Справа № 308/1892/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши клопотання старшого слідчого відділу слідчого управління ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, про накладення арешту у вигляді заборони на відчуження, користування та розпорядження на земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0174 площею 0,4600 га., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 ,-

В С Т А Н О В И В :

З внесеного клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у не встановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_5 виник умисел на незаконне заволодіння земельною ділянкою у АДРЕСА_1 .

На реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з особами, кримінальне провадження щодо яких виділено в окреме провадження, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, час та місці, виготовлено завідомо підроблений офіційний документ державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ЗК №016911 виданий 13.04.1997 року Дібрівською сільською радою, в який внесено відомості про те, що на підставі договору дарування серії та номер АА-Ц-1232 від 12.03.1997 року ОСОБА_5 належить земельна ділянка площею 0,4600 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що за адресою АДРЕСА_1 .

Державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ЗК №016911 від 13.04.1997 року ОСОБА_5 не видавався та відомості про його реєстрацію у книгу реєстрації державних актів на право приватної власності на землю Дібрівської сільської ради не вносились, під №156 від 24.03.1997 року вказаної книги, зареєстровано державний акт на право приватної власності на землю серії та номер ЗК 011 №01277 виданий на імя ОСОБА_6 .

У подальшому ОСОБА_5 незважаючи, що вичерпний перелік підстав набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені ст.ст. 116, 118 Земельного Кодексу України, 10.05.2013 року, звернулася до ДП «Закарпатгеодезцентр» та замовила та замовила виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для чого надала підроблений державний акт, з визначенням земельної ділянки на місцевості, достовірно знаючи, що земельна ділянка їй не належить.

За результатами виготовлення технічних документацій, на підставі підробленого державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗК №016911 від 13.04.1997 року, державним кадастровим реєстратором управління Держземагентства у Тячівському районі ОСОБА_7 08.10.2013 року внесено дані про формування земельної ділянки на землях комунальної власності до Єдиної державної геоінформаційної системи - Державного земельного кадастру, присвоєно кадастровий номер, відкрито Поземельну книги та зареєстровано земельну ділянку площею 0,4600 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що за адресою АДРЕСА_1 з кадастровим номером :03:002:0174.

Після цього, ОСОБА_5 достовірно знаючи про те, що жодних підстав для набуття права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0174 у неї не має та рішень Дібрівською сільською радою про реєстрацію державного акту на право приватної власності на землю серії та номер ІІ-ЗК №016911 від 13.04.1997 не приймалось, усвідомлюючи свої злочинні дії, будучи обізнаною про підробку вказаного державного акту на право приватної власності на землю, 30.10.2013 року подала приватному нотаріусу Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_8 вказаний державний акт на підставі якого уклала з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_2 , договір купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0174 площею 0,4600 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована у АДРЕСА_1 . У результаті злочинних дій ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_8 прийнято рішення про складання та реєстрацію вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки у реєстрі нотаріальних дій за №1058 і внесені відомостей про реєстрацію права власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яке стало підставою вибуття земельної ділянки з комунальної власності громади с. Нижня Апша, Тячівського району.

Таким чином, ОСОБА_5 разом із невстановленими слідством особами, кримінальне провадження щодо яких виділено в окреме провадження, закінчила свій злочинний умисел та в результаті вказаних шахрайських дій, позбавила громаду с. Нижня Апша, Тячівського району та державу в цілому, права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0174 площею 0,4600 га, вартістю 73 875,34 гривень.

Крім цього, ОСОБА_5 , з метою незаконного збагачення, достовірно знаючи про те, що жодних підстав для набуття права власності на земельну ділянку у неї не має та рішень Дібрівською сільською радою щодо реєстрації та видачі державного акту на право приватної власності на землю серії та номер ІІ-ЗК №016911 від 13.04.1997 року не приймалось, усвідомлюючи свої злочинні дії 30.10.2013 року будучи обізнаною про підробку вказаного державного акту, подала приватному нотаріусу Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_8 завідомо підроблений державний акт серії та номер ІІ-ЗК №016911 від 13.04.1997 року, на підставі якого приватним нотаріусом прийнято рішення про складання та реєстрацію договору купівлі-продажу земельної ділянки укладеного з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 та подальшою реєстрацією у реєстрі нотаріальних дій за №1058 та внесені відомості про реєстрацію права власності на земельну ділянку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В результаті використання ОСОБА_5 завідомо підробленого державного акту на право приватної власності на землю серії та номер ІІ-ЗК №016911 від 13.04.1997, позбавлено громаду с. Нижня Апша, Тячівського району та державу в цілому, права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0174 площею 0,4600 га.

У сукупності ОСОБА_5 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.190, ч.4 ст.358 Кримінального кодексу України, тобто заволодіння майном у великих розмірах шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому, а також використання завідомо підробленого документа.

25.01.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних правопорушень.

25.01.2019 року у кримінальному провадженні прийнято постанову про визнання речовими доказами земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0174 площею 0,4600 га. на тій підставі, що по своїй суті вказана земельна ділянка є матеріальним об`єктом, який буде використано як доказ обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а також є предметом, який був об`єктом кримінально протиправних дій та набутий кримінально протиправним шляхом.

Згідно інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0174 площею 0,4600 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за адресою АДРЕСА_1 , на лежить на праві власності ОСОБА_4 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Таким чином, органом досудового розслідування ставиться клопотання перед слідчим суддею про арешт земельної ділянки, яка набута злочинним шляхом на підставі підробленого державного акту на право власності на земельну ділянку, з метою забезпечення збереження речового доказу у незмінному правовому статусі у власності однієї особи, а саме ОСОБА_4 .
Застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження є той факт, що органом досудового розслідування встановлено факт виготовлення підробленого документу для штучної зміни правового статусу земельної ділянки.
Дослідивши зміст внесеного слідчим клопотання з доданими до нього матеріалами, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України, неявка слідчого, прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду внесеного ним клопотання про арешт майна, а тому суд, виходячи з вимог вказаної статті, вирішує внесене клопотання за наявними в матеріалах справи доказами.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, не здійснювалося.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України.

Так, всупереч вимогам частини 2 статті 171 КПК України у клопотанні про арешт слідчим не зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності такого роду арешту.

Дані обставини в своїй сукупності позбавляють суд можливості вирішити заявлене слідчим клопотання про арешт по суті.

Зі змісту ч.3 ст.172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання слідчому з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст.172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого відділу слідчого управління ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, про накладення арешту у вигляді заборони на відчуження, користування та розпорядження на земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0174 площею 0,4600 га., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 - повернути прокурору, як таке, що подано без додержання вимог статті 171 КПК України та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1