Провадження 1-кс/522/163/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0007606 від 15.11.2018 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0007606 від 15.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом шахрайського заволодіння, шляхом надання підроблених документів належної ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 , чим завдано останній збитків у сумі вартості квартири у розмірі 4 000 000, 00 грн.

В ході проведення досудового розслідування встановлено наступне:

ОСОБА_5 є власницею квартири АДРЕСА_1 загальною площею 171,8 кв.м., яка складається з п`яти житлових кімнат житловою площею 126,1 кв.м.

Вказану квартиру ОСОБА_6 придбала 21.12.2012 року на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського МНО ОСОБА_7 за № 1985.

Оригінали договору купівлі-продажу вказаної квартири, витягу про реєстрацію цього договору в державному реєстрі правочинів; витягу про державну реєстрацію прав та оригінал технічного паспорту на цю квартиру перебувають у ОСОБА_4 .

09.11.2018 року вона дізналась, що її квартира зареєстрована на іншу особу ОСОБА_8 .

З розширеної інформаційної довідки від 12.11.2018 року вбачається, що 29.05.2018 року від імені ОСОБА_9 з ОСОБА_8 був укладений договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 29.05.2018 року за номером 484 на суму 1 300 000, 00 грн зі строком виконання до 02.07.2018 року; та іпотечний договір, укладений від її імені в забезпечення виконання договору позики, посвідчений цим же приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за номером 485 від 29.05.2018 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 загальною площею 171,8 кв.м.;

З інформаційної довідки також вбачається, що власником квартири зареєстрований ОСОБА_8 (номер запису про право власності 26951043). Державну реєстрацію було проведено приватним нотаріусом Київського МНО ОСОБА_10 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і.н.41961944 від 09.07.2018 о 13:56:09) на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя № 631 посвідченого в цей же день 09.07.2018 року цим же нотаріусом ОСОБА_10 , укладеному від імені ОСОБА_9 з ОСОБА_8 .

Встановлено, що ОСОБА_9 28 червня 2017 року вийшла заміж та змінила прізвище на ОСОБА_11 .

Також встановлено, що 07.09.2017 року змінила паспорт у зв`язку зі зміною прізвища.

Також встановлено, що у 2018 році ОСОБА_4 з території Російської Федерації виїздила лише у жовтні 2018 року, тобто вже після укладення від її імені правочинів від 29.05.2018 року та від 09.07.2018 року, при цьому на територію України у 2018 році вона взагалі не в`їжджала, тому у слідства є обґрунтовані підстави вважати, що у час вчинення спірних правочинів та фізично не могла бути присутня в день та час вчинення реєстраційних дій.

Таким чином, слідством встановлено, що персональні дані власниці квартири, використані зловмисниками не відповідають дійсності та є неактуальними.

Слідством також встановлено, що відносно нотаріуса здійснюється розслідування у кримінальному провадженні № 0001865 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 190 КК України. ( Підроблення документів, печаток, штампів та бланків, їх збут, використання підроблених документів та шахрайство за співучасті). Наразі кримінальна справа перебуває на стадії судового розгляду в Шевченківському районному суді м. Києва (Справа № 753/18064/16-к Провадження № 1-кп/761/776/2018)

Слідством також встановлено, що у період з 05 вересня по 05 жовтня були розміщені ряд оголошень про продаж цієї квартири. На веб-сторінці за посиланнями:

