Справа № 367/5538/18
Провадження по справі № 1-кп/367/178/2019
У Х В А Л А
Іменем України
04 квітня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого: ОСОБА_4
захисників ОСОБА_5
ОСОБА_6
обвинувачених: ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8
розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000241 від 02.02.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ірпінь Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого, останній раз вироком Ірпінського міського суду Київської області від 23.03.2017 року за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
У судовому засіданні прокурор заявив суду клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який спливає 06.04.2019 року. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинувачених згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні злочину, який є тяжким кримінальним злочином, передбаченим ч. 2 ст. 186 КК України, а також наявність ризиків, у зв`язку з тим, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Потерпілий в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора, просив задоволити.
Обвинувачений ОСОБА_7 , та захисник ОСОБА_5 заперечували щодо заявленого клопотання прокурором про продовження строків тримання під вартою, оскільки вважали, що прокурором не доведено ризики на які він посилається, просили замінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м,який.
Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_6 також заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили замінити його на більш м`який та врахувати, що прокурором не доведено ризики на які він посилається. Засуджений ОСОБА_8 заявив письмове клопотання про заміну запобіжного заходу на домашній арешт.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотань прокурора, з таких підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Стаття 197 КПК України передбачає, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06.02.2019 року обвинуваченим було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який спливає 06.04.2019 року.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Суд заслухавши доводи прокурора, захисника, обвинувачених та вивчивши матеріали кримінального провадження прийшов до висновку, що обвинуваченим слід продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з врахуванням наявності ризиків передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які наявні на час розгляду справи судом, що підтверджують матеріали кримінального провадження. Так, обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від 4 до 6 років. Крім того, як встановлено судом, ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та перебував у розшуку по іншому кримінальному провадженню. Також обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого згідно із обвинувальним актом, під час іспитового строку. За таких підстав, суд вважає, що є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачені перебуваючи на свободі можуть переховуватися від суду з метою уникнути покарання за вчинене та вчинити інше кримінальне правопорушення. Також, суд вважає, що наявний ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 особисто знайомий із потерпілим та свідком по справі, останній може незаконно впливати на потерпілого і свідка ОСОБА_9 , які ще не допитувались у судовому засіданні.
Крім того, будь-яких даних про усунення ризиків, наявність яких слугувала підставою для обрання стосовно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, у зв`язку з чим суд, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених в ході судового слідства, виконання процесуальних обов`язків та рішень у даному провадженні дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду даного кримінального провадження, а тому вважає за доцільне залишити ОСОБА_7 і ОСОБА_8 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Суд не приймає доводи захисників та обвинувачених, про можливість заміни їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м,який, а саме домашній арешт, оскільки ці доводи про виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків нічим не підтверджені, та усні обіцянки з,являтись до суду та не вчиняти інших злочинів, на думку суду, не можуть забезпечити їх належну процесуальну поведінку, та не спростовують доводів прокурора про наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Таким чином, суд вважає, що обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 необхідно продовжити строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на 60 (шістдесят) днів.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 184, 197, 331 КПК України,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - задовольнити.
У задоволенні усних клопотань захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 про заміну запобіжного заходу на більш м,який, - відмовити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити на 60 (шістдесят) днів.
Строку дії ухвали суду про тримання під вартою, обчислювати з 04.04.2019 року до 02.06.2019 року, включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1