Справа № 450/2502/18 Провадження № 1-кп/450/103/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001318 від 20.07.2018 року щодо

ОСОБА_3 , уродженця міста Львова, громадянина України, з вищою освітою , тимчасово не працюючого, не військовозобов`язаного, одруженого, який має на утриманні 2-х малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,-

встановив:

судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 19.06.2013 року, близько 21:00 години, керуючи автомобілем марки «Сузукі Свіфт», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по автодорозі «Західний обхід м. Львова» у напрямку с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області, порушив вимоги п.п. 1.5; 2.3 (б,д); 10.1; 12.3 Правил дорожнього рухуУкраїни, які виразилось в тім, що він під час руху проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не відреагував на її зміну, при виникненні небезпеки для руху у вигляді автомобіля марки «Ніссан Альмера», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , який виконував маневр повороту ліворуч до прилеглої території готелю «Галіція», не вжив заходів для зменшення швидкості та повної зупинки транспортного засобу, що призвело до зіткнення транспортних засобів. Внаслідок зіткнення, пасажир автомобіля «Ніссан Альмера», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, а саме: травму тіла у вигляді синця на голові, струс головного мозку, розрив селезінки, множинні синці на обох ногах, які згідно висновку судово- медичної експертизи, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
За таких обставин ОСОБА_3 будучи особою, яка керує транспортним засобом, своїми діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілій ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у висунутому йому обвинуваченні за ч. 2 ст.286 КК України, не визнав повністю та показав, що 19.06.2013р. біля 21:00 год. він на власному автомобілі «Сузукі Свіфт», реєстраційний номер НОМЕР_1 червоного кольору , приїжджав по автодорозі Західний обхід м.Львова в напрямку комплексу «Панська гора». В салоні автомобіля він був один, рухався зі швидкістю 70-80 км/ год., опадів не було, видимість нормальна. Коли він проїжджав поблизу готелю «Галіція» , по смузі зустрічного руху проїжджали інші автомобілі, і приблизно на відстані 20-25 метрів спереду себе, несподівано йому назустріч виїхав із-за вантажного автомобіля автомобіль «Ніссан Альмера», реєстраційний номер НОМЕР_2 світлого кольору. Він відразу ж натиснув на гальма, але уникнути зіткнення не вдалось. Зіткнення автомобілів відбулося на смузі руху його автомобіля, при тому його автомобіль передньою частиною контактував з лівою частиною автомобіля «Ніссан Альмера». В результаті ДТП він отримав тілесні ушкодження, тому самостійно не зміг вибратися з автомобіля. Хтось викликав поліцію та лікарів, сторонні допомогли вибратися з автомобіля, і його відразу ж «швидка допомога» відвезла в лікарню. Що відбувалося на місці ДТП після того, як його забрали в лікарню, він не знає. В лікарні йому стало відомо, що жінка-пасажир з «Ніссан Альмера» отримала тілесні ушкодження та знаходиться в тій же лікарні. Він мав намір провідати хвору, однак та була в реанімації, а пізніше йому повідомили, що в ДТП винен водій автомобіля «Ніссан Альмера», тому в подальшому він не зустрічався з потерпілою, не цікавився її здоров`ям та не відшкодував їй будь-які спричинені збитки. Винним в даній ДТП вважає водія автомобіля «Ніссан Альмера», однак не може пояснити чому, згідно матеріалів досудового розслідування зазначено, що зіткнення відбулося на узбіччі.
Заявлений до нього цивільний позов не визнає повністю, так як не вважає себе винним у спричиненні потерпілій будь-якої шкоди. В даний час йому відомо, що потерпіла перенесла фізичну біль та страждання, тривалий час лікувалась, в якійсь мірі опосередковано в цьому є його вина, тому просить вибачення у потерпілої.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 не визнає своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, його винність у скоєному повністю стверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка ствердила, що 19.06. 2013 року , біля 21:00 год. вона їхала по об`їзній дорозі м.Львова в якості пасажира в автомобілі «Ніссан Альмера», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням свого знайомого - водія ОСОБА_8 . Автомобіль рухався зі сходу на захід та пам`ятає, що водій припаркував автомобіль біля готелю «Галіція», і що було далі, не пам`ятає, до тями прийшла в реанімаційному відділенні лікарні. В результаті ДТП в неї стався внутрішній крововилив та їй видалили селезінку, на лікуванні знаходилась біля 3-х тижнів, а після лікувалася амбулаторно тривалий час. Із-за втрати селезінки організм ослаблений, існує ризик заразитися будь-якою хворобою, вона часто втрачала свідомість, лікарі радять спеціальне харчування та періодичне профілактичне обстеження і лікування. У лютому 2015 р. вона перенесла операцію з видалення грижі, яка проявилась після ДТП, хоча до того вона була абсолютно фізично здоровою. З часу ДТП у неї повністю змінилося життя, вона не може виконувати важкої роботи та потребує спеціального харчування. Після ДТП ОСОБА_3 з нею не спілкувався та до даного часу не відшкодував будь-яких понесених нею витрат. Заявлений нею цивільний позов до обвинуваченого у розмірі відшкодування спричиненої моральної шкоди розміром 300 тис. грн., просить задовольнити повністю;
- показаннями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні ствердив, що 19.06. 2013 року біля 21:00 год. він на власному автомобілі «Ніссан Альмера», реєстраційний номер НОМЕР_2 їхав по об`їзній дорозі м.Львова, в салоні автомобіля на передньому сидінні знаходилась пасажир ОСОБА_6 . Погодні умови були нормальні, без опадів, освітлення природнє, видимість біля 150 метрів, автодорога не завантажена автомобілями. Біля готелю «Галіція» він загальмував, увімкнув лівий показник повороту та при швидкості біля 30-40 км./год., в місці переривчастої роздільної смуги, повернув вліво до готелю та зупинився на обочині. В цей момент в його автомобіль, який повністю зупинився, в`їхав автомобіль «Сузукі Свіфт», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 . Удар був спричинений передньою частиною автомобіля Сузукі в ліву сторону його автомобіля, з якого сиділа ОСОБА_6 . Винним в даній ДТП вважає водія ОСОБА_3 , оскільки той, з`їхавши чомусь з проїжджої асфальтованої частини дороги, в`їхав в його автомобіль, який стояв на узбіччі. Після ДТП він спілкувався з ОСОБА_10 в лікарні та надавав їй матеріальну допомогу з приводу лікування;
- протоколом огляду місця ДТП від 19.06.2013р., яким є ділянка автодороги Західний об`їзд м.Львова в місці розміщення готелю «Галіція», з додатками - схемою і фототаблицею до цього протоколу, якими зафіксовано місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди, стан дорожнього покриття, дорожню розмітку, погодні умови, розташування транспортних засобів після ДТП, тощо (а.с.78-88);

