Справа № 366/147/19
Провадження № 1-кп/361/346/19
В И Р О К
Іменем України

======================================================================
09 квітня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000078 від 07 грудня 2018 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Млачівка, Поліського району, Київської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого на посаді механізатора в ДСП «Північна Пуща», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 267-1КК України,-

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 здійснив закінчений замах на порушення вимог режиму радіаційної безпеки за наступних обставин.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 перебуваючи на робочій вахті в зоні відчуження в період з 21.11.2018 по 06.12.2018 року придбав у невстановленої особи дизельне паливо об`ємом близько 80 літрів. Придбане паливо частково розлив до пластикових пляшок різного об`єму, які заховав в дверцятах власного автомобіля марки «Москвич 2140» блакитного кольору, р.з. НОМЕР_1 замаскувавши пляшки обшивкою салону, ще близько 40 літрів дизельного палива він залив до паливного баку свого автомобіля, при цьому обладнавши автомобіль саморобною паливною системою для подачі до двигуна бензину з пластикової каністри розташованої в багажному відділенні автомобіля, маючи на меті перемістити вказане дизельне паливо за межі зони відчуження без передбаченого законом дозволу та проведення дозиметричного контролю з метою подальшого використання в господарстві.
06.12.2018 року приблизно о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на порушення вимог режиму радіаційної безпеки, не маючого передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю, під час переміщення об`єктів промислової продукції за межі зони відчуження на власному автомобілі марки «Москвич 2140», р.з НОМЕР_1 через контрольно-пропускний пункт «Дитятки», працівниками поліції було виявлено пластикові пляшки різного об`єму заповнені дизельним паливом ємністю 38 літрів. Крім цього при огляді багажного відділення автомобіля було виявлено саморобну паливну систему та встановлено, що в штатному паливному баку автомобіля знаходиться дизельне паливо об`ємом 37 літрів, всього загальним об`ємом 75 літрів дизельного палива.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 267-1 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що суть пред`явленого обвинувачення йому зрозуміла, винним себе за обставин вказаних в інкримінованому йому злочині визнає повністю, щиросердечно розкаюється у вчиненому, а також дуже жалкує, про вчинений злочин.

Зокрема, визнає, що 06.12.2018 року приблизно о 15 годині 30 хвилин намагався вивести на власному автомобілі марки «Москвич 2140» за межі зони відчуження без відповідного на те дозволу дизельне паливо об`ємом 75 літрів.

За себе повідомив, що він має постійне місце проживання за яким позитивно характеризується, на даний час працює на посаді механізатора в ДСП «Північна Пуща», дуже жалкує про скоєний злочин.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого злочину, добровільності та істинності його позиції.

Суд, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини справи учасниками судового провадження не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим, прокурором іншими учасниками процесу зміст цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а також тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченого та вивченням таких матеріалів справи, що характеризують його особу.

Суд, аналізуючи зібрані та надані матеріали кримінального провадження приходить висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на порушення вимог режиму радіаційної безпеки, тобто на переміщення будь-яким способом за межі зони відчуження без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю промислової продукції, оскільки виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі і такі його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 267-1 КК України, а тому він повинен нести відповідальність за вказаною статтею.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує межі санкції інкримінованого злочину, особу обвинуваченого, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання. А також суд приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, сукупність всіх обставин його вчинення, пом`якшуючі обставини, дані про його особу, що він має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, має постійне місце роботи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, правову позицію прокурора про призначення покарання у виді штрафу, а також його поведінка в суді свідчить, що він не є особою, яка твердо стала на шлях вчинення злочинів, як особа він не є небезпечним для суспільства, значних наслідків від скоєного не наступило, тому суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе при призначенні покарання відповідно до санкції ч. 1 ст. 267-1 КК України у виді штрафу.

Враховуючи всі перераховані обставини, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання ближче до мінімальної межі санкції інкримінованого злочину за ч. 1 ст. 267-1 КК України у виді штрафу, при цьому суд приймає до уваги і поведінку обвинуваченого після вчинення ним злочину та його поведінку в суді, яка свідчить, що ОСОБА_4 зробив для себе належні висновки, а саме не ставати на шлях скоєння злочинів.

Суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_4 , та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі частини другої статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави передбачені статтею 118 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Враховуючи, що запобіжний захід на виконання вимог ст. ст. 176-178 КПК України в ході досудового розслідування обвинуваченому не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання ОСОБА_4 такого заходу на період до набрання вироком законної сили.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 267-1 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) гривень.
Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , в тому числі запобіжний захід в порядку, передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувати.

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Млачівка Поліського району Київської області, жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів для проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № 11-1/511 від 28.12.2018 року в розмірі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривень.
Речові докази: дизельне паливо загальним об`ємом 75 літрів, що зберігається в кімнаті речових доказів відділу поліції зони Чорнобильської АЕС ГУ НП в Київській області після набрання вироком законної сили - знищити.
Речові докази: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , що зберігається в кімнаті речових доказів відділу поліції зони Чорнобильської АЕС ГУ НП в Київській області та автомобіль марки «Москвич-2140», р.з. НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_4 , що також зберігається у відділі поліції зони Чорнобильської АЕС ГУ НП в Київській області після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_4 , дозволивши ними користуватись та розпоряджатись.
Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1