Справа № 282/242/19
Провадження № 1-кп/282/90/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2019 року
смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілого: ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000324 від 03.12.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глибочок Житомирського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, у відповідності до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи вільний доступ на територію пустуючого домогосподарства, за яким здійснював догляд, власником якого являється ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 у невстановлений слідством час, протягом жовтня 2018 року, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, вирішив таємно викрасти із господарських приміщень вказаного домогосподарства майно, належного ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , на початку жовтня 2018 року, перебуваючи на території домогосподарства по АДРЕСА_2 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, із приміщення літньої кухні викрав електричний двигун потужністю 3,5 кВт., із приміщення сараю викрав ще один електричний двигун потужністю 2,5 кВт., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, а саме: сховав у траві на присадибній земельній ділянці за межами домогосподарства ОСОБА_5 , чим завдав останньому матеріальної шкоди на суму 3600 грн.
Окрім того, у вказаний період часу, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, із гаражного приміщення домогосподарства ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, умисно, таємно викрав два електричні двигуни потужністю 3,5 кВт.,та 2,5 кВт., та розпорядився ними на власний розсуд, а саме: продав, чим завдав останньому матеріальної шкоди на сум 3600 грн.
В подальшому ОСОБА_4 , переконавшись, що його злочинні дії залишилися непомітними для власника майна, ОСОБА_5 , з метою власної незаконної наживи, вирішив повторно викрасти чуже майно.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу, умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів із гаражного приміщення домогосподарства ОСОБА_5 , викрав водяний глибинний насос вартістю 1500 грн., яким розпорядився на власний розсуд, а саме: продав, чим завдав останньому матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), органами досудового розслідування кваліфіковані правильно, за ч. 1 ст. 185 КК України.

Дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, органами досудового розслідування кваліфіковані правильно, за ч. 2 ст. 185 КК України.

22 грудня 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення між підозрюваним та потерпілим у кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненому визнав повністю та просив суд затвердити угоду про примирення від 22 грудня 2018 року, досягнуту між ним та потерпілим, за якою він визнав себе винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України. Сторони дійшли згоди щодо призначення йому покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 80 годин громадських робіт, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 , остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання з іспитовим строком, який визначить суд.

Також пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, він розуміє права, передбаченні п.1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього, у разі затвердження цієї угоди.

Потерпілий ОСОБА_5 , у підготовчому судовому засіданні підтримав угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_4 , просив суд її затвердити, призначивши обвинуваченому покарання, визначене цією угодою. Також пояснив, що на даний час претензій до обвинуваченого не має, укладення угоди з його сторони є добровільним, наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України зрозумілі.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження даної угоди про примирення досягнутої між обвинуваченим та потерпілим.

Перевіривши угоду про примирення та заслухавши думку потерпілого, обвинуваченого та висновок прокурора, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, зазначена угода про примирення відповідає вимогам КПК України та закону і підлягає затвердженню.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив злочини, передбачений ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинуваченому цілком зрозумілі права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Потерпілий також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п.2 ч. 1 ст.473 КПК України.

Також судом встановлено, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено видимої неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 ,згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про примирення, відповідає санкції ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно ч.5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 469, п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. При прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з вище наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речовими доказами розпорядитись у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 368-371, 373, 374, 395, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 22 грудня 2018 року.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

-За ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин;

-За ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 , остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 , звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Підстави для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , - відсутні.

Речові докази по справі після набрання вироком суду законної сили: два електричні мотори на 3 кВт та 2,5 кВт, які передано під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , повернути власнику ОСОБА_5 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі подачі апеляційної скарги після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1