- протоколом огляду транспортного засобу - автомобіля «Сузукі Свіфт», реєстраційний номер НОМЕР_1 від 19.06.2013р., який на момент огляду (23:25-23:45 год.) знаходився на 10 км+ 150мавтодороги Західний об`їзд м.Львова в місці ДТП ( а.с.89-92);

- протоколом огляду транспортного засобу - автомобіля «Ніссан Альмера», реєстраційний номер НОМЕР_2 від 20.06.2013р., який на момент огляду (00:05-00:20 год.) знаходився на узбіччі автодороги Західний об`їзд м.Львова в місці ДТП ( а.с.93-96);

- протоколом проведення слідчого експерименту шляхом відтворення обстановки та обставин скоєння зазначеної ДТП від 09.07.2013р., проведеного за участю ОСОБА_3 в місці ДТП на 10 км+ 150 м автодороги Західний об`їзд м.Львова, з метою встановити зі слів останнього динаміку руху автомобілів «Сузукі Свіфт» та «Ніссан Альмера» та механізм розвитку ДТП , з додаткам -схемою ( а.с.97-99);

- протоколами проведення слідчого експерименту шляхом відтворення обстановки та обставин скоєння зазначеної ДТП від 15.07.2013р. та 04.09.2013р. , проведеного за участю ОСОБА_8 в місці ДТП на 10 км+ 150 м автодороги Західний об`їзд м.Львова з метою встановити зі слів останнього динаміку руху автомобілів «Сузукі Свіфт» та «Ніссан Альмера» та механізм розвитку ДТП, з додаткам -схемою ( а.с. 100-105);

