., в мішках «Біг-бегі», вагою по 500 кг кожний, у кількості 6 471 одиниці, покупцем якої є Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕТ ТРЕЙДІНГ», продавцем - Agritera OU (Талін, Естонія), скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1