ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1173/19 Справа № 185/8562/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши 24 квітня 2019 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000022 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2019 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, не працюючого, маючого 3 групу інвалідності, з вищою освітою, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та призначено йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Питання щодо речових доказів, вирішено судом у відповідності до вимог закону.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 70695 (сімдесят тисяч шістсот дев`яносто п`ять) грн. 62 коп.
Не погоджуючись із вказаним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок місцевого суду змінити в частині призначеного покарання, резолютивну частину вироку привести у відповідність до вимог ст. 76 КК України в редакції Закону від 06.12.2017 року № 2227-VIII, який набрав чинності 11.01.2019 року.
Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно до п.п.1,2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині, вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування, не оспорюючи правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, вказує на те, що вирок суду підлягає зміні в частині покладених обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Відповідно до Закону України Про внесення змін до Кримінального та Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильства стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами від 06.12.2017 року № 2227-VIII, який набрав чинності 11.01.2019 року.
Вироком суду першої інстанції дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, які виразилися у носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї та боєприпасів, без передбаченого законом дозволу та останнього визнано винним та засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.
В травні 2018 року, точної дати, місця та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. Дніпровська в м. Павлоград, Дніпропетровської області, умисно, з корисливих мотивів, буз передбаченого законом дозволу, у невстановлених досудовим розслідуванням осіб, незаконно придбав пістолет Макарова, із видаленим маркуванням, який згідно висновку експерта № 19/8-2/117-СЕ/18 від 27.08.2018 року, являється нарізною коротко ствольною вогнепальною зброєю, 49 патронів з маркуванням «S&B 15 9x19», «FC 9 MM Luger», «9x9 14 21», «G.F.L 9 mm. Luger», які відповідно до висновку експерта № 19/8-2/117-СЕ/18 від 27.08.2018 року є бойовими припасами вогнепальної зброї 9 мм пістолетними патронами з кулями з свинцевим осердям, промислового виготовлення, 16 патронів із маркуванням «270 06», які відповідно до висновку експерта № 19/8-2/117-СЕ/18 від 27.08.2018 року є бойовими припасами вогнепальної зброї 9 мм. пістолетними патронами зразка 1951 року промислового виготовлення, 18 патронів, з маркуванням «38 88» та «38К», які відповідно до висновку експерта № 19/8-2/117-СЕ/18 від 27.08.2018 року є боєприпасами вогнепальної зброї 9 мм пістолетними патронами промислового виготовлення та придатні для стрільби, а також бойовий припас основного значення, який згідно висновку експерта № 14-190 від 06.06.2018 року є спорядженою ручною осколковою наступальною гранатою РГД-5 дистанційної дії, які в подальшому переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції під час проведення 31 травня 2018 року обшуку за вищевказаною адресою.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не підтримав подану апеляційну скаргу першого заступника прокурора області та просив відмовити в її задоволенні, думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 263 КК України, розмір та міра призначеного покарання в апеляційній скарзі прокурора не оскаржується, тому апеляційним судом не перевіряються.
Разом з тим, розглядаючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне покладення на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.
За змістом ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст. 75-79 КК України у резолютивній частині вироку, окрім іншого, зазначаються обов`язки, покладені на засудженого.
Як вбачається з рішення, суд ухваливши вирок 16 січня 2019 року поклав на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. 1 (періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації), п. 2 (повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання) ч.1, п.2 (не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації) ч. 2 ст. 76 КК України, але, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06 грудня 2017 року № 2227-VIII, який набрав чинності 11 січня 2019 року, внесено зміни до ст. 76 КК України, і обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації встановлений п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Однак, судом першої інстанції не взято до уваги зазначені зміни до КК України та при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_7 на нього покладено обов`язки, передбачені п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, в редакції Закону України № 1492-VIII від 07 вересня 2016 року, що в свою чергу призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни вироку суду першої інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно із вимогами п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну вироку, вважається неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Що стосується ухвали про виправлення описки від 16 січня 2019 року, постановленої Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 16 січня 2019 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за ініціативою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Під описками слід розуміти неправильне написання слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення. Очевидна арифметична помилка - це помилка у визначенні результату підрахунку: пропущення цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки. Не є арифметичними помилками, а отже, не може бути виправлене в порядку, передбаченому коментованою статтею, застосування неправильних методик підрахунку, а так само застосування неправильних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень. Суд може виправити лише ті арифметичні помилки, яких він сам припустився. Якщо такі помилки наявні у висновку експерта або в письмових доказах, такі помилки судом не виправляються. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо).
Враховуючи вищезазначене, виправлення допущених у вироку описок чи арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не змінюється суть судових рішень. Внесення виправлень до резолютивної частини судового рішення, яке передбачає зміну норми закону про кримінальну відповідальність, за якою засуджується особа, не може бути здійснене у порядку ст. 379 КПК. Питання щодо неправильного застосування норм кримінального закону та призначення покарання, допущеного районним судом, віднесено до компетенції суду апеляційної інстанції і не є опискою, яка може бути виправлена судом самостійно.
Як вбачається з даної ухвали, суд, постановивши внести виправлення у мотивувальну та резолютивну частини вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2019 року, всупереч вимог ст. 370 КПК України вийшов за межі повноважень, наданих йому ст. 379 КПК України, оскільки виправив не описку, допущену при складанні вироку, шляхом внесення уточнень, а вирішив питання щодо призначення покарання, що не передбачено вимогами ст. 379 КПК Украни, а тому, на думку колегії суддів ухвала Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2019 року про виправлення описки на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню як невід`ємна частина вироку.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, ухвалу суду про виправлення описки у вироку скасувати, вирок суду стосовно ОСОБА_7 змінити в частині призначення покарання та покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2019 року про виправлення описки у вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України скасувати.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2019 року, щодо ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України змінити.
Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України, до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_7 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4