- висновком судово-медичного експерта № 243/13 від 26.06.2013р. , згідно з яким у потерпілої ОСОБА_6 була травма тіла у вигляді синця на голові, струс головного мозку, розриву селезінки, множинних синців на обох ногах, які заподіяні тупими предметами чи при ударі об такі, могли утворитися 19 червня 2013 року в момент дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння(а.с. 106);

- висновком транспортно-трасологічної експертизи № 1/172 від 19.03.2014р., згідно з яким під час ДТП права частина автомобіля «Сузукі Свіфт», р.н. НОМЕР_1 первинно контактувала із правою боковою стороною ( ближче до її передньої частини) автомобіля
«Ніссан Альмера», р.н. НОМЕР_2 . Зіткнення автомобіля «Сузукі Свіфт», р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 з автомобілем «Ніссан Альмера», р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 відбулося на правому узбіччі відносно руху на м.Київ в районі ділянки осипу скла та грунту ( див.протокол ОМ ДТП, умовне позначення №3)( а.с. 107-112);

- висновком судово-автотехнічної експертизи № 2435 від 30.09.2013 р. згідно з яким, показання водія ОСОБА_3 про обставини розвитку механізму ДТП технічно неспроможні. У дорожній ситуації , відповідно до показів водія ОСОБА_8 , водій автомобіля «Сузукі Свіфт», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 міг уникнути зіткнення з автомобілем «Ніссан Альмера», р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , і для цього було достатньо лише вчасно застосувати екстренне гальмування та рухатись по своїй смузі проїжджої частини дороги і не виконувати маневр повороту вправо. Технічних причин для застосування такого маневру відвороту дана експертиза не вбачає. При тих вихідних даних, технічна спроможність яких не може бути заперечена (відповідно до показів водія ОСОБА_8 ), причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є та обставина, що водій ОСОБА_8 , виконуючи маневр повороту ліворуч, не дав дорогу а/м «СузукіСвіфт», р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , а водій ОСОБА_3 несвоєчасно застосував екстренне гальмування ( а.с.113-119);
- висновком експерта №1/390 від 05.06.2014р. за результатами повторної автотехнічної експертизи , згідно з яким показання водія ОСОБА_3 відносно механізму розвитку даної ДТП є технічно неспроможні. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Сузукі Свіфт», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був керуватися технічними вимогами п.п.12.3 та 13.1 чинних ПДР України ( а.с. 120-124);
- висновком експерта №1562 за результатами проведення транспортно-трасологічної експертизи від 14.05.2018 р., згідно з яким у момент зіткнення автомобілів «Ніссан Альмера», р.н. НОМЕР_2 та «Сузукі Свіфт», р.н. НОМЕР_1 , мало місце зустрічне перехресне зіткнення, при якому їхні повздовжні осі розміщувались під кутом, який знаходиться в межах 120-150 градусів. Місце зіткнення автомобілів «Ніссан Альмера», р.н. НОМЕР_2 та «Сузукі Свіфт», р.н. НОМЕР_1 , знаходиться на правому узбіччі, виходячи з напрямку руху в сторону м.Київ, в районі розміщення осипу осколків скла та грунту ( а.с.125-132);
- висновком експерта №1563 судової автотехнічної експертизи від 27.06.2018 р., згідно з яким однією з причин настання даної ДТП, згідно двох варіантів розвитку ДТП з технічної точки зору, стало невиконання водієм ОСОБА_8 технічних вимог п.10.1, 10.4 (ч.2) Правил дорожнього руху України.

Другою з причин настання даної ДТП , згідно варіанту розвитку ДТП , наданому водієм ОСОБА_8 , з технічної точки зору, стало невиконання водієм ОСОБА_3 технічних вимог п.12.3, 10.1 Правил дорожнього руху України (а.с. 133-138).

