ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілої - ОСОБА_7 ,
представника потерпілої - ОСОБА_8 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2018 року про відмову в задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська області від 01 жовтня 2018 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 про скасування постанови слідчого від 27 грудня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000798 від 21 листопада 2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що орган досудового розслідування повно та всебічно дослідив обставини події, надав на експертне дослідження всі матеріали та медичні документи, як витребувані слідчим, так і надані ОСОБА_7 , що підтверджено у судовому засіданні потерпілою та її представником адвокатом ОСОБА_8 .
Окрім того, вирішуючи доводи заявниці та її представника про те, що професор ОСОБА_9 не мав права брати участь, як експерт, у комісійній експертизі, оскільки він та його син лікували заявницю та встановили, з її точки зору, діагноз, який «не відповідав у подальшому», слідчий суддя дійшов висновку, що попередня участь ОСОБА_9 у цьому кримінальному провадженні як експерта не може бути підставою для відводу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постанову слідчого, призначити повторну комісійну судово-медичну експертизу для визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (розлад здоров`я), які були спричинені їй у результаті ДТП, яке трапилося з вини водія ОСОБА_10 , та доручити її проведення експертам Київського обласного Бюро судово-медичної експертизи.
Свої вимоги, ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не прийнято до уваги доводи поданої нею скарги. Потерпіла вказує на те, що згідно з п. 1 та п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 30.05.1997 повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. З урахуванням наведених вимог, на думку ОСОБА_7 , є сумніви у правильності висновку експертів, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю.
Також, потерпіла зазначає, що, згідно ст.ст.77,79 КПК України, експерт ОСОБА_9 не міг бути залучений до проведення судової експертизи у цьому кримінальному провадженні. Ці обставини підтверджують наявність істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.
До того ж, на її переконання, підсумки комісійної судово-медичної експертизи №238-е від 27.12.2017 року суперечать іншим матеріалам справи, а саме Консультаційному висновку спеціаліста від 18.03.2016 та Консультаційному висновку нейрохірурга від 21.12.2016.
Окрім того, зазначає, що матеріали, в порядку п.11 ст. 56 КПК України, на ознайомлення ОСОБА_7 та її представнику не надавались в повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, потерпілу, її представника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Апеляційним судом встановлено, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді скарги ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження, слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали та постанови слідчого є необґрунтованими.
З матеріалів провадження убачається, що слідчим відділом ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводилось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000798 від 21 листопада 2014 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Мотивуючи своє рішення про закриття кримінального провадження, слідчий в постанові вказав на те, що досудовим розслідуванням було встановлено, що тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_7 під час ДТП, відносяться до категорії легких, що виключає кримінальну відповідальність за ст. 286 КК України. З вказаними висновками погодився також й слідчий суддя.
Дослідивши матеріали кримінального провадженні, колегія суддів приходить до висновку про законність зазначених рішень.
Так, матеріалами провадження підтверджено, що 20 листопада 2014 року о 18.30 годині автомобіль ВАЗ 21063, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_10 , скоїв зіткнення з автомобілем Деу Ланос, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , в результаті чого їй було завдано тілесні ушкодження.
Згідно висновку експерта № 397е від 26 лютого 2015 року, будь-яких тілесних ушкодженнь у ОСОБА_7 не виявлено. Разом із цим, за даними медичної документації, експерт дійшов висновку, що виявлена у потерпілої на 20 добу після травми кіста не знаходиться в причинному зв`язку з травмою, є попереднім захворюванням, та не пов`язана з подіями від 20 листопада 2014 року. Експерт вказав й на те, що загострення попередніх захворювань після заподіяння тілесного ушкодження не враховується при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
З огляду на ці обставини, постановою слідчого від 27 грудня 2015 року, кримінальне провадження було закрито, у зв`язку з відсутністю складу злочину.
Постановою заступника керівника прокуратури від 08 липня 2016 року цю постанову скасовано, матеріали провадження направлено до слідчого відділу для проведення досудового розслідування. Скасовуючи рішення слідчого, заступник керівника прокуратури вказав на те, що експертом не встановлено наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , а слідчим закрито провадження в той час, коли ОСОБА_7 ще продовжувала лікування та їй було присвоєно групу інвалідності.
