Справа № 196/1796/18
№ провадження 1-кп/196/21/2019
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року смт.Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Царичанка Дніпропетровської області кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000552 та за №0000546 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Вилок Виноградівського району Закарпатської області, українця, громадянина України, маючого вищу освіту, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 21 грудня 2018 року вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, ст.75, ст.76 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника

обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , у відношенні якого 31 серпня 2018 року направлено до Царичанського районного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, які вчинені останнім на початку жовтня 2017 року, 23.11.2017 року, 30.07.2018 року та 16.08.2018 року, та за вчинення яких 21 грудня 2018 року засуджений вироком вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, ст.75, ст.76 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та повторно, умисно вчинив нові корисливі злочини.

18.06.2018 року, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_3 з метою заволодіння чужим майном, а саме - грошовими коштами шляхом обману, прибув до території домоволодіння, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, а саме: грошовими коштами, шляхом обману, повідомив ОСОБА_6 неправдиві відомості, про те, що він являється працівником газової служби, та під приводом ремонту газового обладнання, якого заздалегідь не мав наміру проводити, повідомив ОСОБА_6 , що йому для цього потрібні грошові кошти у сумі 3000,00 грн., на що ОСОБА_6 , будучи введеною в оману, добровільно передала грошові кошти у вказаній сумі ОСОБА_3 .
В результаті вказаних дій, ОСОБА_3 заволодів грошовими коштами, належними ОСОБА_6 у сумі 3000,00 грн., заздалегідь не маючи наміру їх повернення та виконання взятих на себе зобов`язань, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вказану суму.
Також, 19.06.2018 року, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_3 з метою повторного заволодіння чужим майном, а саме - грошовими коштами, шляхом обману, прибув до території домоволодіння, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне заволодіння чужим майном, а саме - грошовими коштами, шляхом обману, повідомивши раніше, 18.06.2018 року ОСОБА_6 неправдиві відомості, про те, що він являється працівником газової служби, запропонував останній провести ремонт водостічної системи на житловому будинку, якого заздалегідь не мав наміру проводити. Для проведення вказаного ремонту, ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_6 , що йому потрібні грошові кошти у сумі 3000,00 грн., на що ОСОБА_6 , будучи введеною в оману, добровільно передала грошові кошти у вказаній сумі ОСОБА_3 .
В результаті вказаних дій, ОСОБА_3 заволодів грошовими коштами, належними ОСОБА_6 у сумі 3000,00 грн., заздалегідь не маючи наміру їх повернення та виконання взятих на себе зобов`язань, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, в середині липня 2018 року, близько 10.00 год., ОСОБА_3 з метою повторного заволодіння чужим майном, а саме - грошовими коштами шляхом обману, прибув до території домоволодіння, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_7 .

ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне заволодіння чужим майном, а саме: грошовими коштами, шляхом обману повідомив ОСОБА_7 неправдиві відомості, про те, що він являється працівником газової служби, та під приводом ремонту газового обладнання, якого заздалегідь не мав наміру проводити, повідомив ОСОБА_7 , що йому для цього потрібні грошові кошти у сумі 2100,00 грн., на що ОСОБА_7 , будучи введеним в оману, добровільно передав грошові кошти у вказаній сумі ОСОБА_3 .
В результаті вказаних дій, ОСОБА_3 заволодів грошовими коштами, належними ОСОБА_7 , в сумі 2100,00 грн., заздалегідь не маючи наміру їх повернення та виконання взятих на себе зобов`язань, чим було завдано останньому матеріальної шкоди на суму 2100,00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 винуватість по ч.2 ст.190 КК України визнав повністю та показав, що дійсно підтверджує факти, які відбулися в червні 2018 року, введення в оману ОСОБА_6 , в результаті чого заволодів належними останній грошовими коштами в загальній сумі 6000 грн., які не мав наміру повертати та виконувати взяті на себе зобов`язання. Також, підтверджує обставини, що дійсно в липні 2018 року,ввівши в оману ОСОБА_7 , заволодів належними останньому грошовими коштами в сумі 2100 грн. У вчиненому щиро розкається та прохає суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що дійсно в червні 2018 року двічі ОСОБА_3 , представившись працівником газової служби запропонував провести ремонт обладнання, в результаті чого шляхом обману заволодів належними їй коштами в загальній сумі 6000 грн. Викрадені грошові кошти не повернув.

Окрім повного визнання винуватості ОСОБА_3 , винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому злочині повністю доказана і підтверджується зібраними по справі в порядку ст.ст.84 - 86, 91 - 93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст.349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням документів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, досудової доповіді. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст.349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, винуватість ОСОБА_3 по ч.2 ст.190 КК України підтверджується матеріалами кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000552 та за №0000546:

- вимогою про спецпервірку про судимість ОСОБА_3 від 22.11.2018 року, згідно якої він є раніше не судимий (а.с.128, 129);

- довідкою Петриківського РС філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області від 21.11.2018 року про неперебування на обліку ОСОБА_3 (а.с.130);

- негативною довідкою-характеристикою з місця проживання ОСОБА_3 (а.с.131);

- довідками з лікарні про неперебування ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та в наркологічному кабінеті (а.с.132, 133);

- довідкою Петриківського РВК від 22.11.2018 року про неперебування на військовому обліку ОСОБА_3 (а.с.134);

- копією вироку Царичанського районного суду Днеіпропетровської області від 21 грудня 2018 року, згідно якого ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.190, ст.75, ст.76 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи (а.с.135-142).

Таким чином, обвинувачення ОСОБА_3 доказано, його дії вірно кваліфіковано по ч.2 ст.190 КК України, як він вчинив повторно шахрайство, чим було завдано матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 в сумі 6000 грн., потерпілому ОСОБА_7 - в сумі 2100 грн.

За дорученням суду, уповноваженим представником органу пробації, у даному кримінальному проваджені була складена досудова доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_3 (а.с.119-124).

Відповідно до положень ч.1 ст.314-1 КПК України, суд враховує зміст досудової доповіді в частині інформації, що характеризує обвинуваченого, а також для прийняття судового рішення про міру покарання.

Зі змісту досудової доповіді вбачається, що обвинувачений має постійне місце проживання, належні житлово-побутові умови, розлучений, має на утриманні неповнолітнього сина. На обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває. За місцем проживання характеризується негативно.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення - високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, - середній.

Також, досудовою доповіддю визначено, що, беручи до уваги зібрану інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, відділ пробації вважає, що виправлення особи без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначаючи міру покарання обвинуваченому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При виборі міри покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, досудову доповідь органу пробації, раніше судимий 21 грудня 2018 року вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, ст.75, ст.76 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, негативну характеристику за місцем проживання, щире каяття, на утриманні має неповнолітню дитину, що відповідно до ст.66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання, вчинення злочину щодо осіб похилого віку, що є обтяжуючою покарання обставиною відповідно до ст.67 КК України, можливість виправлення без відбування призначеного покарання та вважає за доцільне застосувати ст.ст.75, 76 КК України.

Цивільні позови не заявлені.

Керуючись ст.ст.349, 368-370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_3 за ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2018 року у вигляді 3 років позбавлення волі, остаточно призначити до відбування ОСОБА_3 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_3 звільнити з випробуванням із визначенням іспитового строку терміном 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Царичанський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуюча ОСОБА_8