Справа № 201/5101/18
Провадження № 1кп/201/104/2019
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 000935 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

-27.03.2001 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська по ч. 2 ст. 141 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі. Звільнився 28.03.2002 умовно-достроково на 3 місяці 11 днів

-23.12.2005 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська по ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152, ст. 70, 71 КК України до восьми років двох місяців позбавлення волі. Звільнився 28.07.2010;

-11.11.2011 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по ч. 2 ст. 190 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком два роки;

-15.06.2012 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289, 69, ст. 70 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі. Звільнився 23.03.2016;

-22.08.2017 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська по ч. 2 ст. 186 КК України до п`яти років позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком три роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

13.04.2018 року близько 05.00 годин ОСОБА_3 , вступивши у передню змову з невстановленими особами, попередньо розподіливши між собою ролі у вчиненні злочину, знаходячись на пр. Героїв, 3а у м. Дніпро побачили потерпілого ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_3 , розподіливши з невстановленими особами ролі, четверо з яких обступили потерпілого кільцем, а ОСОБА_7 , підійшов до потерпілого майже впритул та почав погрожувати йому фізичною розправою, вимагаючи у потерпілого ОСОБА_6 віддати йому належний потерпілому мобільний телефон. Далі ОСОБА_3 , знаходячись в зазначеному місці та в зазначений час, реалізуючи раптово виниклий умисел на відкрите заволодіння чужим майном, поєднане з погрозою застосування насильства та вчинене за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що його дії можуть бути помічені сторонніми особами, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості продовжував погрожувати потерпілому, та останній, розуміючи, що у разі якщо він не віддасть свій мобільний телефон невідомим особам, йому може загрожувати фізична розправа віддав у руки ОСОБА_3 належний йому мобільний телефон марки «Мі Мах», вартістю 4610 гривень, після чого ОСОБА_3 , разом з невстановленими особами зникли з місця події у невідомому напрямі.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , не визнав свою вину у інкримінованому йому злочині та пояснив, що в ту ніч, він разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 перебували в залі гральних автоматів, що розташований на ж/м Перемога-4, де познайомились з потерпілим. Останній був у стані алкогольного сп`яніння і програв всі гроші, а тому запропонував обвинуваченому придбати у нього мобільний телефон на що обвинувачений погодився і придбав телефон у потерпілого. Через деякий час телефон потух, а тому обвинувачений пішов до знайомої, щоб зарядити його, однак зарядка не працювала, а тому він повернувся до місця, де розійшовся з потерпілим, щоб повернути телефон та забрати свої гроші, однак потерпілого вже на місці не було. Тоді, щоб повернути хоча б частину грошей, обвинувачений здав телефон до ломбарду, маючи намір, в разі якщо зустріне потерпілого, викупити телефон, повернути його потерпілому та повернути свої гроші.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його винність у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження в судовому засіданні з наданих сторонами кримінального провадження і досліджених в судовому засіданні доказах.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що напередодні події його запросили на святкування Дня Народження друга в центр міста де він зі своїм товаришем ОСОБА_9 були до 03-30, коли викликали таксі і поїхали на ж/м Перемога додому. На святкуванні вони вживали алкоголь, однак не були в стані алкогольного сп`яніння. Вийшли вони біля магазину АТБ, де потерпілий придбав цигарки і коли вони знаходились на кутку магазину, ОСОБА_9 відійшов до дерева, що розташоване неподалік справити природню потребу. В цей час було вже близько 05-00 години ранку, коли до потерпілого, який залишався на кутку магазину, підійшли п`ятеро раніше не знайомих йому осіб, які обступили його кільцем, а обвинувачений ОСОБА_3 підійшов до нього в притул і нахабно висунув вимогу віддати йому телефон потерпілого. Останній злякався за своє здоров`я, а тому відразу віддав обвинуваченому належний йому мобільний телефон «Мі Мах», а через незначний проміжок часу хотів його забрати назад, однак його легенько пихнули і сказали не робити цього. Після цього обвинувачений зі своїми друзями пішли з місця події. ОСОБА_9 весь цей час знаходився неподалік за деревом і бачив, що відбувається, однак боявся вийти та боявся викликати поліцію, щоб не бути викритим. Після цього потерпілий з ОСОБА_9 вийшли на проспект, де побачили патрульних поліцейських, підійшли до них та повідомили про подію на що останні сказали звертатись до відділку поліції, що потерпілий і зробив. Також він додав, що ОСОБА_3 він до цього не знав, в Інтернет-клубі в той день не був і зі ОСОБА_3 не знайомився, грошей у нього не брав.

