Справа № 359/8132/18
Провадження № 1-кс/359/2350/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2018 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
скаржника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,
в с т а н о в и в:
10.10.2018 року ОСОБА_5 звернувся зі вказаною скаргою до суду, обґрунтовуючи її тим, що 23.10.2014 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва (справа №757/30621/14-к), за клопотанням старшого слідчого СВ ГУ СБУ в м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , було винесено ухвалу, якою було задоволено клопотання слідчого та ухвалено провести обшук в його квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

23.10.2014 року старшим слідчим слідчого відділу ГУ СБУ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , у зв`язку із здійсненням досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 21.10.2014 року до ЄРДР за №0002027, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258 КК України та на підставі вище вказаної ухвали було проведено обшук його помешкання. Під час обшуку було вилучено: 1) мобільний телефон Sony Ericson S/N НОМЕР_1 ; 2) мобільний телефон Nokia 6280 00/A1635/COF СODЕ: НОМЕР_2 ; 3) мобільний телефон Vertu imei / НОМЕР_3 ; 4) мобільний телефон iPhone imei НОМЕР_4 ; 5) мобільний телефон LG imei НОМЕР_5 ; 6) Сім-карту «Life» № НОМЕР_6 ; 7) карту, на якій закріплювалась сім-карта «Life» щодо номеру телефона НОМЕР_7 ; 8) карту, на якій закріплювалась сім-карта «Вееlinе» с/н НОМЕР_8 ; 9) аркуш паперу із записом електронної пошти та паролем до неї; 10) системний блок чорного кольору.
По зазначеній вище кримінальній справі він не був, ані підозрюваним, ані обвинуваченим, а слідчий або прокурор з клопотанням про арешт вилученого в нього майна, на підставі ст.171 КПК України не звертався, речовими доказами по справі вони не визнані.

Таким чином, законних підстав утримувати належне йому майно у слідчого відділку в рамках вказаного провадження немає.

Він неодноразово, в усному порядку, звертався до слідчих СБУ та щоразу отримував відповідь, що ведеться слідство і дані речі необхідні. Так після чергового звернення мені повідомили, що зараз йде переформування підрозділу та цілої структури в цілому, а тому мої речі будуть повернуті пізніше.

03.07.2017 року він направив на адресу головного управління служби безпеки України в м. Києві та Київській області письмову заяву про повернення вилученого майна.
У своїй відповіді №6914 від 10.07.2017 р. СБУ у м. Києві та Київській області повідомила, що кримінальне провадження №0002027 від 21.10.2014 р. не перебуває в провадженні слідчого відділу ГУ СБУ України в м. Києві та Київській області, та в грудні 2014 р. матеріали (в тому числі вилучені речі та документи) було скеровано на адресу прокуратури Київської області.
01.08.2017 року він направив на адресу прокуратури Київській області письмову заяву про повернення вилученого майна.
Його звернення прокуратура Київської області направила згідно територіальної підсудності, а саме до Бориспільської місцевої прокуратури, про що свідчить лист №04/2-5688 вих-17 від 11.08.2017 р.
Бориспільська місцева прокуратура у своєму листі №34-12676 вих. 17 від 28.08.2017 р. повідомила, що дане кримінальне провадження, а також його речі, які було вилучено під час обшуку направлені до СВ Бориспільського MB ГУ МВС України в Київській області.
02.04.2018 р. він направив до Бориспільського відділу поліції ГУ НП в Київській області заяву про повернення вилученого майна, але на день подання даної скарги жодної відповіді чи повідомлення від Бориспільського відділу поліції ГУ НП в Київській області не надійшло.
На сьогоднішній день так зване тимчасове вилучення майна продовжується вже більше трьох років. Протягом вказаного строку він не може користуватися та розпоряджатися своїми особистими речами та навіть не знає в якому стані вони знаходяться.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_4 скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.
В судовому засіданні прокурор проти задоволення скарги не заперечувала.
Вислухавши пояснення заявника ОСОБА_4 , думку прокурора, дослідивши матеріали скарги слідчий суддя дійшов до таких висновків.
Встановлено, що 23.10.2014 року старшим слідчим слідчого відділу ГУ СБУ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва (справа №757/30621/14-к), в рамках кримінального провадження, внесеного 21.10.2014 року до ЄРДР за №0002027, було проведено обшук в квартирі ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обшуку було вилучено майно належне ОСОБА_4 .

При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.
Відповідно до ч.5 ст.237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення речей, які мають значення для кримінального провадження. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.
З копії висновку службового розслідування за листом начальника Київського обласного управління ДВБ НП України підполковника поліції ОСОБА_8 , від 23.11.2017 року, надано прокурором в судовому засіданні, вбачається, що постановою слідчого вилучені під час вище вказаного обшуку речі були визнані речовими доказами та передані до камери схову Бориспільського ВП. Питання про накладення арешту на вилучені речі не вирішувалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. З даної норми випливає, що застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе відносно підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно і лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом без накладення на нього арешту відсутня.
За змістом ч.1 ст.167 тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
За змістом ч.2 цієї статті тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно з вимогами ч.1, 2 ст.168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.
Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Частиною 7 ст. 237 КПК України закріплено, що вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Таким чином, майно, яке було вилучено слідчим Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 в ході обшуку 13.04.2018 р., має статус тимчасово вилученого.
Відповідно до ч.1 ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Частиною 5 ст. 171 КПК України встановлено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
При цьому, згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
З огляду на вище вказане суд приходить до висновку, що майно, вилучене в ході обшуку в квартирі ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до ст. 100 КПК України, слід негайно повернути ОСОБА_4 на відповідальне зберігання, у відповідності до ст. 100 КПК України, до завершення кримінального провадження.
Що стосується вимог скарги про визнання бездіяльності слідчого, слід зазначити наступне.
Відповідно до положень статті 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Відтак, вимоги скарги про визнання протиправною бездіяльності слідчого задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 100, 169-171, 303, 304, 376 КПК України слідчий суддя
у х в а л и в:
Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна задовольнити частково.
Зобов`язати слідчого Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області в кримінальному провадженні №0002027, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.10.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258 КК України, - негайно повернути ОСОБА_4 майно, яке було вилучене 23.10.2014 року в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
1) мобільний телефон Sony Ericson S/N НОМЕР_1 ;
2) мобільний телефон Nokia 6280 00/A1635/COF СODЕ: НОМЕР_2 ;
3) мобільний телефон Vertu imei / НОМЕР_3 ;
4) мобільний телефон iPhone imei НОМЕР_4 ;
5) мобільний телефон LG imei НОМЕР_5 ;
6) Сім-карту «Life» № НОМЕР_6 ;
7) карту, на якій закріплювалась сім-карта «Life» щодо номеру телефона НОМЕР_7 ;
8) карту, на якій закріплювалась сім-карта «Вееlinе» с/н НОМЕР_8 ;
9) аркуш паперу із записом електронної пошти та паролем до неї;
10) системний блок чорного кольору -
передавши його ОСОБА_4 у відповідності до ст. 100 КПК України, на відповідальне зберігання до завершення кримінального провадження.
У задоволенні іншої частини вимог скарги ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1