ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/147/19 Справа № 201/7342/13-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000200 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 , на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2017 року, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_11

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим за ч.1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді одного року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного та додаткового покарання на підставі п.2 ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнуто з ОСОБА_7 на корить ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2 625 грн., та в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн., а всього 32 625 грн., а також стягнуто на користь держави 3 625 грн. пов`язанні із залученням експерта.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним за те, що він 03 жовтня 2012 року близько 12.00 години керуючи технічно справним автомобілем Mitsubishi Pajero, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_12 , рухався по вул. Набережна Перемоги, з боку вул. Космічної у напрямку вул. Набережна Леніна у Жовтневому районі м. Дніпропетровська.

Під час руху ОСОБА_7 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, виконуючи маневр розвороту, змінив напрямок руху керованого ним автомобіля вліво, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та продовжуючи рух, в районі електроопори № 165, допустив зіткнення з мотоциклом Yamaha, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався у попутному напрямку по суміжній смузі зліва.

В результаті зіткнення потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми, закритої черепно-мозкової травми, ЗЧТМ, забою головного мозку 1 ступеню, субарахноїдального крововиливу, закритої травми грудної клітини, перелому тіла грудини, рани лівого променевоп`ястного суглобу, рваної рани правого стегна, саднин кінцівок та тулубу, які за своїм характером мають ознаки ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш як 21 день).

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом - автомобілем Mitsubishi Pajero, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого: Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, невиконання яких перебуває в причинному зв`язку з наслідками, що наступили.

Вказаними діями ОСОБА_7 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційних скарг та узагальненні доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду та закрити провадження відносно ОСОБА_7 .
Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що рішення суду є необґрунтоване, а викладені в ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки під час судового розгляду не взято до уваги пояснення потерпілого ОСОБА_9 з яких видно, що він виїхав на проїзну частині пізніше ніж автомобіль, з яким відбулося ДТП, при цьому потерпілим були порушенні п.п. б) п.2.3, ч.2 п.10.3, п.10.11, п.12.3 Правил дорожнього руху України. Захисник вважає, що пояснення свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на які суд послався є неналежними доказами, так як їх пояснення є неспроможними відповідно до висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та авто - технічної експертизи № 11273/269 від 22 січня 2015 року, а також захисник вказує, що відповідно до протоколу огляду місця події дані свідки відсутні. Захисник зазначає, що висновки експерта № 70/29-285 від 17.04.2013 року, № 1429/1430-13 від 13.06.2013 року та № 11273/269 від 22.01.2015 року не дають чіткої відповіді, чи автомобіль під керуванням ОСОБА_7 рухався, чи стояв в момент зіткнення, тому під час судового розгляду було заявлено ряд клопотань, для усунення недоліків, в задоволені яких було безпідставно відмовлено. Крім того захисник вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги пояснення ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , що автомобіль Мітсубіші Паджеро в момент зіткнення знаходився в крайній лівій смузі в нерухомому стані.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції під час судового розгляду допитав слідчого ОСОБА_17 , експертів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , але не зазначив про цих осіб в своєму рішенні та не мотивував причину не взяття їх пояснень як доказу. Крім того прокурор вказує про відсутність у вирок відомостей про судимості у обвинуваченого, його працевлаштування, сімейний стан та наявність неповнолітніх осіб на утриманні, а також зазначає, що суд звільняючи обвинуваченого від покарання на підставі п.2 ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України, не встановив та не дослідив обов`язкові умови для звільнення від відбування покарання. Прокурор вказує, що в рішенні суду невірно зазначено номер кримінального провадження та не зазначено прокурора ОСОБА_22 , який також приймав участь в судовому розгляді.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду в частині цивільного позову та ухвалити новий вирок, яким стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого майнову шкоду в сумі 98 415 грн 91 коп. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн, а всього 148 415 грн. 91 коп.
Свої вимоги потерпілий мотивує тим, що стягнутий з обвинуваченого розмір шкоди в сумі 32 625 грн. є необґрунтованим, так як майнова шкода від ДТП складає 98 415 грн 91 коп. до яких входить вартість відновлюваного ремонту мотоциклу, ліків за весь період лікування, вартість проведеного звіту про оцінку мотоциклу, а також зазначає, що внаслідок події він отримав моральну шкоду у вигляді душевних та фізичних страждань, у зв`язку з чим знаходився на тривалому лікуванні, від яких залишилися наслідки. Крім того потерпілий не згодний з висновками суду про вартість відновлюваного ремонту мотоциклу, так як вартість визначалася до чинних норм та методик.

