ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/11882/18 (провадження № 1-кп/201/881/2018), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002586 та № 0001378, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого: 05 травня 1996 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ст.ст. 17, 141 ч. 2 КК України (в редакції закону 1960 року) із застосуванням ст. 42 КК України (в редакції закону 1960 року) до покарання у виді трьох років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на підставі ст. 46-1 КК України (в редакції закону 1960 року), яку постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 1996 року було скасовано із направленням засудженого для відбування покарання, звільненого 03 лютого 1998 року за постановою Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 02 лютого 1998 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання один рік чотири місяці 19 днів; 21 вересня 1999 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 141 КК України (в редакції закону 1960 року) із застосуванням ст. 43 КК України (в редакції закону 1960 року) до покарання у виді двох років семи місяців позбавлення волі, звільненого 22 січня 2002 року за відбуттям строку покарання; 09 вересня 2002 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі; 17 березня 2004 року вироком Ладижинського районного суду Вінницької області за ст. 391 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді двох років одного місяця позбавлення волі, звільненого 16 грудня 2006 року за відбуттям строку покарання; 24 грудня 2007 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді чотирьох років трьох місяців позбавлення волі, звільненого 31 грудня 2011 року за відбуттям строку покарання; 10 липня 2013 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з дворічним іспитовим строком; 13 березня 2015 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді чотирьох років трьох місяців позбавлення волі, звільненого 19 січня 2018 року за відбуттям строку покарання, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Обвинувачений ОСОБА_4 31 травня 2018 року близько 24.00 години, маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, перебуваючи навпроти будинку № 12 по вул. М. Коцюбинського у м. Дніпрі, маючи раптово виниклий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, побачив раніше йому не знайомого потерпілого ОСОБА_5 , у якого при собі був рюкзак із майном та скейтборд, які останній визначив, як об`єкт свого злочинного посягання.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний корисливий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, усвідомлюючи, що потерпілий бачить його, наблизився до потерпілого ОСОБА_5 , після чого, кулаком своєї правої руки наніс йому два удари у обличчя в область носу, в результаті чого, ОСОБА_5 впав на землю, тим самим позбавив останнього можливості чинити опір.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що внаслідок його відкритих злочинних дій, потерпілий ОСОБА_5 позбавлений можливості до чинення опору, діючи умисно, відкрито, повторно, з застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, висмикнув у потерпілого рюкзак «Dakine» вартістю 899 грн. 17 коп., в якому заходились навушники до телефону чорного кольору «Юі», вартістю 332 грн 50 коп, 4 металевих ключі від квартири на одному кільці, які для потерпілого матеріальної цінності не мають, мобільний телефон Iphone 5s, іmei: НОМЕР_1 , кольору Грей, на 64 Gb, вартістю 2975 грн, з сімкартою № НОМЕР_2 , яка не має цінності для потерпілого та скейтборд із дерева, чорного кольору, вартість якого в ході досудового слідства визначити не надалося можливим, після чого, з майном ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_5 збиток на загальну суму 3907 грн. 67 коп.

2. Далі, обвинувачений ОСОБА_4 14 серпня 2018 року близько 19.10 години, маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, перебуваючи біля під`їзду № 1 будинку № 3 по бульвару Слави у м. Дніпрі, маючи раптово виниклий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, побачив раніше йому не знайому потерпілу ОСОБА_6 , на шиї якої обвинувачений ОСОБА_4 помітив ланцюжок із жовтого металу з кулоном у вигляді кулі, який останній визначив, як об`єкт свого злочинного посягання.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний корисливий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, наблизився до потерпілої зі сторони спини і своєю правою рукою узявся за ланцюг, що висів у неї на шиї, та потягнув на себе, після чого, зірвав його з шиї потерпілої, та в цю мить ОСОБА_6 , озирнулася і помітила обвинуваченого ОСОБА_4 , однак, обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що потерпіла бачить його, тримаючи золотий ланцюжок, вагою 18 г, проба 585, довжиною 60 см, вартістю 16 200 гривень, з золотим кулоном у вигляді кулі, вагою 4 г, проба 585, вартістю 3600 гривень, що належать ОСОБА_6 , з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив ОСОБА_6 збиток на загальну суму 19 800 гривень.

3. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 16 жовтня 2018 року біля 16.00 години, перебуваючи на зупинці громадського транспорту по пр. Героїв, 37-«Б» у м. Дніпрі, побачив раніше не знайому йому потерпілу ОСОБА_7 , на шиї якої обвинувачений ОСОБА_4 виявив ланцюжок із жовтого металу з ладанкою, які визначив, як об`єкт свого злочинного посягання. Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний корисливий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, усвідомлюючи, що потерпіла бачить його, підійшов до потерпілої ОСОБА_7 , після чого, притиснув її до себе за шию правою рукою, тим самим позбавив останню можливості чинити опір.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що внаслідок його відкритих злочинних дій потерпіла ОСОБА_7 позбавлена можливості до чинення опору, діючи умисно, відкрито, повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, зірвав з ОСОБА_7 золотий ланцюжок, вагою 6,25 г, проба 585, вартістю 5625 грн. 00 коп., з золотою ладанкою, вагою 1,85 г, проба 585, вартістю 1 665 грн.00 коп., загальною вартістю 7290 грн. 00 коп., після чого, з майном ОСОБА_7 з місця вчинення ним злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим, спричинивши ОСОБА_7 збитку на загальну суму 7290 грн. 00 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчинених ним діянь та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим, суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. До обтяжуючої покарання останнього обставини, суд відносить рецидив злочинів, у зв`язку із судимістю за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, останньому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам і наслідкам, характеру вчинених обвинуваченим дій, які полягали у застосуванні до потерпілих насильства, кількості епізодів його злочинної діяльності, даним про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні кримінальні правопорушення, при цьому, жодних висновків для себе не зробив, продовжуючи вчиняти суспільно-небезпечні діяння, які посягають на власність, на роботу не влаштувався і не має постійного доходу, що вказує на підвищену його суспільну небезпеку, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання останнього, що у своїй сукупності, на думку суду, свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з реальним його відбуттям, враховуючи при цьому, що призначення саме такого покарання у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення останнім нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання обчислювати з 16 жовтня 2018 року, зарахувавши йому до строку відбування покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, строк його попереднього ув`язнення з 16 жовтня 2018 року до набрання вироком законної сили, із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, залишивши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ золотий ланцюжок та ладанку залишити за належністю ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової-товарознавчої експертизи у розмірі 858 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень) 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1