Справа № 738/1895/18
№ провадження 1-в/738/249/2018
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року м. Мена, Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю
прокурора ОСОБА_3 ,

розглянув у вiдкритому судовому засiданнi клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мена Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Бежицького районного суду м. Брянська від 26.10.2017 р. залишеного без змін апеляційною ухвалою Брянського обласного суду від 19.01.2018 р. за п. «а» ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30 п.п. «а,г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 69 КК Російської Федерації до 11 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму,-
В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2018 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому Міністерство юстиції України просить суд визначити статті, частини статей КК України, якими передбачена кримінальна відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Бежицького районного суду м. Брянська від 26.10.2017, визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Бежицького районного суду м. Брянська від 26.10.2017, вирішити питання щодо виконання вироку Бежицького районного суду м. Брянська від 26.10.2017 в частині відшкодування ОСОБА_4 процесуальних витрат. Клопотання обгрунтоване тим, що 30 жовтня 2018 року наказом Міністерства юстиції України № 3387/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 КПК України, ст. 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 02.08.2018 за № 06-101368/18. ОСОБА_4 засуджено вироком Бежицького районного суду м. Брянська від 26.10.2017 до покарання у вигляді 11 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених пунктом «а» частини четвертої статі 228.1 (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж(включаючи мережу «Інтернет»), організованою групою, в значному розмірі), частиною третьою статті 30, пунктами «а», «г» частини четвертої статі 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинене з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), організованою групою, у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність. ОСОБА_4 знаходиться в ФКУ «Виправна колонія № 1 УФСВП Росії по Брянській області»: кінець відбуття строку покарання 29 листопада 2027 року. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вироку Бежицького районного суду м. Брянська від 26.10.2017, ОСОБА_4 повинен відшкодувати процесуальні витрати за винагороду адвокату на загальну суму 23 520 рублів. Згідно з довідкою бухгалтерії ФКУ «Виправна колонія № 1 УФСВП Росії по Брянській області» на виконанні в установі перебувають виконавчі листи про стягнення з засудженого процесуальних витрат в сумі 23520 руб. та 1 960 руб. На 28.04.2018 стягнуто 148 руб. 44 коп. Залишок 25 331 руб. 56 коп.

Представник Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду надіслав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити. Вказав, що п. «а» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ відповідає ч. 3 ст. 307 КК України, а ч. 3 ст. 30 п.п. «а,г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ відповідає ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України. Просив визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів на строк 11 років позбавлення волі та вирішити питання щодо виконання вироку у частині процесуальних витрат.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Бежицького районного суду м. Брянська від 26.10.2017 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених п. «а» ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30 п.п. «а,г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ та відповідно до ч. 3 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 11 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк відбування покарання рахувати з 26.10.2017 року. Зарахувати у строк відбування покарання строк перебування під вартою з 30.11.2016 р. по 25.10.2017 р. включно. Стягнуто з ОСОБА_4 процесуальні витрати на загальну суму 23 520 рублів.

Апеляційною ухвалою Брянського обласного суду від 19.01.2018 року, вирок Бежицького районного суду м. Брянська від 26.10.2017 року залишено без змін.

Вирок Бежицького районного суду м. Брянська від 26.10.2017 року набрав законної сили 19.01.2018 року.

Згідно довідки ФКУ «Виправна колонія № 1 УФСВП Росії по Брянській області на 28.04.2018 засуджений ОСОБА_4 , 1983 р.н. відбув 1 рік 4 місяця 28 днів, не відбута частина покарання складає 9 років 7 місяців 1 день(а.с.31).

Згідно медичної довідки від 03.05.2018, ОСОБА_4 має задовільний стан та може бути етапований.

Відповідно до заяви від 28.04.2018, ОСОБА_4 просить передати його для подальшого відбування покарання на територію Республіки Україна, оскільки він є громадянином цієї держави.

Крім того, довідкою Державної міграційної служби України підтверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України.