Позиція учасників апеляційного процесу.

В суді апеляційної інстанції прокурор просила апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Захисник ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги захисника, а в задоволенні апеляційних скарг прокурора та ОСОБА_9 просили відмовити.
ОСОБА_9 та ОСОБА_11 підтримали апеляційну скаргу потерпілого, а в задоволенні апеляційних скарга прокурора та захисника ОСОБА_6 просили відмовити.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши учасників процесу, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується доказами, які були досліджені в суді першої інстанції та яким надана належна оцінка, тому доводи захисника в цій частині є необґрунтованими.
В суді І інстанції та в апеляційному суді ОСОБА_7 вину не визнав і пояснив, що він мав намір розвернутися, рухаючися на автомобілі Mitsubishi Pagero зайняв крайню ліву полосу руху, при цьому переконавшись у відсутності створення перешкоди іншим учасникам руху. Його автомобіль стояв біля двох суцільних ліній по боках яких були переривчасті лінії, транспортний засіб стояв трохи навскоси. Пропустивши зустрічний транспортні засоби, через 3-4 секунди почув звук двигуна, після чого відбулося зіткнення, від якого автомобіль розвернуло на 90 градусів. Під час слідчого експерименту(Т.1 а.с.142-144), за участю ОСОБА_7 , останній пояснив звідки він рухався, де зупинився та як був розташований його автомобіль до моменту зіткнення, але апеляційний суд вважає, що версія обвинуваченого про його невинуватість у вчинені злочину належним чином перевірена судом і спростовуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду.
Так, потерпілий ОСОБА_9 як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді пояснив, що він рухався на мотоциклі Yamaha, швидкість була приблизно 70 км/год., рухаючись в лівій крайній смузі для руху, боковим зором побачив, як автомобіль Mitsubishi Pagero почав перестроюватися з першої, потім на другу та третю смугу руху, а за 10-15 метрів до мотоциклу автомобіль виїхав на його смугу руху, від чого він не зміг зреагувати та здійснив зіткнення з автомобілем. При проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 (Т.1 а.с.102-105), потерпілий пояснив, яким чином відбувалися події, а саме, що він рухався по крайній лівій смузі для руху, а автомобіль в попутній смузі траєкторії його руху з права, а потім виїхав на його смугу руху.
Свідок ОСОБА_13 в суді першої інстанції пояснив, що він бачив події ДТП, та пояснив, що автомобіль Mitsubishi Pagero рухався в третій смузі руху, а мотоцикл в четвертій смузі, після чого автомобіль виїхав на смугу руху мотоциклу і відбулося зіткнення. При цьому пояснив, що автомобіль рухався, а не стояв. Під час проведення слідчого експерименту (Т.1 а.с. 96-101) свідок пояснив, як відбувалися події та на схемі було зазначено, що автомобіль рухався в третій смузі руху, а потім виїхав на четверту смугу руху. Мотоцикл рухався по четвертій смузі дорожнього руху.
Свідок ОСОБА_14 також в суді першої інстанції пояснив, що бачив як відбулася подія та зазначив про рух мотоциклу по крайній лівій смузі і рух автомобіля, який з другої чи третьої виїхав на четверту смугу руху для розвороту, у зв`язку з чим мотоцикліст не встиг загальмувати.
З висновку експерта № 70/29-696 від 25 грудня 2012 року (Т1 а.с.44-66), видно, що момент первинного контакту транспортних засобів мотоцикл переднім колесом взаємодіяв із задньою лівою частиною бамперу автомобіля в районі розташування лівого ліхтаря. Мало місце перехресно-попутне блокуюче зіткнення транспортних засобів при якому повздовжні осі цих транспортних засобів розміщувалися під кутом рівним 59+ - 5 %, місце зіткнення знаходиться на четвертій смузі руху. Висновком експерта № 11273/269 від 22 січня 2015 року (Т.3 а.с.196-208) також підтверджується висновок № 70/29-296 від 25 грудня 2012 року щодо того, яким частинами зіткнулися транспортні засоби та під яким кутом.