Аналізуючи висновки експертиз № 1562 та №1563 в сукупності з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_3 в частині вихідних даних та вважає, що такі надані останнім з метою уникнути відповідальності за вчинений злочин. Тому суд приходить до висновку, що однією з причин ДТП з технічної точки зору, стало невиконання водієм ОСОБА_3 технічних вимог п.12.3, 10.1 Правил дорожнього руху України не вжиття заходів для зменшення швидкості та повної зупинки транспортного засобу, що призвело до зіткнення транспортних засобів.
Щодо показань свідка ОСОБА_8 в частині вихідних даних місця зіткнення автомобілів «Ніссан Альмера», р.н. НОМЕР_2 та «Сузукі Свіфт», р.н. НОМЕР_1 , суд критично оцінює такі показання та вважає, що вони дані з метою уникнення в майбутньому відповідальності за вчинене по іншому кримінальному провадженні.
Також суд критично оцінює показання потерпілої ОСОБА_6 в частині місця зіткнення автомобілів «Ніссан Альмера», р.н. НОМЕР_2 та «Сузукі Свіфт», р.н. НОМЕР_1 , оскільки вважає , що такі дані з метою пом`якшення вини водія автомобілів «Ніссан Альмера», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_11 , з яким потерпіла знаходилась в дружніх стосунках.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до наступного висновку.
Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_12 , мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України - порушення п.п. 10.1; 12.3 Правил дорожнього рухуУкраїни, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження. Тому кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2ст.286 КК України є вірною, обвинувачений винен у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за його вчинення.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо; має на утриманні двох малолітніх дітей; відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога і те, що він раніше не судимий.
Обставин, які відповідно до вимог статей 66 та 67 КК України пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, тому суд прийшов до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде покарання в межах санкції ч.2ст.286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 заявили клопотання про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності цим Законом останній має на утриманні двох малолітніх дітей.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання про застосування відносно обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році», вважаючи таке підставним.
Відповідно до ст. 85 КК України, ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році», на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від відбування основного і додаткового покарань, призначеного судом , крім конфіскації майна.
Відповідно до вимог п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 являється батьком дітей ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 , вперше вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив до
07 вересня 2017 р., тобто дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_3 , судом не встановлені, тому ОСОБА_3 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».
Враховуючи наведене а також те, що ЗУ «Про амністію у 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 цього Закону задовольнити.
У даному кримінальному провадженні потерпіла ОСОБА_6 пред`явила цивільний позов до ОСОБА_3 , з якого просить стягнути 300 000,00 грн. відшкодування спричиненої моральної шкоди, завданої даним кримінальним правопорушенням.

Вирішуючи пред`явлений потерпілою цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ст.ст.128, 129 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого за шкоду, завдану його діями, який розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Статтею 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( правовласності) володіє транспортним засобом.
Відповідно до п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Визначаючи розмір завданої потерпілій злочином моральної шкоди, суд виходить з того, що під час дорожньо - транспортної пригоди потерпіла в результаті протиправних дій обвинуваченого зазнала тяжкого тілесного ушкоджень, а відтак фізичних і моральних страждань, що мало наслідком тривалий період лікування та реабілітації останньої, призвело до значних змін її життєвих зв`язків та вимагало додаткових зусиль для відновлення таких.
З врахуванням вчиненого обвинуваченим та наслідків такого діяння , суд приходить до переконання, що розмір відшкодування потерпілій моральної шкоди в сумі 300 000,00 грн. не відповідає вимогам розумності, справедливості та вважається судом явно завищеним. Тому, у відповідності до вимог ст.ст.1172, 1187 ЦК України, враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з обвинуваченого на користь потерпілої 150 000,00 грн.
Судовими витратами у даному кримінальному провадженні є витрати на залучення експертів, які склали в загальному 13836,90 грн., оскільки такі здійсненні на отримання висновків експертиз, що лягли в основу обвинувачення. Зважаючи на те, що ці ж самі висновки експертів покладені в основу обвинувачення щодо іншого учасника ДТП в іншому кримінальному провадженні та, зокрема враховуючи висновки експертів автотехніків , що причиною настання даної ДТП стали порушення ПДР України двома водіями, тому до стягнення з обвинуваченого підлягає половина зазначеної суми в розмірі 6918,45 грн.
По даному кримінальному провадженні речових доказів немає, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст.94,368-371,372-376,392-395,532 КПК України, суд-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та визначити йому покарання у виді чотири роки позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування основного та додаткового покарань за даним вироком.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати , пов`язані з залученням експертів, розміром 6918,45 ( шість тисяч дев`ятьсот вісімнадцять гривень 45 копійок) грн.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 150 000,00 ( сто п`ятьдесят тисяч гривень 00 копійок) грн. відшкодування завданої моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляції вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СуддяОСОБА_1