СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/295/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0003219 за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Федорівка Поліського району Київської області, громадянин України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

сторони захисту: захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

законного представника: ОСОБА_7

потерпілого: ОСОБА_8 ,

законних представників потерпілого: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілого: ОСОБА_11

В С Т А Н О В И В:

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 в ніч з 10.04.2018 на 11.04.2018, використовуючи соціальну мережу «Інстаграм», надіслав смс-повідомлення ОСОБА_8 із проханням зустрітись близько 16 години 00 хвилин, 11.04.2018, за адресою: м.Київ, вул. Туполєва 15, з метою провести бесіду про його відносити із дівчиною на ім`я ОСОБА_12 . На дане прохання останній відповів згодою та надіслав відповідне смс-повідомлення ОСОБА_3

11.04.2018, близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_3 прибув на раніше обумовлене місце зустрічі з ОСОБА_8 , та коли останній також прийшов на вказане місце, між ними розпочалась розмова з приводу відносин ОСОБА_8 та дівчини на ім`я ОСОБА_12 , під час якої ОСОБА_3 почав себе агресивно поводити та наближатись на відстань витягнутої руки до ОСОБА_8 .. Дана поведінка ОСОБА_3 дуже збентежила ОСОБА_13 , тому для припинення подальшої агресії останній вирішив тікати від ОСОБА_3 , який усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання, тобто діючи з прямим умислом, з метою заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, почав наздоганяти останнього та під час цього наніс ОСОБА_8 один удар своєю правою ногою по правій нозі останнього, а саме в область гомілки, в результаті чого заподіяв перелом обох кісток в середній третині діафізу зі зміщенням, що відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості та спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_3 показав, що 11.04.2018 приблизно о 16 годині 00 хвилин, знаходячись біля будинку №15 по вул.Туполєва в м.Києві, на ґрунті неприязних відносин, спричинив ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, не оспорює, щиро кається. Цивільний позов щодо відшкодування матеріальної шкоди визнає повністю. Цивільний позов щодо відшкодування моральної шкоди не визнає.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені в судовому засіданні, суд знаходить винуватість обвинуваченого доведеною повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ст.122 ч.1 КК України правильно, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття в скоєному злочині та вчинення злочину неповнолітнім, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено і вважає за необхідне обрати йому міру покарання у виді позбавлення волі.

Поряд з цим, суд з врахуванням фактичних обставин по справі, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, не одружений, не працює, щиро розкаявся в скоєному, досудову доповідь сектору ювенальної пробації, знаходить за можливе його виправлення і перевиховання без ізоляції від суспільства, обравши йому міру покарання не пов`язану з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі згідно ст.ст.75, 104 КК України.

Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Європейський суд з прав людини у справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року зазначив, що покарання, як втручання держави в особисте приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити повністю.

Разом з тим, вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілі вказують та пов`язують з нею втрати та з чого при цьому виходять.

Згідно вимог ст.23 ч.1, 2 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих, а також інших негативних наслідків.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Цивільним позивачем ОСОБА_9 на обґрунтування розміру моральної шкоди зазначено, що з моменту заподіяння тілесного ушкодження середньої тяжкості до теперішнього часу вона зазнає душевні страждання щодо здоров`я свого сина. Внаслідок противоправної поведінки відповідача був змінений звичайний уклад життя, склалася напружена обстановка в сім`ї для всіх рідних.

Суд, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), та виходячи з положень статті 128 КПК України, та норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди, з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), стану здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у їх життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь цивільного позивача ОСОБА_9 10 000 гривень.

Процесуальні витрати по справі покласти на обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст.368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік та відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином) - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 10 750 грн. 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

В іншій частині цивільного позову у задоволенні відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 1 796 гривень 90 копійок.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_1