Справа № 322/530/18
Провадження № 1-кп/314/288/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.11.2018 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження №0000125 від 14 квітня 2018 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новоукраїнка Новомиколаївського району Запорізької області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який має повну середню освіту, не одруженого, не працевлаштованого, раніше судимого:
19.05.2010 Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
02.03.2011 Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі. Звільнився 29.07.2014 умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 6 місяців 28 днів,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
На початку березня 2018 року, близько 22:00 години ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, зайшов на частково огороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_5 , звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав швелер марки 14П довжиною 2,5 метри, товщиною стінок 4,9 мм вартість якого, згідно висновку експерта № 10-695 від 15.05.2018 - 450 грн., після чого разом з викраденим майном покинув вказану територію домоволодіння, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 , матеріальний збиток на вказану суму.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є «таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно».
Під час досудового розслідування 28.05.2018 потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 уклали між собою угоду про примирення з наступними умовами:

Беручи до уваги, що підозрюваний повністю відшкодував матеріальну шкоду від вчиненого злочину, враховуючи особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи санкцію частини 2 статті 185 Особливої частини КК України, сторони домовились про призначення підозрюваному узгодженого покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік з іспитовим строком.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та потерпілим угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення, та наполягав на затвердженні угоди.

Потерпілий ОСОБА_5 просив суд затвердити укладену між ним та обвинуваченим угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

Заслухавши думку прокурора, потерпілого та обвинуваченого, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого:

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно зі ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесене до злочину середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та потерпілий, визначена в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам потерпілого та обвинуваченого.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє зміст і наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473, ст.ст. 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, положення ч. 5 ст. 474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.

Також судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені статтею 473 КПК України, погоджується з призначенням судом обвинуваченому узгодженого покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про примирення і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Речові докази за кримінальним провадженням відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 28.05.2018 укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 28.05.2018 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 на період встановленого іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Копію вироку негайно вручити після його проголошення обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_6

08.11.18

08.11.2018