Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3628/17
Провадження № 1-кп/723/227/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2019 року Сторожинецький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець кримінальне провадження за №0001179 від 20.11.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Воробйове, Великомихайлівського району, Одеської області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, працюючого по найму неофіційно, раніше судимого вироком Сторожинецького районного суду від 23.11.2012 року за ч.1 ст.121, ст.69 КК України до 3 років позбавлення волі, 09.07.2014 р. звільнений від відбуття покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», щодо якого запобіжний захід не обирався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,
за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_8 , -

встановив:
19.11.2017 року близько 19-45 год. обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись по вул.Пантівська в с.Тисовець, Сторожинецького району, Чернівецької області, діючи умисно, поводячи себе зухвало, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, прагнучи показати свою зневагу до існуючи правил і норм поведінки в суспільстві під час перебування в громадському місці, з хуліганських мотивів, безпричинно за допомогою спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень предмета скляної пляшки від пива, яку він тримав правою рукою, наніс один удар по обличчю, а саме: в область лівої щоки потерпілому ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді рани у лівій вилицевій ділянці біля зовнішнього слухового проходу, яке згідно висновку судово-медичної експертизи за №194-Е від 05.12.2017 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в пред`явленному обвинуваченні не визнав, пояснив, що 19.11.2017 р. він прийшов до магазину, який називають « ОСОБА_9 дяді Вані», що знаходиться в центрі с.Тисовець біля зупинки громадського транспорту, незадовго до його закриття, приблизно о 19-45 год. Біля магазину були ОСОБА_10 з сестрами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також ОСОБА_13 . Між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 була сутичка. Коли він вийшов з магазину, тримаючи в одній руці пляшку з пивом, в іншій - пакет з продуктами, ОСОБА_16 почав кричати, що він його вдарив по обличчю. Він сказав, що нічого не робив, сестри це підтвердили. ОСОБА_17 подзвонив потерпілому, сказав про сутичку. Божескул ОСОБА_18 підбіг з братом ОСОБА_19 . Потерпілий шарпнув його за куртку на грудях, обзивав нецензурними словами, справа хтось наніс йому ляпас в праву частину обличчя. Він підняв праву руку, щоб захищатися, в ній тримав пляшку пива, яка просто вилетіла з руки, куди потрапила - він не бачив. Потерпілий в цей час стояв перед ним. ОСОБА_16 , що знаходився справа, та брат потерпілого, який був зліва, почали його бити ногами, коли зупинилася машина, з якої вийшов ОСОБА_20 і запитав, що відбувається, вони відійшли. З потерпілим знайомий як односельчани, стосунки нормальні. З ОСОБА_16 були неприязні стосунки. Заперечив, що був в стані алкогольного сп`яніння, злочину він не скоїв і не мав на це наміру. Під час слідчого експерименту він не говорив того, що слідчий написав, пляшку не кидав, вона випала з руки.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина доводиться показаннями потерпілого, свідків, висновком експерта, документами кримінального провадження.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні дав показання про те, що він з братом йшли по вулиці в напрямку центру села. Йому подзвонив ОСОБА_10 , щоб підійти до магазину, бо останнього хтось вдарив. Це було близько 20 год. Прийшовши до магазину, побачив там ОСОБА_16 з сестрами, та ОСОБА_3 приблизно за три метри. Він почув, що ОСОБА_21 та ОСОБА_22 спорили, ОСОБА_21 говорив, що ОСОБА_22 його вдарив. Він відразу підійшов до обвинуваченого, схопив за куртку, і спитав, хто бив ОСОБА_21 , ОСОБА_22 відповів, що не бив. Обвинувачений лівою рукою відштовхнув його в праве плече. Між ними стала ОСОБА_11 . Він вживав в сторону ОСОБА_23 нецензурні слова. Від обвинуваченого полетіла пляшка і вдарила його в ліву сторону обличчя біля вуха, по звуку почув, що пляшка розбилася, його облило рідиною. Він відійшов, сів на землю, що було надалі не пам`ятає. Перед тим, як пляшка його вдарила, він знаходився від ОСОБА_22 на відстані одного метра. Під час цих подій ОСОБА_24 не було, ОСОБА_25 не бачив. Його швидкою допомогою відвезли в лікарню м.Чернівці, де він проходив лікування. Того дня він вживав алкоголь. ОСОБА_26 просив в нього пробачення.

