Справа № 574/128/17
Провадження 1-кп/574/2/2019
У Х В А Л А

08 лютого 2019 року Буринський районний суд Сумської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

в присутності

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного кримінальне провадження №0000139 від 27.04.2016 року,

встановив:

В ході судового розгляду вказаного кримінального провадження від ОСОБА_8 надійшла заява про визнання його потерпілим та допит в даному процесуальному статусі для захисту честі та гідності його матері ОСОБА_9 яка померла, оскільки діями обвинувачених їй заподіяні тілесні ушкодження.
Суд, вислухавши думку прокурора та потерпілого ОСОБА_4 , які підтримали доводи заявника, обвинувачених та захисника, які заперечили в задоволенні клопотання, приходить до наступних висновків.

З системного аналізу положень ст.55 КПК України вбачається, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.
Як вбачається з доводів заявника та підтверджується матеріалами судового провадження, смерть потерпілої ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 не внаслідок кримінального правопорушення, у вчинені якого обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_7 ..
При цьому, заявник весь час судового розгляду перебував в залі судового засідання, в тому числі при проведенні підготовчого судового засідання, яке відбулося 15.02.2017 року, та не заявив про визнання його потерпілим.
Цивільний позов про відшкодування шкоди заподіяної злочином останнім також не подавався ні вході досудового розслідування, ані до суду.
Пленум Верховного Суду України в ч.2 п.2 Постанови №13 від 02.07.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів звернув увагу судів на те, що вирішуючи питання про визнання особи потерпілим, суддя або суд має з`ясувати, яку конкретно шкоду заподіяно їй злочином (моральну, фізичну чи майнову), і зазначити це в постанові або ухвалі.
Між тим, ОСОБА_8 не вказав, в чому полягає шкода заподіяна саме йому діями обвинувачених.
За таких обставин, суд не вбачає визначених законом підстав для визнання сина померлої - ОСОБА_8 потерпілим, у зв`язку з чим в задоволенні його клопотання необхідно відмовити.
Між тим, останній не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом до обвинувачених за захистом своїх прав чи інтересів у випадку їх порушення, в порядку цивільного судочинства.
З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_8 про визнання його потерпілим є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.55-58,350 КПК України.

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_8 про визнання його потерпілим та допиту в якості потерпілого - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст.392 КПК України.

Головуючий: