Дата документу 30.01.2019 Справа № 334/4545/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/4545/16-к Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/16/19 Доповідач в 2 інст.: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 7 травня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, маючий середню освіту, непрацюючий, неодружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 31 серпня 1993 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 141 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, додаткові заходи: ст. 14 КК України. Звільнився 17 червня 1994 року;
2) 19 липня 1996 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140, ст. 17, ч. 2 ст. 81, ст. 42 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, додаткові заходи: конфіскація майна; ст. 14 КК України. Звільнився 20 жовтня 1999 року;
3) 22 листопада 2002 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 2 роки;
4) 27 травня 2003 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі;
5) 29 вересня 2006 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі;
6) 21 грудня 2006 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 24 жовтня 2008 року;
7) 24 березня 2009 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 6 липня 2011 року;
8) 19 квітня 2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
9) 26 лютого 2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнився 11 серпня 2015 року;
10) 24 лютого 2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 місяців. Звільнився 22 березня 2016 року по відбуттю строку покарання,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з 3 червня 2016 року.

Зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 3 червня 2016 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Концерну «Міські теплові мережі» матеріальну шкоду від злочину в розмірі 486 грн. 30 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні 8 епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

8 квітня 2016 року у денний час доби, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись на ділянці місцевості, що розташована біля будинку №24 по вул. Дніпровське шосе в місті Запоріжжі, шляхом вільного доступу викрав кришку чавунного люку, яка належить КП «Водоканал», вартість якої складає 607,12 гривень. В результаті своїх умисних, злочинних дій обвинувачений спричинив КП «Водоканал» матеріальні збитки на загальну суму 607,12 гривень.

Крім цього, 8 квітня 2016 року у вечірній час доби, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись на ділянці місцевості, що розташована біля будинку №12 по вул. Ладозькій в місті Запоріжжі, шляхом вільного доступу викрав кришку чавунного люку, яка належить КП «Водоканал», вартість якої складає 607,12 гривень. В результаті своїх умисних, злочинних дій обвинувачений спричинив КП «Водоканал» матеріальні збитки на загальну суму 607,12 гривень.

Крім цього, 20 квітня 2016 року у вечірній час доби, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись на ділянці місцевості, що розташована біля будинку №14 по вул. Івановській в місті Запоріжжі, шляхом вільного доступу викрав кришку чавунного люку, яка належить КП «Водоканал», вартість якої складає 607,12 гривень. В результаті своїх умисних, злочинних дій обвинувачений спричинив КП «Водоканал» матеріальні збитки на загальну суму 607,12 гривень.

Крім цього, 11 травня 2016 року у нічний час доби, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись на ділянці місцевості, що розташована біля будинку №8 у провулку Явірному в місті Запоріжжі, шляхом вільного доступу викрав кришку чавунного люку, яка належить КП «Водоканал», вартість якої складає 607,12 гривень. В результаті своїх умисних, злочинних дій обвинувачений спричинив КП «Водоканал» матеріальні збитки на загальну суму 607,12 гривень.

Крім цього, 13 травня 2016 року у нічний час доби, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись на ділянці місцевості, що розташована біля будинку №17-а у вулиці Академіка Весніна в місті Запоріжжі, шляхом вільного доступу викрав кришку чавунного люку, яка належить Концерну «МТМ» Дніпровського району, вартість якої складає 486,30 гривень. В результаті своїх умисних, злочинних дій обвинувачений спричинив Концерну «МТМ» Дніпровського району матеріальні збитки на загальну суму 486,30 гривень.

Крім цього, 21 травня 2016 року у денний час доби, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись на ділянці місцевості, що розташована біля будинку №78 по вул. Ярославській в місті Запоріжжі, шляхом вільного доступу викрав кришку чавунного люку, яка належить ПАТ «Укртелеком», вартість якої складає 195,17 гривень. В результаті своїх умисних, злочинних дій обвинувачений спричинив ПАТ «Укртелеком», матеріальні збитки на загальну суму 195,17 гривень.

Крім цього, 21 травня 2016 року у денний час доби, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись на ділянці місцевості, що розташована біля будинку №14 по вулиці Кремлівській в місті Запоріжжі, шляхом вільного доступу викрав кришку чавунного люку, яка належить ПАО «Запоріжтрансформатор», вартість якої складає 800,26 гривень. В результаті своїх умисних, злочинних дій обвинувачений спричинив ПАО «Запоріжтрансформатор» матеріальні збитки на загальну суму 800,26 гривень.

Крім цього, 22 травня 2016 року приблизно об 11 год. 00 хв., ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись на ділянці місцевості, що розташована біля будинку №14 по вулиці Кремлівській в місті Запоріжжі, шляхом вільного доступу викрав кришку чавунного люку, яка належить ПАО «Запоріжтрансформатор», вартість якої складає 800,26 гривень. В результаті своїх умисних, злочинних дій обвинувачений спричинив ПАО «Запоріжтрансформатор» матеріальні збитки на загальну суму 800,26 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд безпідставно визнав його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, яких він не скоював.

Також зазначає, що суд не взяв до уваги та належним чином не оцінив показання свідків про відсутність самої події злочинів, а також критично не оцінив показання працівників поліції, які надавали неправдиві покази та є заінтересованими особами.

