ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/474/19 Справа № 208/6390/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженої (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі матеріали за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання засудженої про умовно дострокове звільнення від відбування покарання щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, раніше не судимої. У цій справі засудженої вироком 29.04.2015 року Ленінським районним судом м. Оренбурга за ст. 30 ч. 1, 228.1 ч. 5 КК РФ до 5 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 50 000 рублів без позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльностю з відбуванням покарання в ВК загального режиму.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.07.2016 року вирок Ленінського районного суду м. Оренбург РФ від 29.04.2015 року приведено у відповідність із законодавством України. Визначено покарання за ст. 14 ч. 1 ст. 307 ч. 3 КК України із застосуванням ч. 2 ст. 68, ст. 69 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, строк відбування покарання обчислено з 29.04.2015 року. Зараховано в строк час тримання під вартою в період з 22.10.2014 року по 28.04.2015 року.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 24.07.2018 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 22.10.2014 року по 23.05.2015 року як 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі,
Початок строку - 29.04.2015 року, кінець строку - 21.09.2019 року,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 року у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання за вироком Ленінського районного суду м. Оренбурга від 29.04.2015 року було відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд зазначив, що з урахуванням вивчених матеріалів дійшов висновку про те, що засуджена ОСОБА_7 в установі знаходиться нетривалий час, особистість засудженої не вивчена у повному обсязі та не розкрита.
Засуджена ОСОБА_7 не погодилась з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 року та застосувати до неї положення ст. 81 КК України.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за період відбування покарання вона має 6 заохочень. Ці заохочення вона отримала у виправній колонії у Російській Федерації. В Кам`янській виправній колонії №34 вона не має заохочень, оскільки відбуває покарання лише 2 місяці, тому адміністрація не може підтримати її клопотання і дати їй характеристику, поки вона не відбуде покарання мінімум 6 місяців. Вважає, що суд повинен розглядати її поведінку за весь час відбування покарання, а не лише за останні 2 місяці. Посилається на те, що працює і при цьому не має порушень по режиму. Крім цього зазначає, що дотримується вимог адміністрації, бере участь у господарчих роботах і вважає це своїм обов`язком. Також в колонії отримала 2 спеціальності, зокрема оператор швейного виробництва та повар. Була переведена на поліпшені умови тримання за те, що не мала порушень, стягнень та зауважень.
Заслухавши доповідь судді, думку засудженої, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, позицію прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Обґрунтованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення. З оскарженої ухвали вбачається, що всупереч вимогам зазначеної правової норми, оскаржена ухвала не обґрунтована та не вмотивована.
Відповідно до положень ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Дослідженням матеріалів встановлено, що ОСОБА_7 під час перебування в ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» СІЗО № 3, Росії по Оренбургській області характеризувалась негативно, мала 2 стягнення, які погашені в установленому законом порядку. Заохочень не мала.
Під час утримання в установі виконання покарань № 2 Росії по Оренбургській області м. Бузулук від 18.06.2015 року характеризувалась позитивно, мала 1 стягнення, яке погашене в установленому законом порядку та 6 заохочень за добросовісне відношення до праці і гарну поведінку.
З 10.02.2018 року засуджена відбувала покарання в УВП № 1 м. Миколаїв, де характеризувалась посередньо, стягнень та заохочень не мала.
17.08.2018 року засуджена прибула до державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)». По прибутті до відділення засуджена була працевлаштована у підготовчо-розкрійній дільниці на виробництві установи.
Відповідно до довідки установи, засуджена ОСОБА_7 залучається до праці в якості фурнитурника I тарифного розряду, коефіцієнт трудової участі засудженої складає: серпень 2018 року 0,1, вересень 2018 року 0,6, жовтень 2018 року 1,2.
За час відбування покарання в установі засуджена вимог режиму відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку намагається дотримуватись. Стягнень та заохочень не має. З представниками адміністрації установи дотримується правомірних взаємовідносин. За час перебування в установі серед засуджених конфліктних ситуацій не створювала. Провину у скоєному злочині визнає.
На думку колегії суддів, відсутність стягнень та заохочень за час відбування покарання, за умови перебування у ДУ Кам`янська виправна колонія №34 досить нетривалий час, з 17.08.2018 року, на думку суду, не може свідчити про належне та систематичне позитивне ставлення до праці, а також не є доказом того, що засуджена за цей час довела своє виправлення.
Той факт, що ОСОБА_7 виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до неї немає, свідчить лише про те, що остання виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, і з огляду на це такі дії засудженої не можна розцінювати як сумлінну поведінку та належне ставлення до праці, а отже суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що засуджена ОСОБА_7 своїм відношенням до праці та поведінкою ще не довела своє виправлення та перевиховання і обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви засудженої, оскільки в даному конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення ї від відбування покарання, а тому доводи засудженої про наявність підстав для її умовно-дострокового звільнення необґрунтовані. У зв`язку з чим ухвала суду є законною та обґрунтованою, а підстав для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст., 404, 405, 537, 539 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4