В ході проведення досудового розслідування, після отримання медичної документації, у кримінальному провадженні було призначено експертизу та експертом надано висновок № 2291е від 14 липня 2017 року аналогічний за змістом тому, що складений ним 26 лютого 2015 року за № 397е.
На підставі отриманих відомостей, слідчим 17 липня 2017 року було закрито провадження, у зв`язку з відсутністю складу злочину.
Не погоджуючись з цим рішенням, ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2017 року постанова слідчого була скасовано. Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя, вказав на необхідність призначення у кримінальному провадження комісійної експертизи.
На виконання цієї ухвали слідчим було призначено комісійну експертизу, про що повідомлено ОСОБА_7 та висновком експерта № 238 від 27 грудня 2017 року встановлено, що внаслідок ДТП, яка мала місце 20 листопада 2014 року, ОСОБА_7 отримала легкі тілесні ушкодження й подальше її перебування на лікуванні понад 21 добу було пов`язано з супутньою патологією хребта, яка мала місце і до травми, тому при визначенні ступеня тяжкості в рахунок сприймається.
З урахуванням встановлених обставин, слідчим було закрито кримінальне провадження, про що винесено оскаржувану постанову.
Оцінивши у сукупності наведені докази, у суду апеляційної інстанції не виникає жодних сумнівів стосовно правильності висновків слідчого судді.
Так, матеріалами провадження об`єктивно підтверджено, що слідчим зібрано вичерпні докази, на підставі яких дійти висновку про причетність ОСОБА_10 до завдання середньої тяжкості або тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 внаслідок ДТП неможливо.
Як встановлено останнім висновком експерта, тілесні ушкодження, спричиненні ОСОБА_7 під час ДТП, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розляд здоров"я, а тривале лікування пов`язано з її супутніми хворобами, зокрема остеохондрозом, внутрішньомозковою кистою спинного мозку, які мали місце до травми, тому не можуть бути враховані при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, завданих саме внаслідок ДТП.
З огляду на вказані обставини, слідчий дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність закриття провадження, а слідчий суддя про відсутність підстав для скасування такого рішення.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що слідчим було виконано ухвалу слідчого судді, якою визначено обов`язковість призначення комісійної експертизи у кримінальному провадженні, а інших обставин, які підлягали дослідженню під час досудового розслідування, судом при скасуванні востаннє постанови слідчого про закриття кримінального провадження встановлено не було.
Що стосується доводів ОСОБА_7 про недопустимість висновку експерта, як доказу, у зв`язку з тим, що до складу експертної комісії було включено експерта ОСОБА_9 , який здійснював до цього її лікування та відповідно не мав права проводити експертизу, то вони не заслуговують на увагу.
Частиною першою статті 79 КПК України передбачено, що спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, експерт, секретар судового засідання не мають права брати участі в кримінальному провадженні та відводяться за підставами, передбаченими частиною першою статті 77 цього Кодексу, з тим обмеженням, що їх попередня участь у цьому кримінальному провадженні як спеціаліста, представника персоналу органу пробації, перекладача, експерта і секретаря судового засідання не може бути підставою для відводу.
Частиною першою статті 77 КПК України визначено, що прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
В обґрунтування доводів скарги стосовно безпідставної участі експерта ОСОБА_9 під час проведення експертизи, ОСОБА_7 не наводить жодних обставин, які б слугували підставою для його відводу в розумінні вимог ст.77 КПК України або ставили б під сумнів упередженість експерта. Не встановлено їх і судом апеляційної інстанції.
Отже, слідчим суддею надана належна оцінка всім доказам, зібраним в ході проведення досудового розслідування, і наведений достатній аналіз та мотиви прийнятого рішення.
Враховуючи положення ст. ст. 9, 91-94, 110, 284 КПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість як оскаржуваної ухвали, так і постанови слідчого про закриття кримінального провадження, тому апеляційна скарга є такою, що задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2018 року про відмову в задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4