З вище зазначеного видно, що ОСОБА_7 рухався на автомобілі Mitsubishi Pagero здійснив маневр з третьої смуги руху в четверту не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки ОСОБА_9 , який керував мотоциклом, тобто обвинувачений порушив п. 10.1 ПДР України, що підтверджується висновками експертів № 70/27-126 від 14 березня 2013 року, № 11273/369 від 22 січня 2015 року та № 81/82-18 від 26 січня 2018 року (Т.1 а.с. 112-114, Т.3 а.с. 196-220, Т.6 а.с.3-25) в яких також зазначено, що не дотримання ОСОБА_7 вимог п.10.1 ПДР України, з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням ДТП. При цьому апеляційний суд вважає за можливе взяти до уваги висновок експерта № 81/82-18 від 26 січня 2018 року, в частині не дотримання ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України, оскільки вони узгоджуються та доповнюють інші докази, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги захисника, що суд не взяв до уваги пояснення ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , що автомобіль Мітсубіші Паджеро в момент зіткнення знаходився в крайній лівій смузі в нерухомому стані, апеляційний суд вважає безпідставними, так як даний факт перевірявся судом першої інстанції та було зазначено, що ці обставини спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які безпосередньо бачили подію. Крім того відповідно до висновків експерта № 70/29-696 від 25 грудня 2012 року та №11273/296 від 22 січня 2015 року пояснення ОСОБА_7 , що він стояв під незначним кутом з технічної точки зору є неспроможними. Стосовно пояснень ОСОБА_23 то апеляційний суд вважає їх сумнівними, оскільки як пояснив в суді І інстанції свідок ОСОБА_24 , що сидячи та території АЗС, на лавочці з Вуличенком, самого зіткнення не бачив, так як оглядовості перешкоджала колона. Крім того відповідно до письмових пояснень ОСОБА_23 та схеми до них(Т.1 а.с.147-149), видно, що останній під час його допиту раніше зазначав, що не бачив чи стояв, чи рухався автомобіль, а також на схемі зазначив розташування автомобіля Mitsubishi Pagero, як і обвинувачений ОСОБА_7 під час слідчого експерименту, що відповідно до вище зазначених висновків експерта є неспроможним. ОСОБА_25 в суді першої інстанції також пояснила, що не бачила чи стояв, чи рухався автомобіль, в письмових поясненнях (Т.1 а.с.184-185) остання також не дає чіткої відповіді, що автомобіль стояв.
Безпідставними апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_9 в суді І інстанції пояснив, що він виїхав на проїзну частині пізніше ніж автомобіль, з яким відбулося ДТП, оскільки це спростовується встановленими судом першої інстанції фактичними обставинами справи та самими поясненнями потерпілого.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника стосовно неспроможності пояснень свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що на думку захисника підтверджується висновком комплексної судової транспортно-трасологічної та авто - технічної експертизи № 11273/269 від 22 січня 2015 року, оскільки з висновку видно, що з показів даних свідків не можливо вирішити питання: чи міг водій мотоциклу Yamaha ОСОБА_9 технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Mitsubishi Pagero та чи маються в його діях невідповідності ПДР України, які з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди? Тобто поясненнями свідків щодо порушення ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України є спроможними.
Також апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника, щодо порушення потерпілим п.п. б) п.2.3, ч.2 п.10.3, п.10.11, п.12.3 Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим захисник вважає, що саме ОСОБА_9 є винним в даному ДТП, оскільки відповідно до висновку експерта № 70/27-126 від 14 березня 2013 року (Т.1 а.с. 112-114) ці порушення не знаходяться в причинному зв`язку з настанням події ДТП. При цьому апеляційний суд не бере до уваги висновок експерта № 81/82-18 від 26 січня 2018 року, яким встановлено порушення потерпілим Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку ДТП(Т.6 а.с.3-25), оскільки причинний зв`язок експертом встановлювався на підставі показів свідка ОСОБА_13 , який вказав про швидкість мотоциклу приблизно 100 км/год., що не встановлено жодним доказом, який знаходиться у матеріалах кримінального провадження.