Вказує на те, що суд залишив поза увагою той факт, що у якості понятих при проведенні слідчих дій залучались особи, які є алкозалежними та наркозалежними.

Крім того, суд критично не оцінив самовикриваючі показання самого обвинуваченого, які фактично є самообмовою, здійсненою під тиском органів прокуратури та працівників поліції.

Заслухавши доповідь судді по справі, захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та зазначила, що обвинувачений був допитаний в суді першої інстанції, добровільно давав показання, в яких повністю визнав свою вину, і суд не міг по іншому оцінити його показання, до того ж, суд першої інстанції дослідив всі інші докази, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та у відповідності до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності його вини за ч. 2 ст. 185 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями самого обвинуваченого, свідків та дослідженими у судовому засіданні документами.

Разом з тим, матеріали кримінального провадження, які перевірені під час апеляційного розгляду, свідчать, що позиція ОСОБА_8 та його відношення до пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України не була стабільно та незмінною.

Так, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 на початку судового розгляду заперечував вчинення крадіжок, але в подальшому свою вину у вчиненні 8 епізодів кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі.

Таким чином, в суді першої інстанції обвинувачений не заперечував фактів вчинення крадіжок та повідомив обставини викрадення планшету та чавунних кришок від люків.

Проте, після постановлення обвинувального вироку та призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі з його реальним відбуванням, в апеляційній скарзі ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні крадіжок не визнав повністю та виклав позицію, яка зводилась до того, що він себе обмовив під тиском органів прокуратури та працівників поліції.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, перевіривши всі безпосередньо досліджені судом першої інстанції докази, приходить до висновку про неспроможність такої версії обвинуваченого та доведення в повному обсязі його вини у вчиненні крадіжок, оскільки сукупність досліджених в суді першої інстанції доказів дає підстави зробити лише такі висновки.

Так, в суді першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , і підстав не довіряти показанням вищевказаних свідків, які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови обвинуваченого з боку свідків.

Показання свідків суд першої інстанції оцінив належним чином, визнавши їх обґрунтованими, оскільки вони переконливо повідомили про відомі їм обставини вчинених злочинів, їх пояснення також повністю узгоджуються з іншими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, в тому числі показання самого обвинуваченого щодо обставин викрадення ним майна.

Також суд першої інстанції на вимогу процесуального закону дослідив надані стороною обвинувачення документи, яким зробив обґрунтовану оцінку, а вивчивши і дослідивши кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, прийшов до правильного висновку, що саме обвинувачений ОСОБА_8 викрав чавунні кришки від люків.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

Всі доводи апеляційної скарги обвинуваченого за своєю суттю зводяться до того, що він інкримінованих йому злочинів не вчиняв, а його показання є самообмовою, здійсненою під тиском правоохоронних органів.

Апеляційним судом перевірено такі доводи обвинуваченого і враховуючи сукупність всіх досліджених судом першої інстанції доказів обвинувачення, які без жодних сумнівів доводять, що крадіжки вчинив саме ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до висновку, що така позиція є лише способом захисту обвинуваченого від призначеного йому покарання у вигляді позбавлення волі з його реальним відбуванням, його намаганням будь-яким чином уникнути або пом`якшити покарання за вчинення 8 епізодів корисливого злочину середньої тяжкості.

Так, згідно аудіозапису судового засідання від 11 квітня 2018 року, в суді першої інстанції обвинувачений в присутності захисника вину визнав в повному обсязі, самостійно надав повністю логічні та послідовні пояснення з приводу обставин викрадення чавунних кришок від люків, в тому числі щодо місця їх викрадення та ціни, за якою він їх здавав на металобрухт, добровільно надавав конкретні відповіді на уточнюючі запитання прокурора та суду з приводу того, що в обвинуваченні все викладено вірно, наголошував на тому, що працівники поліції не примушували його брати на себе вину за вчинення цих злочинів, вину він визнає добровільно, до того ж, під час судових дебатів він розкаявся у вчиненому та повідомив, що більше такого не повториться, а тому вказані показання жодним чином не виглядають надуманими та такими, що надані з метою обмовити себе, і сумнівів у їх правдивості у колегії суддів, так само, як і у суду першої інстанції, не викликають.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що в якості понятих при проведенні слідчих дій залучались особи, які є алкозалежними та наркозалежними, оскільки вони є припущенням та суб`єктивним відношенням обвинуваченого до цього, і не є тими підставами, які вказують на невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні крадіжок.

Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо наявності сумнівів з приводу доведеності його вини є безпідставними та спростовуються наведеними доказами.

Доводи обвинуваченого про неповноту судового слідства, колегія суддів також вважає такими, що суперечать зібраним доказам, оскільки з матеріалів кримінального провадження та звукозапису судового засідання вбачається, що впродовж судового розгляду були допитані обвинувачений, який повністю визнав свою вину та свідки, показання яких повністю узгоджуються з показаннями обвинуваченого, ретельно досліджені докази по справі, які підтверджують обставини справи та якими в повному обсязі доведено вину обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги про скасування вироку.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 7 травня 2018 року відносно ОСОБА_8 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення апеляційним судом.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4