В И Р О К
Іменем України

29 листопада 2018 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Першого травня 2018 року близько 01 год. обвинувачений ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння перебував на відстані близько 30 метрів від огородженої місцевості в АДРЕСА_2 , де між ним та потерпілим ОСОБА_5 на грунті раптово виниклих неприязних відносин сталась словесна суперечка, під час якої в ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_4 у цей же час та місці, із значною силою прикладання, умисно декілька разів ногами взутими у взуття наніс потерпілому ОСОБА_5 удари по спині та шиї, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої хребетно-спинномозкової травми у виді перелому суглобових елементів хребців С4, С5 з підвивихом хребця С4 до переду, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Отже, стороною обвинувачення такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як заподіяння потерпілому умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював, однак відмовився надавати будь-які покази.

Вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому злочину, іншими учасниками процесу також не оспорюється.

За клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим та потерпілим, судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому обвинуваченому та іншим учасникам процесу судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину доведена повністю, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, як заподіяння потерпілому умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, а також сукупність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є визнання ним своєї вини та щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді обмеження волі.

Однак, ураховуючи позитивну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність у нього попередніх судимостей, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, а також позицію прокурора про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, суд вважає, що ОСОБА_4 можливо звільнити від відбування цього покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.

Цивільний позов потерпілого про стягнення на його користь з обвинуваченого 24146 грн. 98 коп. матеріальної шкоди за лікування та 5000 грн. моральної шкоди, який обвинувачений визнав у повному обсязі, підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, суд не залишає поза увагою відсутність у цивільному позові потерпілого будь-яких доказів на підтвердження понесення ним витрат на лікування, однак з огляду на повне визнання обвинуваченим цього позову, а також з огляду на закріплені у ст.ст. 22, 26 КПК України принципи змагальності та диспозитивності, суд задовольняє позов потерпілого у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 24146 (двадцять чотири тисячі сто сорок шість) грн. 98 коп. матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: