У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.12.2018 Справа №607/19676/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

провівши у приміщенні суду в м. Тернополі підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000251 від 02 квітня 2018 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження із матеріалами, за №0000251 від 02 квітня 2018 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю, зокрема потерпілого тощо. Однак враховуючи те, що потерпілий ОСОБА_6 будучи повідомленим судом належним чином про день та час проведення підготовчого судового засідання - не з`явився, однак подав заяву про проведення підготовчого судового засідання у його відсутності, суд враховуючи думку учасників судового провадження, які вважають, що підготовче судове засідання слід проводити у відсутності потерпілого, вважає за можливе провести підготовче судове засідання у відсутності ОСОБА_6 .

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому слід призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту, у відкритому судовому засіданні.

Окрім цього в підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, оскільки строк застосування вказаного запобіжного заходу закінчується 05 січня 2019 року та на даний час кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового розгляду, а підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відсутні, оскільки ризики які існували під час обрання запобіжного заходу останньому, зокрема і його продовження на даний час не зменшились. Відтак, з метою уникнення кримінальної відповідальності у разі доведеності вини, ОСОБА_4 перебуваючи на волі зможе переховуватися від суду, адже санкція статті за якою обвинувачується ОСОБА_4 передбачає покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі; також обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, а тому він зможе вчинити інші корисливі злочини; крім цього обвинувачений будучи ознайомлений із матеріалами кримінального провадження, володіючи інформацією про свідків та потерпілого, зокрема про місця їх проживання зможе незаконно впливати на них з метою дачі ними неправдивих показів у суді. Таким чином більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечують щодо задоволення клопотання прокурора та призначення кримінального провадження до судового розгляду. Натомість захисник ОСОБА_5 заявив клопотання в якому просить повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000251 від 02 квітня 2018 року прокурору. Своє клопотання захисник мотивує тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, а саме формулювання обвинувачення не конкретизоване, в ньому не викладена суб`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_4 діяння. Окрім цього не зазначено точної дати вчинення злочину, хоча КПК України вказує на те, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню час, місце спосіб та інші обставини, а також в обвинувальному акті не зазначені пом`якшуючі обставини, що є суперечливим, оскільки його підзахисний приймав участь в антитерористичній операції на Сході України. Самий обвинувальний акт дублює підозру, що є недопустимим, оскільки на різних стадіях кримінального провадження ОСОБА_4 має різне процесуальне становище «підозрюваний - обвинувачений». Також звертає увагу на те, що ч.1 ст.121 КК України яка інкримінується його підзахисному та на яку посилається прокурор, як на вчинення ОСОБА_4 тяжкого злочину відносно особи потерпілого ОСОБА_6 , не відповідає обставинам здобутим органами досудового розслідування та процесуальні позиції самого потерпілого, оскільки такий неодноразово вказував на відсутність у нього будь-яких претензій до особи обвинуваченого, більше того зазначав, що із письмовими заявами про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 у правоохоронні органи не звертався та просив суд не застосовувати до останнього захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою. Тому просить повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , як такий, що не відповідає вимогам КПК України. Окрім цього просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку під вартою.

Прокурор вважає, що підстав для повернення обвинувального акту на які вказує захисник не має.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, у відповідності до положень ст. 314 КПК України, вивчивши обвинувальний акт з додатками, приходить до наступних висновків.

Кримінальне провадження відповідно до ст.ст. 32, 33 КПК України підсудне Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, або зупинення провадження, немає.

У відповідності до п.3 ч. 3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

В свою чергу відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Законодавцем в ст. 291 КПК України визначено ряд вимог до обвинувального акту та вказано, які відомості він повинен містити.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03 жовтня 2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до КПК України» повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Оцінюючи наведені захисником доводи, які на його думку, можуть слугувати підставою для повернення обвинувального акту, а саме те, що формулювання обвинувачення не конкретизоване, в ньому не викладена суб`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_4 діяння суд вважаєє хибними та оцінює критично.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доказаних даних про подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інше.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити в собі не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а і точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. Отже, в обвинувальному акті повинен мати місце як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так і формулювання і правова кваліфікація обвинувачення.

Так, ознайомившись із обвинувальним актом №0000251 від 02 квітня 2018 року вбачається, що він містить всі необхідні відомості, наявність яких вимагається ст.291 КПК України, зокрема вивчивши виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, які містяться в обвинувальному акті, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення суд дійшов висновку, що фактичні обставини, правова кваліфікація та формулювання обвинувачення узгоджуються між собою і не вбачає порушень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, на які посилається захисник у клопотанні. Крім того суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.22 КПК України, суд не вправі робити висновки щодо вірності формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, оскільки такі обставини, відповідно до змісту ст.91 КПК України підлягають доказуванню під час судового провадження.