Свідок ОСОБА_27 в суді дала показання про те, що в неділю ввечері, дату не пам`ятає, в період між 19-20 годинами вона разом з сестрою ОСОБА_28 та братом ОСОБА_14 знаходиться біля магазину. Брат відійшов поговорити з ОСОБА_29 , прізвища якого не знає, між ними була сутичка, ОСОБА_29 вдарив ОСОБА_21 по обличчю і пішов. З магазину вийшов ОСОБА_30 з пляшкою в руці, підійшов до брата, вони розмовляли, потім штовхалися. Підбіг ОСОБА_31 , який відразу накинувся на ОСОБА_23 із звинуваченням, що бив ОСОБА_21 , на що ОСОБА_23 заперечував. Почалася сутичка, ОСОБА_32 сіпав за одяг ОСОБА_23 . В правій руці ОСОБА_23 була пляшка з напоєм «Гараж», закрита. Вона стала між ОСОБА_33 і ОСОБА_23 , відштовхнула останнього, щоб йшов додому, побачила, як зі сторони ОСОБА_22 летіла пляшка, збоку трохи вище неї і розбилася на голові зліва біля скроні ОСОБА_34 . Після удару пляшкою ОСОБА_18 впав. Їй невідомо, щоб у ОСОБА_34 і ОСОБА_23 раніше були конфлікти. ОСОБА_31 та ОСОБА_10 вживали того дня у них вдома алкоголь. Між конфліктами ОСОБА_35 з ОСОБА_29 та з ОСОБА_22 , ОСОБА_21 дзвонив по телефону, вона розмови не чула. Під час слідчого експерименту вона показувала удар пляшкою так, як вважала, що він міг бути. Все показувала добровільно, а не за вказівкою слідчого. На даний час детальних обставин заподіяння удару пляшкою не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_36 в суді дав показання про те, що дату не пам`ятає, ввечері біля магазину «У дяді Вані» у нього був конфлікт з ОСОБА_15 , при цьому були його дружина ОСОБА_37 , ОСОБА_38 . Також була суперечка з обвинуваченим, яку він розпочав, з останнім мав неприязні стосунки. Пізніше прийшов ОСОБА_31 , він відійшов, що було далі не пам`ятає. Під час слідчого експерименту показував як обвинувачений наніс удар Божескулу скляною пляшкою в обличчя. Все показував самостійно. Під час удару знаходився від них за 5 метрів. Того дня вживав алкоголь, скільки не пам`ятає. Після пред`явлення протоколу слідчого експерименту за його участю (а.с.43-44), підтвердив, що був присутній під час цієї слідчої дії, підписував протокол, він зображений на фототаблицях до протоколу, вказав що під час слідчого експерименту були двоє свідків і ще одна особа, яку не знає. Що саме показував під час слідчого експерименту не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_39 в суді дала показання про те, що у листопаді 2017 року о 19-30 год. у с.Тисовець біля магазину «У дяді Вані» стався конфлікт між ОСОБА_40 і ОСОБА_41 , причину якого вона не знає. В останнього бачила пляшку в руці. Вона підійшла і стала між ними, почула, що розбилася пляшка і ОСОБА_32 впав, у нього була кров на скроні, вона викликала швидку допомогу. Під час слідчого експерименту розповідала про обставини конфлікту, тоді пам`ятала, а зараз за сплином часу не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_42 в суді дала показання про те, що 19.11.2017 року після 19 години до неї зателефонувала ОСОБА_38 і сказала, що ОСОБА_43 , який є її сином, побили і щоб терміново прийшла до магазину «У дяді Вані». Вона відразу поїхала із знайомим на автомобілі. Недалеко від магазину побачила сина, який йшов навпроти. Біля магазину були ОСОБА_44 та ОСОБА_45 , які сказали, що ОСОБА_18 вдарив пляшкою ОСОБА_22 . Приїхала швидка допомога, яка забрала сина, а вона залишилася чекати поліцію, яку викликала. ОСОБА_23 не було, коли вона прийшла до магазину. Про стосунки сина з ОСОБА_22 їй нічого невідомо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 також доводиться наступними документами кримінального провадження:
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.11.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_7 заявив, що 19.11.2017 р. о 19-40 год. в с.Тисовець малознайомий на ім`я ОСОБА_22 вчинив суперечку з ОСОБА_7 , в ході якої наніс один удар по голові пляшкою з-під пива (т.1 а.с.9);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 22.11.2017 року за участю потерпілого ОСОБА_7 з таблицями ілюстрацій, відповідно до яких потерпілий розповів що 19.11.2017 р. близько 19-40 год. односельчанин на ім`я ОСОБА_22 в ході словесного конфлікту вдарив його скляною пляшкою в область лівої щоки, а також показав, як ОСОБА_3 знаходився відносно нього перед нанесенням удару та як наніс, тримаючи в правій руці скляну пляшку, удар в ліву щоку (т.1 а.с.19-20);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 18.12.2017 р. за участю потерпілого ОСОБА_7 з відеозаписом слідчої дії, відповідно до яких потерпілий розповів та показав, що після нанесення ОСОБА_3 удару ОСОБА_46 , він підійшов до обвинуваченого почав сперечатися стосовно дій останнього, схопив його за куртку, відштовхнув, а обвинувачений наблизившись до нього, пляшкою, що тримав в правій руці, наніс йому удар в область лівої щоки (т.1 а.с.21-23);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 18.12.2017 р. за участю свідка ОСОБА_27 з відеозаписом слідчої дії, відповідно до яких свідок розповіла та показала, що ОСОБА_3 замахнувся своєю правою рукою, в якій тримав скляну пляшку, і вдарив нею ОСОБА_43 в область обличчя, а саме в ліву щоку (т.1 а.с.36-38);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 07.12.2017 р. за участю свідка ОСОБА_47 з таблицями ілюстрацій, відповідно до яких свідок пояснив, що коли ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_3 , останній вдарив потерпілого скляною пляшкою, яку тримав в правій руці, по обличчю в ліву щоку (т.1 а.с.43-44);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 27.12.2017 р. за участю підозрюваного ОСОБА_3 з таблицями ілюстрацій, відповідно до яких підозрюваний розповів, що під час конфлікту з односельчанином на ім`я ОСОБА_21 , його зловив за одяг та шарпнув ОСОБА_31 , після чого він переклав з лівої руки в праву скляну пляшку від пива, замахнувся і кинув нею в ОСОБА_7 , попавши в останнього, а також показав на якій відстані знаходився потерпілий перед нанесенням удару, як переклав скляну пляшку з лівої руки в праву, як замахнувся нею і кинув у потерпілого (а.с.65-68).