ІНФОРМАЦІЯ_1 #

ІНФОРМАЦІЯ_2

З роздруківок оголошень з веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що в оголошеннях розміщені фото фасаду будинку за адресою АДРЕСА_2 та фотокопії технічного паспорту, який повністю збігається з планом квартири позивача на технічному паспорті, який позивачем надано до суду разом з позовом. Описання квартири в оголошеннях збігається з технічними характеристиками спірної квартири. Розміщення вказаних оголошень свідчить про намір ОСОБА_8 підшукати добросовісного набувача та здійснити йому продаж квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, встановлено, що підготовка до здійснення злочинного наміру щодо заволодіння квартирою АДРЕСА_1 розпочалась поки що невстановленими слідством особами не пізніше листопада 2017 року (більш точну дату встановити поки що неможливо) так, з матеріалів справи № 522/20924/17, яка була заведена ІНФОРМАЦІЯ_4 вбачається, що 07.11.2017 року особа на ім`я ОСОБА_12 (можливе місце проживання АДРЕСА_3 ) подав до суду позов без жодних документів та сплаченого судового збору до ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , в якому зазначав, що ніби-то він є поручителем за грошовим зобов`язанням у сумі 1203000,00 грн., у формі договору позики, укладеному 17.10.2012 року між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 . 26.11.2012 року між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 ніби-то був укладений договір про внесення змін до договору позики відповідно до якого розмір позики зріс на 10 000, 00 грн та боржнику надавалась на 3 місяці на її повернення, після чого ОСОБА_13 набуває право на звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 (загальна площа 171,8 кв.м., житлова площа 126, 1 кв.м.). Також ніби-то 04.12.2012 року між ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 ніби-то був укладений договір про заміну боржника у зобов`язанні, таким чином, що ОСОБА_9 визнавалась боржником за договором позики. До вказаного позову, крім тексту самої позовної заяви не долученого жодного документу на підтвердження фактів, в ньому викладених, та не долучено документів про сплату судового збору, він був залишений судом без руху, та в подальшому 24.01.2018 року повернутий ОСОБА_12 . Поданням цього позову невстановлені слідством особи мали на меті через суд встановити преюдиційну обставину щодо існування у власниці квартири ОСОБА_16 боргу перед третіми особами, або ж за допомогою подання зустрічного позову здійснити стягнення грошових коштів з ОСОБА_17 та в межах процедури виконавчого провадження здійснити відчуження квартири АДРЕСА_1 . Отже, є всі підстави вважати, що подання особою на ім`я ОСОБА_12 позову було підготовкою до вчинення злочину, який є предметом даного кримінального провадження з метою заволодіння квартирою АДРЕСА_1 , оскільки, по-перше до самого позову не надано жодного документу, а по-друге, з наданих потерпілою документів вбачається, що жодна з обставин, викладених у тексті позову ОСОБА_12 не відповідає дійсності: так, ані ОСОБА_14 на момент, вказаний як дата укладення договору позики з елементами договору застави (26.11.2012 року) не був власником квартири АДРЕСА_1 , ані ОСОБА_9 на момент вказаний у позові як дата заміни сторони договору позики (04.12.2012 року) ще не була власником квартири, отже жодна з цих осіб не могла бути стороною жодних правочинів щодо розпорядження квартирою АДРЕСА_1 . станом відповідно на 26.11.2012 року та 04.12.2012 року.

Таким чином, заволоділи правом на квартиру потерпілої, та в подальшому можуть здійснити її продаж добросовісним набувачам, до чого невстановлені слідством особи здійснили підготовчі дії.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження вилучених у кримінальному провадженні предметів, які за обставинами кримінального провадження можуть бути визнані речовими доказами, а також забезпечення можливої конфіскації майна за вироком суду, є необхідність в накладенні арешту на вказане в клопотанні майно.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляду клопотання за його відсутності.

Відповідно до рапорту надоного слідчим, він просив проводити розгляд клопотання за відсутності ОСОБА_8 , відносно якого проводиться перевірка фактів щодо заволодіння квартирою.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думки учасників кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вилучені предмети, відповідно до ст. 98 ч. 1 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Слідчий, чи прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладене арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у ІНФОРМАЦІЯ_5 , одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкція ч.3 ст.368 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3-х років, з конфіскацією майна.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що є достатньо підстав вважати, що на майно, може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, а тому має значення речових доказів у кримінальному провадженні та може підлягати конфіскації майна як виду покарання при винесені вироку.

Метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про можливість задоволення клопотання та накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно.

Керуючись ст. ст. 167-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , заборонивши відчуження, розпорядження та користування, заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного в клопотанні майна.

Виконання ухвали покласти слідчого СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , або інших слідчих з групи у вказаному кримінальному провадженні.

Копії ухвали слідчого судді надати слідчому СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_18 для надання до ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_5 ).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

08.01.2019