Провадження № 1-кс/756/3264/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м.Київ
Слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008760 від 30.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, -
в с т а н о в и в:

Згідно викладених у клопотанні слідчого обставин справи, невстановлені досудовим розслідуванням особи у невстановлений досудовим розслідуванням час, шляхом обману заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , шляхом реєстрації права власності на неї за ОСОБА_6 , чим спричинили шкоду потерпілим.
Старший слідчий СВ Оболонського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_6 . Клопотання обґрунтовується тим, що вищевказане майно постановою слідчого визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, і клопотання заявлене з метою забезпечення його збереження та уникнення можливості його втрати, передання, відчуження.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 внесене клопотання підтримав в повному обсязі та з викладених у ньому підстав просив суд його задовольнити, встановивши заборону відчуження вказаної квартири. Він пояснив, що під час досудового розслідування встановлено реєстрацію правочинів з відчуження вищезазначеної квартири її попереднім власником ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 у 2010 році, а у 2018 році ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 , проте допитана як свідок ОСОБА_9 категорично заперечила вчинення нею як першого, так і другого правочинів. Крім того, з 2009 року право власності на цю квартиру перейшло до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , отже, у 2010 році ОСОБА_8 воно не належало. Слідчий пояснив також, що місцезнаходження ОСОБА_8 на даний час не встановлене, органами поліції розслідується кримінальне провадження по факту його зникнення.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України, клопотання розглядається без повідомлення номінального власника майна, третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 , оскільки суд визнає це необхідним з метою забезпечення виконання можливого судового рішення про арешт цього майна.
Вивчивши подані матеріали, заслухавши пояснення слідчого, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається, крім інших підстав, з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Судом встановлено, що СВ Оболонського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0008760 від 30.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, по факту незаконного заволодіння шляхом обману квартирою АДРЕСА_1 , шляхом реєстрації права власності на неї за ОСОБА_6 , чим спричинено шкоду ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Із змісту протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.10.2018, протоколів допиту потерпілих та свідка ОСОБА_10 вбачається, що у власності ОСОБА_8 перебувала квартира АДРЕСА_1 , у якій він постійно проживав. У 2009 році він захворів на психічну хворобу та в подальшому був визнаний недієздатним. У 2009 році ОСОБА_10 як його опікун продала цю квартиру його донькам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проте ОСОБА_8 продовжував у ній проживати, а ОСОБА_10 навідувала його та надавала необхідну допомогу. 10.10.2018 ОСОБА_10 навідувала ОСОБА_8 , возила його до медичного закладу, а 18.10.2018, приїхавши до квартири, виявила заміну замка до вхідних дверей, після чого викликала поліцію. Після відчинення дверей вона виявила, що ОСОБА_8 та його особисті речі у квартирі відсутні, і в приміщенні квартири розпочато ремонтні роботи. З відкритих інформаційних джерел ОСОБА_10 стало відомо, що 06.10.2018 вказану квартиру ОСОБА_9 продала ОСОБА_6 .
Як вбачається з договору купівлі-продажу від 11.09.2009, ОСОБА_10 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_8 , продала належну йому на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.07.2001, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Цей правочин посвідчений 11.09.2009 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 та зареєстрований ним у Державному реєстрі правочинів, про що свідчить витяг з Державного реєстру правочинів № 7713599 від 11.09.2009.
Право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на цю квартиру зареєстроване КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 08.10.2009, про що свідчить реєстраційне посвідчення № 0019226, а також Інформаційна довідка КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 41221 від 22.10.2018.
Як вбачається з договору купівлі-продажу від 06.10.2018, ОСОБА_9 продала належну їй на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.04.2010, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , квартиру АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 . Відомості про цей правочин внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 06.10.2018 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 140492285 від 06.10.2018.
З протоколу допиту свідка ОСОБА_9 вбачається, що вона ніколи не мала у власності квартиру АДРЕСА_1 , у 2010 році у ОСОБА_8 її не придбавала, у 2018 році на користь ОСОБА_6 її не відчужувала. Влітку 2017 року, коли вона перебувала у лікарні, у неї при невідомих обставинах зникли документи, у тому числі паспорт, ідентифікаційний код, пенсійне посвідчення, посвідчення інваліда. Приблизно через три дні до неї додому приїхала раніше невідома особа та повідомила, що знайшла її паспорт та ідентифікаційний код та віддала їй ці документи.
Вищезазначені встановлені досудовим розслідуванням обставини вказують на наявність ознак кримінального правопорушення при реєстрації правочинів переходу права власності на квартиру АДРЕСА_1 з 15.04.2010 і по даний час.
Постановою слідчого від 27.11.2018 квартира АДРЕСА_1 визнана речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Вищезазначена квартира, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_6 , відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст.98 КПК України для речових доказів, а саме є предметом, що міг бути об`єктом кримінально протиправних дій.
Враховуючи, що вищезазначений об`єкт має значення для доведення обставин кримінального провадження, і у разі невжиття заходів забезпечення кримінального провадження може бути повторно відчужений, перетворений, переданий, суд вважає обґрунтованими доводи слідчого про те, що його арешт відповідає встановленим законодавством завданням запобігти можливості вчинення вищезазначених дій.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 98, 100, 167, 170-173, 395 КПК України, слідчий суддя -
у х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.
Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 22,0 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_6 , шляхом встановлення заборони її відчуження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1