Сукупність досліджених в суді І інстанції доказів підтверджує, що дії ОСОБА_7 кваліфіковані вірно за ч.1 ст. 286 КК України, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Стосовно доводів прокурора, що суд першої інстанції допитавши слідчого ОСОБА_17 , експертів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , але не зазначив про цих осіб в своєму рішенні, то апеляційний суд вважає це не є підставою для скасування рішення суду, оскільки суд послався у вироку на докази, які є належними, допустимими, послідовними, доповнюють один одного та повністю підтверджують вину ОСОБА_7 .
Необґрунтованими апеляційний суд вважає доводи прокурора, що звільняючи обвинуваченого від показання, у зв`язку із закінченням строків давності, суд не встановив обов`язкових умов для звільнення, оскільки під час судового розгляду судом було встановлено, що вчинений ОСОБА_7 злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості за який передбачено покарання у виді обмеження волі та з дати вчинення злочину пройшло більше трьох років, тому суд обґрунтовано звільнив обвинуваченого від відбування покарання, з чим погоджується апеляційний суд.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи прокурора, які на його думку є підставою для скасування вироку суду стосовно того, що у рішенні суду не зазначено прокурора ОСОБА_22 , який також приймав участь в судовому розгляді, а також зазначено невірно номер кримінального провадження, оскільки це є підставою для виправлення описки за заявою учасника кримінального провадження відповідно до вимог ч.1 ст. 379 КК України.
Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 про необґрунтований розмір цивільного позову, то апеляційний суд також вважає їх безпідставними.
Цивільний позов потерпілого розглянуто судом із дотриманням вимог ст.ст. 128-130 КПК України, правильно застосовано положення цивільного закону, у тому числі в частині відшкодування понесеної матеріальної шкоди, розмір якої підтверджено належними доказами, а також моральної шкоди, яка визначена із врахуванням вимог розумності виваженості та справедливості відповідно до вимог ст. 22 Цивільного кодексу України.
При вирішенні цивільного позову потерпілого в частині матеріальної шкоди в сумі 2 625 грн. суд встановив, що ця сума підтверджується документально, тому обґрунтовано на підставі ст. 1166 ЦПК України стягнув її. Визначаючи розмір моральної шкоди суд врахував отриманні потерпілим душевні страждання від протиправної поведінки, фізичний біль від спричинених тілесних ушкоджень, подальше їх лікування та пов`язані з цим обмеження у русі, які на час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 не відновилися, тому визначив суму моральної шкоди, яку необхідно стягнути з обвинуваченого у сумі 30 000 грн.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду І інстанції щодо недоведеності вартості відновлюваного ремонту мотоциклу, оскільки звіт № 24011312-а, який надав потерпілий, базується на формулі відповідно до п. 7.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, який застосовується виключно у разі якщо неможливо визначити ринкову вартість КТЗ із застосуванням середньої ціни продажу ідентичного КТЗ, та у звіті не обґрунтовано чому не було застосовано п. 7.4 Методики, яка базується на довідкових цінових даних продажу ідентичних КТЗ. З висновку експерта № 0813 а(Т.1 83-85) видно, що ринкову вартість ремонтно-відновлюваних робіт встановити неможливо, оскільки на час проведення експертизи мотоцикл був частково відремонтований, тому судом правильно було відмовлено у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2017 року стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України залишити без змін.
На ухвалу апеляційного суду протягом трьох місяців з дня оголошення може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Кримінального касаційного суду Верховного Суду.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4