Показання потерпілого в частині часу та місця вчинення злочину підтверджуються протоколом про прийняття заяви про вчинення злочину від потерпілого від 17.04.2018 року (т.2 а.с. 5) в ході якої останній повідомив про те, що 13.04.2018 близько 04-30 невідомі шляхом ривку заволоділи його мобільним телефоном Ксіомі Мі Мах.

Також показання потерпілого в частині механізму вчинення злочину підтверджують протоколом слідчого експерименту, проведеного 10.05.2018 в ході якого потерпілий вказав такий же механізм вчинення злочину як і в судовому засіданні. (т. 1 а.с. 70)

Свідок ОСОБА_10 , будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що в ту ніч близько 4-5 години ранку вони з потерпілим повертались з Дня народження на таксі. Вони напередодні вживали алкогольні напої однак не були п`яними. Доїхавши до пр. Героїв 3, вони вирішили купити пачку цигарок, а тому пішли до АТБ, а коли вийшли звідти, то свідок пішов за дерево справити природню потребу, а потерпілий залишився біля магазину В цей час свідок побачив, що п`ятеро людей оточили потерпілого, при цьому обвинувачений стояв безпосередньо обличчям до потерпілого і взяв з рук ОСОБА_6 мобільний телефон, при цьому погроз свідок не чув. Свідок все добре бачив, так як знаходився на відстані 10-15 метрів від подій, однак не вийшов з-за дерева, так як боявся за своє здоров`я та не викликав поліцію, так як боявся бути викритим. Після того, як забрали телефон у потерпілого, чоловіки пішли в бік пр. Героїв, а потерпілий пішов за ними. Свідок залишився чекати і коли потерпілий повернувся, то повідомив, що у нього телефон забрали і він прослідкував за нападниками, які пішли до будинку № 9. Після цього свідок з потерпілим пішли в бік «Кодак», де зустріли патрульних поліцейських, яким повідомили про подію на що останні порадили звертатись до відділку поліції.

Також показання потерпілого і свідка в частині причетності саме обвинуваченого до злочину направленого проти потерпілого підтверджується протоколами пред`явлення осіб для впізнання від 18.04.2018 року (т.2 а.с. 16-21, 22-26) в ході яких потерпілий та свідок ОСОБА_10 впізнали ОСОБА_3 , який вчинив відносно потерпілого грабіж

Показання потерпілого і свідка в частині факту заволодіння телефоном потерпілого підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що живе з ОСОБА_6 в одній кімнаті. В ніч з 13 на 14 квітня 2018 він спав, коли о 5 ранку прийшов ОСОБА_6 , який плакав і повідомив, що у нього біля магазину АТБ, погрожуючи, п`ятеро осіб, забрали телефон і грошові кошти. Начебто після цієї події потерпілий звернувся до патрульних, однак ті порадили звертатись до відділку поліції. Свідок також порадив звернутись до поліції, однак потерпілий зробив це лише через кілька днів. Також свідок пояснив, що ОСОБА_6 зали ігрових автоматів не відвідує і в той ранок також не говорив, щоб він був у залі гральних автоматів.

