Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , перекладача ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 04 травня 2018 року за №0004396 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дніпровським районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
На адресу суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного на посвідку на постійне проживання, виданої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; картку «Приватбанк» золотистого кольору № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 ; картку «Приватбанк» золотистого кольору № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 .
Обґрунтовуючи клопотання, адвокат зазначив, що ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24.05.2018 року у вказаному вище кримінальному провадженні накладений арешт на вищезазначені речі. Поряд з цим, з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно майна, на яке накладено арешт, існує сукупність підстав вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації, конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Окрім цього зазначив, що порядок вилучення посвідки на постійне місце проживання чітко регламентований ст. 13 ЗУ «Про іміграцію» та Постановою КМУ від 25.04.2018 року №321 «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання», відповідно до вищезазначених нормативно-правових актів, посвідка на постійне проживання є власністю України та підлягає вилученню суто з підстав визначених у зазначених положень, а тому просить скасувати арешт.

Статтею 350 КПК України передбачене право учасників судового провадження заявляти клопотання, що розглядаються судом після заслуховування думки інших учасників провадження.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали клопотання.
Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки дане майно визнано речовим доказом.
Суд, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання потерпілого, дійшов висновку про таке.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24.05.2018 року задоволено клопотання про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0004396 від 04 травня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку 04 травня 2018 року автомобіля сірого кольору, марки «Рено Логан», без номерних знаків, який знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: посвідку на постійне проживання виданої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; картку «Приватбанк» золотистого кольору № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 ; картку «Приватбанк» золотистого кольору № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 ; картку «Приватбанк» темно-синього кольору № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_8 ; пару рукавичок сірого кольору; блютуз гарнітури чорного кольору «М70»; державні номерні знаки «WBR 41PS»; державні номерні знаки « НОМЕР_4 ».

Накладаючи арешт, слідчий суддя врахував, що останні відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.
Вирішуючи клопотання про скасування арешту, суд бере до уваги, що згідно з вимогами ст. 174 КПК арешт може бути знятий у разі, коли буде доведено, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.
Виходячи з вимог змагальності кримінального провадження та враховуючи положення ст. 174 КПК, суд відмічає, що обов`язок доведення обставин, які є підставою для скасування арешту, покладений на ініціатора відповідного клопотання.
Отже, власник/володілець майна або його представник мають довести, що арешт накладений необґрунтовано або ж відпала потреба у його подальшому збереженні.
У той же час, оцінюючи доводи адвоката в частині скасування арешту на майно: картку «Приватбанк» золотистого кольору № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 ; картку «Приватбанк» золотистого кольору № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , суд не знаходить їх переконливими, оскільки вони не спростовують висновків слідчого судді, що зазначені речі є речовими доказами та що наявні обставин, що свідчать про необґрунтованість застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
Враховуючи, що судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні триває, відсутні підстави стверджувати, що відпала потреба у подальшому застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження в частині даних речових доказів.
Що стосується скасування арешту майна, накладеного на посвідку на постійне проживання, виданої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то суд вважає, що відповідно п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Враховуючи те, що накладення арешту на посвідку на постійне проживання, видану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суттєво обмежує права останнього та її повернення не перешкоджає потребам та завданню судового розслідування, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна в цій частині підлягає задоволенню.

Сукупність вищезазначених обставин, їх правова оцінка свідчать про наявність підстав для часткового скасування арешту.
Керуючись вимогами ст. 174 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24.05.2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004396 від 04.05.2018 року, а саме в частині посвідки на постійне проживання, виданої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: