Справа № 755/8002/17
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника особи, яка звернулась з поданням ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого інспектора Дніпровського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання у вигляді позбавлення волі засудженого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням зобов`язань, передбачених ст. 76 КК України.
До суду надійшло клопотання старшого інспектора Дніпровського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , в якому зазначається, що в період іспитового строку засуджений нового злочину не скоїв, за місцем проживання характеризується задовільно, нарікань з боку сусідів на нього не надходило, проте двічі не з`являвся на реєстрацію до центру пробації та притягувався до адміністративної відповідальності. Таким чином за час перебування на обліку засудженому ОСОБА_5 винесено два попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
У судовому засідання старший інспектор Дніпровського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 подання підтримав та просив його задовольнити.
Засуджений ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення подання та зазначив, що дійсно тривалий час, а саме 04.09.2017 року та з 02.10.2017 року по 02.04.2018 року не з`являвся на реєстрацію до служби пробації, оскільки перебував на лікуванні, на підтвердження чого ним було подано до служби пробації медичну документацію, після чого він сумлінно ходив на відмітки.
Прокурор у судовому засіданні при вирішенні даного клопотання поклався на розсуд суду.
Суд, вивчивши наявні матеріали, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного.
Як убачається з матеріалів особової справи, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням зобов`язань, передбачених ст. 76 КК України.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
При цьому, виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Аналогічні правові положення містяться у п.п. 1.2 п. 1 Розділу І Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань від 19.12.2003 року № 270/1560.
Однак, з матеріалів особової справи №165/2017 випливає, що вона містить вимогу про судимість відносно засудженого, яка датована 13.06.2018 року, що є неприйнятним, оскільки з цього часу минуло майже ніж 10 місяців.
Суд, враховуючи положення ст. 62 Конституції України та відсутність вказаних відомостей даних про судимість періодом майже 10 місяців, позбавлений змоги прийти до однозначного висновку, який не ґрунтувався б на припущеннях.
Щодо посилань у клопотанні на те, що засуджений не виконав покладений на нього обов`язок передбачений п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки не з`явився на реєстрацію, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною 2 статті 78 КК України регламентовано, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Аналогічні правові вимоги містяться і у ч. 2 ст. 166 КВК України.
При цьому, ч. 3 ст. 166 КВК України імперативно визначає, що невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.
Відповідно до ч. 4 ст. 166 КВК України, систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Засуджений ОСОБА_5 не з`являвся на реєстрацію до служби пробації за період з 02.10.2017 року по 02.04.2018 року з поважних причин, оскільки перебував на лікування, що підтверджується матеріалами особової справи, що стосується його неявки 04.09.2017 року та 02.07.2018 року, то суд вважає, що відсутні підстави вважати, що неявка засудженого на реєстрацію не свідчить про те, що вона сталася з не поважних причин, дана інформація інспектором перевірена не була.
За таких обставин, суд вважає що матеріали контрольної справи містять сумнівні відомості, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).
Керуючись ст. ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, ст. 79 КК України суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання старшого інспектора Дніпровського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання у вигляді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Матеріали особової справи № 165/2017 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - повернути до Дніпровського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1