печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року Печерський районний суд м. Києва в складі трьох професійних суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні питання щодо продовження міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:
10.09.2018 року в провадження Печерського районного суду м. Києва з Верховного Суду надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190, ч. 1,2 ст. 361, ч. 1, 2 ст. 200 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 190, ч. 1,2 ст. 361-2 КК України.

Судом на виконання вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, на обговорення поставлено питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 , який спливає 16.03.2019 року.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_12 під вартою враховуючи тяжкість висунутого обвинувачення та те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_12 буде переховуватись від суду, впливати на потерпілих та свідків, які не допитані, вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшились та продовжують існувати.

Захисник адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти продовження обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що ОСОБА_12 більше року перебуває під вартою, стан його здоров`я погіршився та він потребує певного лікування, а тому просила змінити йому міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в певний час доби.

Захисник адвокат ОСОБА_7 підтримав думку, зазначивши, що ризики прокурором не доведені.

Захисник адвокат ОСОБА_13 та обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , підтримали думку захисника адвоката ОСОБА_6 .

Колегія суддів заслухавши думку учасників кримінального провадження приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у п.1 ст. 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).

Незважаючи на тяжкість санкцій статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії - ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості підсудного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Разом з тим, стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і у вигляді домашнього арешту, не зможе запобігти ризикам, визначеним статтею 177 КПК України та на які вказував прокурор.

Колегія суддів вважає, що подальше перебування обвинуваченого під вартою буде суперечити п.п. «c» п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини та принципу правової держави.

Такий висновок суду сприятиме гуманізації та підвищенню гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.

У відповідності до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Таким чином, враховуючи стадію розгляду кримінального провадження, тривалість знаходження обвинуваченого ОСОБА_12 під вартою, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, колегія суддів вважає недоцільним збереження застосованого запобіжного заходу та вважає за необхідне змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, за виключенням надання медичної допомоги та лікування, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою до суду, з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 315, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням часу отримання медичної допомоги та лікування, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою до суду, звільнивши його з під варти в залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_12 передбачені ч.5 ст.194 КПК України обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (м. Київ) без дозволу суду.

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, окрім паспорта громадянина України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2