1-кп/522/918/18
УХВАЛА
26 листопада 2018 року
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, українки, з вищою освітою, одруженої, працюючої ФОП, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Одеси, громадянки України, українки, з середньою освітою, працюючої ФОП, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
за участю прокурора ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , -
Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, зазначивши, що підстав для повернення обвинувального акту не вбачається.
Захисник ОСОБА_7 , представник потерпілого ОСОБА_8 , обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, а саме: заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене у великих розмірах, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.
Однак, в порушення вимог зазначеної статті обвинувальний акт, складений відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, не містить формулювання обвинувачення від якого останні будуть захищатись у суді.
Так, слідчим не зазначено, яким саме шляхом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заволоділи чужим майном шляхом обману з використанням електронно-обчислювальної техніки.
Натомість в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шахрайським шляхом з використанням електронно-обчислювальної техніки, шляхом вводу реквізитів (номерів) платіжних карток, без використання безпосередньо самих платіжних карток, які стали їм відомі за невстановлених в ході розслідування обставин, за допомогою зазначеного POS-терміналу, провели 119 успішних транзакцій на загальну суму 711 500. В результаті чого, грошові кошти у розмірі 711 500 гривень, обманим шляхом переведено з рахунків іноземних громадян та зараховані на банківський рахунок ФОП ОСОБА_3 , відкритий в АТ «Сбербанк Росії».
Відсутність в обвинувальному акті фактичних обставин і конкретного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист і, як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».
Згідно рішення від 25.07.2000, ухваленого у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи причини зміни обвинувачення».
У рішенні від 09.10.2008, прийнятому у справі «Абрамян проти Росії», вказано: «Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
В цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення пп.«а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.
При цьому, у підготовчому судовому засіданні судом не досліджувались обставини щодо наявності в діях обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, оскільки ці обставини підлягають перевірці судом в ході судового розгляду обвинувального акту, відповідно до вимог КПК України.
Неналежне виконання уповноваженими особами вимог ст. 291 КПК України унеможливлює призначення обвинувального акту у кримінальному провадженні до судового розгляду.
Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, вимогам КПК України, тому він підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 315 КПК України, суд
Зобов`язати прокурора усунути виявлені недоліки.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1

26.11.2018