Справа № 464/2830/17
пр.№ 1-кп/464/27/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2018 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 0004306 від 31.12.2016 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислав, Львівської області, українця, громадянина України, із неповною-середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше неодноразово судимого

-09.02.2006 Бориславським міським судом Львівської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі;

-22.06.2009 Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.3 ст.357, ст. ст.70, 71,72 КК України до покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Вироком Апеляційного суду Львівської області від 04.12.2009 вирок Самбірського міськрайонного суду від 22.06.2009 в частині застосування ст.71 КК України скасовано та визначено покарання за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.3 ст.357, ст.ст. 70,72 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
-12.09.2017 Бориславським міським судом Львівської області за ст.395 КК України до 1 місяця арешту;
-27.11.2017 Бориславським міським судом Львівської області за ч.2 ст.185 до 3 місяців арешту;
27.03.2018 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.186 , ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, покарання не відбув,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим, зокрема востаннє 22.06.2009 Самбірським районним судом Львівської області за ч. 2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.3 ст.357 ст.70,72 КК України, 30 грудня 2016 року, близько 13.30 год., разом із невстановленою слідством особою, переслідуючи корисливі мотиви, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, через вхідні двері, проник в приміщення квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 звідки таємно викрав колекційні монети, загальною вартістю 48 316 грн., та грошові кошти у сумі 3000 доларів США, що згідно курсу НБУ від 30.12.2016 становила 81 570 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 129 886 грн.

В судовому засіданні обвинувачений в повному обсязі визнав свою винуватість у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в житло, що завдало значної шкоди потерпілому пояснення дав аналогічні фабулі обвинувачення. Додатково пояснив, що у квартиру потерпілого проник через двері, які не були зачинені на ключ. У маленькій кімнаті з стіни та тумбочок він викрав колекційні монети та грошові кошти у сумі 3 000 доларів США. Після затримання він добровільно повернув вказані монети потерпілому. Цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю, моральну шкоду визнав у сумі 50 000 грн. Ствердив, що усвідомлює вчинене, у вчиненому щиро розкаявся та просить його суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.3 ст.185 КК України є вірною, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, поєднану з проникненням в житло, що завдало значної шкоди потерпілому, за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжкого, обставини, які обтяжують покарання не встановлено, обставини, які помякшують покарання щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який не працює, позитивну характеристику за місцем проживання та вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, оскільке дане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив у грудні 2016 року, тобто до постановлення вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.03.2018, тому остаточне покарання йому слід визначити на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів і до покарання за даним вироком слід частково приєднати покарання за попереднім вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.03.2018.

Цивільний позов ОСОБА_6 слід задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 3 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 30.12.2016 100 доларів США у співвідношенні до гривні становить 2719,0858 грн. та становить 81 570 грн. Щодо моральної шкоди, то суд вважає, що діями ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 була спричинена моральна шкода, яка проявилась у порушенні звичного ритму життя, погіршенні станову здоровя, однак розмір відшкодування моральної шкоди визначений потерпілим у сумі 300 000 грн. не відповідає дійсності, підлягає зменшенню до 50 000 грн.

З ОСОБА_3 підлягають стягненню в дохід держави судові витрати за проведення експертиз у сумі 703,68 грн.

Питання речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому у даному кримінальному провадженні не обраний.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, с у д , -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначеного за цим вироком та попереднім вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.03.2018, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання 4 (чотири) роки 6 (шість) місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 11січня 2018 року.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 81 570 грн. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати за проведення експертиз у розмірі 703,68 грн.

Речові докази: монети- залишити ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1