Крім того, доказом винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 є висновок експерта №194-Е від 05.12.2017 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі у ОСОБА_7 виявлено наступне тілесне ушкодження: рана у лівій вилицевій ділянці, біля зовнішнього слухового проходу, яке виникло в результаті одноразової травмуючої дії твердих тупих предметів, або від удару об такі, цілком ймовірно внаслідок нанесення удару скляною пляшкою, по строку можуть відповідати вказаному в обставинах і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Утворення вищевказаного тілесного ушкодження при падінні з висоти власного зросту на тверду поверхню є малоймовірним (т.1 а.с.15).
В судовому засіданні експерт ОСОБА_48 підтвердив висновки за результатами виконаної ним експертизи. Пояснив, що виконував експертизу, керуючись поставленими перед ним запитаннями в постанові слідчого. Експертизу проводив за участю потерпілого ОСОБА_7 , рана у якого була ушита хірургічними швами. Характеристики рани вказували, що був нанесений удар.

Оцінюючи вищенаведені докази, суд вважає їх належними і допустимими, які в своїй сукупності і взаємозв`язку є достатніми для доведення вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, так як ними підтверджуються обставини вчиненого злочину, відповідно до яких ОСОБА_3 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, під час перебування в громадському місці, з хуліганських мотивів, безпричинно за допомогою скляної пляшки від пива, яку тримав правою рукою, наніс один удар в область лівої щоки потерпілому ОСОБА_7 , спричинивши останньому легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Те, що дії обвинуваченого утворюють таку кваліфікуючу ознаку ч.4 ст.296 КК України як вчинення хуліганства із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, так як він наніс потерпілому удар пляшкою, яка знаходилася в його руці, внаслідок придбання слабоалкогольного напою в магазині, відповідає роз`ясненням пункту 11 постанови пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. №10 «Про судову практику у справах про хуліганство», відповідно до яких спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати предмети, які пристосовані винною особою для цієї мети під час учинення хуліганських дій.

Суд не погоджується з доводами сторони захисту про недопустимість протоколів слідчих експериментів за участю свідків, як доказів кримінального провадження, так як відповідність вимогам КПК України слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_47 підтверджено в судовому засіданні понятими ОСОБА_49 та ОСОБА_50 .. Також, незважаючи на те, що до проведення слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_27 та потерпілого ОСОБА_7 був залучений понятим ОСОБА_51 , який, як встановлено з оглянутого в судовому засіданні його паспорта народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і на час проведення даних слідчих дій був неповнолітнім, суд вважає протоколи зазначених слідчих експериментів допустимими доказами, так як під час їх проведення застосовувався безперервний відеозапис, що узгоджується з положеннями ч.7 ст.223 КПК України.