Окрім того сторона захисту посилається на те, що згідно норм КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню час, місце спосіб та інші обставини, однак даний обвинувальний акт не містить точної дати вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_4 . Однак суд вважає, що таке твердження спростовується змістом обвинувального акту, в якому зазначено, що «31 березня 2018 року… Через деякий, невстановлений слідством час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень», тобто в обвинувальному акті визначено мотив, день та час вчинення інкримінованого діяння з врахуванням даних, які вдалось здобути органу досудового слідства в ході проведення досудового розслідування.
Відповідно до приписів п.4 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
Крім того захисник ОСОБА_5 вказує на порушення ст.ст.91-94 КПК України, а саме на відсутність в обвинувальному акті пом`якшуючих обставин.

Виходячи із системного аналізу зазначених положень кримінального процесуального законодавства, слід дійти висновку про те, що обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого підлягають доказуванню у кримінальному провадженні у відповідності до приписів п.4 ч.1 ст. 91 КПК України та обов`язок доказування вказаних обставин законодавець покладає на слідчого, прокурора.
Аналізуючи зміст обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000251 від 02 квітня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, суд приходить до висновку, що такий містить обставини, які підлягають обов`язковому доказуванню в кримінальному провадженні, а саме зазначено про відсутність обтяжуючих обставин та вказано пом`якшуючу обставину «усунення заподіяння матеріальної шкоди». Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, тобто в обвинувальний акт внесено ті обставини, які були виявлені на досудовому розслідування та підлягають доказуванню. Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до п.5 ч.1ст.368 КПК України виключно при ухваленні вироку судом вирішуються питання щодо наявності обтяжуючих або помякшуючих обставин покарання обвинуваченого, і яких саме.
Окрім того судом не береться до уваги, доводи захисника щодо повернення обвинувального акту на підставі того, що обвинувальний акт дублює підозру, оскільки на різних стадіях кримінального провадження ОСОБА_4 має різне процесуальне становище «підозрюваний - обвинувачений», адже відповідно до Постанови Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року № 5-328 кс 16 - це не є порушенням КПК України і не передбачено нормами КПК України, як підстава для повернення обвинувального акту.
За таких обставин суд вважає, що прокурором дотримано вимог ст. 291 КПК України, наведене дає можливість призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, у зв`язку із чим клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту від 02 квітня 2018 року в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000251 прокурору до задоволення не підлягає.

Існує доцільність допитати під час судового розгляду потерпілого, у даному кримінальному провадженні та свідків згідно списку реєстру матеріалів досудового розслідування.

З врахуванням думки учасників судового провадження судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді

За змістом ч.ч.1,2 ст.314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України, нижня межа санкції за яке не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до п. 6. ч. 3 ст. 314 КПК України у в підготовчому судовому засіданні суд має право доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що перешкод для складання досудової доповіді, визначених ч. 4 ст. 314-1 КПК України відсутні, тому суд вважає за необхідне доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого відповідно до ст. 9 Закону України «Про пробацію».

Вирішуючи клопотання прокурора, який вважає за необхідне продовжити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 до шістдесяти днів з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2018 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та в подальшому останньому неодноразово ухвалами слідчого судді продовжувався обраний запобіжний захід, зокрема 06 листопада 2018 року ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 05 січня 2019 року.

При цьому суд враховує те, що прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України, одне з яких у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, ризики визначені в ухвалі слідчого судді про обрання та продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на даний час не зменшились, зокрема він з огляду на санкцію статті обвинувачення може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, про, що свідчить неодноразове притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за злочини проти життя та здоров`я особи а також за злочини проти громадського порядку та моральності, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки обвинуваченого, його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання і при обставинах вчинення злочину про підвищену його суспільну небезпеку як особи, яка може вчинити й інше кримінальне правопорушення; а тому менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, таким чином враховуючи вимоги ст. 178 КПК України та з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого до шістдесяти днів.

На підставі викладеного та керуючись главою 18 КПК України, ст. ст. 314, 331, ч.ч.1, 2 ст. 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000251 від 02 квітня 2018 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, прокурору відмовити.
Призначити судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000251 від 02 квітня 2018 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у відкритому судовому засіданні на 15 год. 45 хв. 04 січня 2019 року в приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за адресою: м. Тернопіль, вул. Котляревського, 34.
Викликати для участі в судовому засіданні прокурора, захисника, потерпілого, свідків згідно списку реєстру матеріалів досудового розслідування вказаного кримінального провадження, уповноваженого представника органу з питань пробації, а також надати вимоги на відконвоювання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Зобов`язати орган пробації (Тернопільський міськрайонний відділ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції), надати суду в строк до 15 год. 45 хв. 04 січня 2019 року досудову доповідь щодо обвинуваченого:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, українця, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що йому надається можливість брати участь у підготовці досудової доповіді. Участь особи у підготовці досудової доповіді полягає у наданні персоналу органу пробації інформації, необхідної для підготовки такої доповіді.
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_4 терміном до шістдесяти днів, тобто до 26 лютого 2019 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , його захиснику та прокурору, а також направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяОСОБА_1