Згідно ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 Конвенції.

Пунктами а), d) частини 1 статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи
вирок, компетентний орган повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
Умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.

ОСОБА_4 засуджений вироком Бежицького районного суду м. Брянська від 26.10.2017 року за вчинення злочинів, передбачених пунктом «а» частини четвертої статі 228.1 (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж(включаючи мережу «Інтернет»), організованою групою, в значному розмірі), частиною третьою статті 30, пунктами «а», «г» частини четвертої статі 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинене з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), організованою групою, у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Пункт «а» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації відповідає ч. 3 ст. 307 КК України (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, предметом якого були наркотичні засоби в особливо великих розмірах), за якою передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
За вказаним кримінальним законом засудженому ОСОБА_4 необхідно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.
Частина 3 ст. 30, п.п. «а,г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації відповідають ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України (незакінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою, в особливо великих розмірах).
В даному випадку засудженому ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України необхідно визначити покарання з врахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років.
При цьому, суд враховує, що відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, замінюючи вирок, компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженій особі. Тому положення ч. 3 ст. 307 КК України в частині конфіскації майна не можуть бути застосовані, оскільки не передбачені вироком відносно ОСОБА_4 та санкцією ч. 4 статті 228.1 КК Російської Федерації.
Частина 3 ст. 69 КК Російської Федерації відповідає ч. 1, 2 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання(основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених злочинів призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі.
Таким чином, за сукупністю злочинів на підставі ч. 1,2 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, слід визначити остаточно покарання засудженому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 11 років без конфіскації майна.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 необхідно рахувати з 26 жовтня 2017 року.
Період перебування ОСОБА_4 під вартою з 30 листопада 2016 року по 25 жовтня 2017 року включно необхідно зарахувати у строк відбування покарання.
Відповідно до ч. 6 ст. 610 КПК України при розгляді питання про виконання покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову і процесуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання.
Вироком Бежицького районного суду м. Брянська від 26.10.2017 року з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто процесуальні витрати на загальну суму 23 520 рублів.
Відповідно до довідки ФКУ «Виправна колонія № 1 УФСВП Росії по Брянській області, в бухгалтерії установи виконання покарань знаходяться два виконавчих листа про стягнення з ОСОБА_4 процесуальних витрат на суму 23520 рублів та 1960 рублів. На 28.04.2018 р. борг частково сплачений у сумі 148,44 рублів та залишок боргу 25331,56 рублів.
Відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют станом на 19.12.2018 року 10 російських рублів складає 4,1723 грн., отже 25331,56 російських рублів складає 10569,08 гривні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9-12 Конвенції про передачу засуджених осіб, ст. ст. 372, 606, 610 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.
Вирок Бежицького районного суду м. Брянська від 26.10.2017 року, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мена Чернігівської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винуватим у вчиненні злочинів передбачених п. «а» ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30 п.п. «а,г» ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 69 КК Російської Федерації до 11 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, привести у відповідність із законодавством України та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мена Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , вважати засудженим згідно Кримінального кодексу України:
- за ч. 3 ст. 307 КК України 10 (десять) років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України - 8 (вісім) років позбавлення волі;
Згідно ч. 1,2 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_4 , остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк - 11 (одинадцять) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати за вироком Бежицького районного суду м. Брянська від 26.10.2017 року з 26 жовтня 2017 року, зарахувавши в строк відбування покарання, строк перебування під вартою з 30 листопада 2016 року по 25 жовтня 2017 року включно.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Виконати вирок Бежицького районного суду м. Брянська від 26.10.2017 року, щодо стягнення з ОСОБА_4 процесуальних витрат у розмірі 25331,56 російських рублів, що складає станом на 19.12.2018 р. 10569 грн. 08 коп. (десять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять грн. вісім коп.)
Копію ухвали суду негайно направити до Міністерства юстиції України та центральному органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1