Разом з тим, суд вважає, що протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_52 від 18.12.2017 р. є недопустимим доказом, так як проведений він з порушенням вимог ст..227 КПК України, тобто без участі законного представника, педагога або психолога, зважаючи на те, що на час проведення вказаної слідчої дії свідок була неповнолітньою. Заперечення сторони захисту щодо допустимості даного доказу є обґрунтованими.
Суд не приймає до уваги показання допитаного в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідка ОСОБА_53 , відповідно до яких він не був очевидцем події кримінального правопорушення і йому нічого невідомо про події, які відбувалися за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , так як відповідно до його показань 19.11.2017 р. в період між 19 та 20 годинами він чекав на зупинці та зайшов в магазин, коли виходив, то зустрівся з ОСОБА_41 , який заходив в магазин. Побачив ОСОБА_35 з двома сестрами ОСОБА_54 та ОСОБА_55 . З ОСОБА_21 у нього раніше був конфлікт, після якого вони не бачилися. Він підійшов до останнього, розмовляв кілька хвилин з приводу конфлікту, потім наніс ляпаса ОСОБА_16 і пішов, сів в автомобіль, що стояв і поїхав. ОСОБА_23 в ході конфлікту з ОСОБА_16 він не бачив. ОСОБА_43 того дня взагалі не бачив.
Також, на думку суду, обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідно до яких обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений наніс удар пляшкою потерпілому з мотивів неповаги до суспільства та з метою показати свою зверхність та зневагу до норм поведінки в суспільстві, а не з метою заподіяння шкоди здоров`ю та тілесних ушкоджень потерпілому, як про це зазначено в обвинувальному акті.

Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі №5-17кс12 (постанова від 04.10.2012 р.), відповідно до якого особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Наміри вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони здебільшого позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Крім того, Верховний Суд України вказав, що для кваліфікації хуліганства момент виникнення бажання його вчинити не є визначальним, оскільки не є конструктивною ознакою (складовою) цього посягання. Цей стан не виключає, що особа, яка не планувала або завчасно не готувалася і не мала наміру вчинити хуліганство, водночас може вчинити його згодом за будь-яких обставин. Наведене спростовує доводи сторони захисту про відсутність у обвинуваченого наміру вчинити хуліганство і що, знаходячись біля магазину, став випадково учасником конфлікту.

Також суд розцінює, що зазначення в обвинувальному акті при кваліфікації дій імені обвинуваченого ОСОБА_56 та посилання на частину 1 статті 296 КК України є технічною опискою, так як в ході підготовчого судового засідання сторона захисту не заявляла клопотань про повернення обвинувального акту прокурору, з самого обвинувального акту вбачається, що складений він в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, незважаючи на посилання на ч.1 ст.296 КК України, виклад кваліфікації кримінального правопорушення відповідає частині 4 цієї статті, окрім того, прокурор пояснив вказані недоліки як описки, про що надав відповідну заяву.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до яких він, захищаючись, підняв праву руку, в якій тримав пляшку пива, і остання просто вилетіла з руки, і він не бачив, куди впала, суд оцінює критично, вважає це способом захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за пред`явленим обвинуваченням, так як зазначені показання спростовуються вищенаведеними доказами, зокрема показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_47 , які пояснили, що обвинувачений стояв на певній відстані від потерпілого, і тому пляшка летіла від обвинуваченого і вдарила потерпілого, що також узгоджується з показаннями обвинуваченого в ході слідчого експерименту під час досудового розслідування, та протоколами слідчих експериментів, з яких вбачається, що обвинувачений стояв на певній відстані від потерпілого, його рука, в якій знаходилася пляшка, була направлена в сторону потерпілого і саме діями обвинуваченого був спричинений удар. В ході судового розгляду не встановлено обставин, які б свідчили про наявність будь-якої реальної загрози від потерпілого, що змушувало б обвинуваченого з метою самозахисту наносити удар пляшкою.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин відповідно до ст.12 КК України належить до категорії тяжких злочинів.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , та досудової доповіді органу пробації, встановлено, що він є особою раніше судимою, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, проживає з матір`ю, яка є особою похилого віку, не має постійного місця роботи.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст..66 КК України суд визнає відшкодування потерпілому шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст..67 КК України, судом не встановлено, зважаючи на те, що в обвинувальному акті посилання на такі обставини відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визначаючи міру покарання, суд враховує тяжкість злочину, обставини, що пом`якшують покарання, приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, який вчинив злочин в період непогашеної і не знятої судимості, характеризується посередньо, його відношення до скоєного, а також зважаючи на відсутність у потерпілого будь-яких претензій до обвинуваченого, з огляду на пояснення потерпілого щодо його ролі у конфлікті, і приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті з метою його виправлення і попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_57 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 місяців позбавлення волі.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Сторожинецький районний суд Чернівецької області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