20.04.2018 (т.2 а.с. 52) слідчим було оглянуто мобільний телефон марки Мі Мах, який добровільно надав для огляду працівник ломбарду «Імперіал», що розташований по пр. Героїв, 19 в м. Дніпро ОСОБА_12 , а також накладна № 7.39022/0 згідно якої вказаний телефон було здано до ломбарду 13.04.2018 обвинуваченим ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 54)

Зі вказаної накладної не вбачається даних про те, що телефон не працює, а навпаки, зазначено про те, що він має пароль та вказано сам пароль:

НОМЕР_1 висновків судово-товарознавчої експертизи №2068-18 від 25.04.2018 (т.2 а.с. 61) вбачається, що станом на 13.04.2018 ринкова вартість мобільного телефону марки «Mі Мах» складає 4610 гривень без урахування ПДВ та 5532 гривень з урахуванням ПДВ.

Також в якості свідка було допитано ОСОБА_8 , який повідомив, що він товариш обвинуваченого. В ту ніч, він з обвинуваченим були в залі гральних автоматів, де познайомились з потерпілим, який програвся і запропонував обвинуваченому придбати його телефон на що останній погодився і передав 500 гривень. Після цього вони та ще двої їх знайомих ОСОБА_13 і ОСОБА_14 вийшли з зали гральних автоматів, пішли будинку за магазином « ІНФОРМАЦІЯ_2 », куди ОСОБА_15 ІМ. пішов за грошима, а свідок з потерпілим залишились на вулиці. При цьому свідок не бачив, щоб ОСОБА_16 передавав ОСОБА_15 телефон, а куди поділись ОСОБА_14 і ОСОБА_17 він теж не зрозумів. Свідок чекав ОСОБА_15 , а ОСОБА_16 чекав гроші за телефон, вони говорили на побутові теми, однак через 30 хв. свідок пішов у своїх справах, залишивши потерпілого на вулиці.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, а також в сукупності з показаннями обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази сторони обвинувачення в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суттєвих суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_3 у інкримінованому йому злочині знайшла своє підтвердження і його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Посилання обвинуваченого на те, що під час пред`явлення його для впізнання були порушені його права, так як йому не надали адвоката спростовується самими протоколами які не містять відмітки про такі заяви обвинуваченого.

Невизнання обвинуваченим своєї вини суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинений злочин, оскільки його вина об`єктивно знайшла своє підтвердження про що детально описано вище.

Незначні розбіжності в показаннях потерпілого та свідка ОСОБА_10 не впливають на висновки суду, а свідчать лише про те, що кожен з учасників подій сприймали обставини з їх місцязнаходження і в силу певних суб`єктивних факторів та часу, який пройшов з моменту злочину до їх допиту, могли добросовісно помилятись у деталях.. При цьому ці розбіжності не є такими, щоб викликали сумнів у правдивості показань потерпілого та свідка і перешкодили суду дійти висновків, які описані вище.

Показання свідка ОСОБА_8 суд сприймає критично і не приймає до уваги, так як останній не повідомив дату подій про які він розповідав, очевидно не бачив потерпілого та не може ідентифікувати особу у якої ОСОБА_15 придбав телефон зі слів свідка з особою потерпілого, а враховуючи обставини встановлені судом, очевидно свідок давав показання або ж щодо інших обставин, або ж неправдиві.

При визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_3 суд виходить зі ступеня тяжкості вчиненого злочину, який являється тяжким, даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини проти власності і вчинив новий умисний злочин під іспитового строку, призначеного судом при звільненні від відбуття обвинуваченим покарання за останнім вироком, незадовго після звільнення з місць позбавлення волі за вироком від 15.06.2012 знову вчинив тяжкий умисний злочин за що був засуджений вироком від 25.05.2017, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, який являється тяжким, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, продовживши вчинення злочинів незадовго після звільнення з місць позбавлення волі.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає, як не вбачає підстав і для застосування ст. 75 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_3 засуджено 22.08.2017 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська до п`яти років позбавлення волі, суд за необхідне після призначення покарання за цим вироком призначити покарання із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Питання про судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.08.2017 у виді одного року позбавлення волі, визначивши остаточно до відбуття шість років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту набрання вироком законної сили.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк перебування його під вартою в період з 18.04.2018 року по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у виді триманні під вартою, обраний відносно ОСОБА_3 залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ: мобільний телефон Мі Мах повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 572 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1