490/6600/18 25.01.2019
н/п 1-кс/490/491/2019
Справа № 490/6600/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000027 відомості про яке 26.04.2018 внесено до ЄРДР про продовження строку тримання під вартою підозрюваного

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в Новоодеському районі, Миколаївської області, з вищою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до затримання офіційно працевлаштованого у ТОВ Фірма "Шарк-2", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України,

Учасники судового провадження:
слідчий ОСОБА_5 , прокурор ОСОБА_6
підозрюваний ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_7
встановив:
24 січня 2019 року слідчий СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням погодженним із прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 про продовження ОСОБА_3 строку тримання під вартою, підозрюваному у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, підозрюваний та захисник проти клопотання заперечували, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, оскільки ризики на які посилається у клопотанні слідчий не обґрунтовані.
Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження слідчий суддя приходить до наступного.
Досудовим розслідуванням кримінального правопорушення ОСОБА_3 підозрюється у незаконному посіві та незаконному вирощуванні конопель, вчиненому за попередньою змовою групою осіб з метою збуту, тобто у кримінальному правопорушенні передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України.

З метою запобігання спроби ОСОБА_3 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, ухвалою слідчого судді від 05.10.2018 року до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з правом внесення застави.

Допитаний у якості підозрюваного ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України у якому підозрюється, визнає. Співпрацює зі слідством.
Строк тримання ОСОБА_3 під вартою відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.11.2018 спливає 28.01.2019.

Проте, як зазначає прокурор, закінчення досудового розслідування до зазначеного строку не виявляється можливим у зв`язку з тим, що до направлення кримінального провадження до суду з обвинувальним актом та реєстром матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 291 КПК України потрібно розсекретити протоколи складені за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, та матеріали на підставі яких проведені негласні слідчі (розшукові) дії.

З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення виконання покладених на ОСОБА_3 процесуальних обов`язків, у слідчого виникла необхідність звернутися до слідчого судді із клопотанням продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно п. 3 абз. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України. ОСОБА_3 визнає свою винуватість у вчиненні злочину у якому підозрюється й співпрацює зі слідчим. Має постійне місце проживання, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, але має на утриманні неповнолітню доньку хоча й проживає окремо. Проживає однією сім`єю із матір`ю ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка постійно хворіє, є інвалідом ІІІ групи і потребує як сторонньої допомоги так і утримання з боку сина, оскільки інших дітей та чоловіка не має.

Відповідно до п. "с" ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підозра ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи доводи прокурора про необхідність продовження ОСОБА_3 строку тримання під вартою через ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, суд констатує, що їх можливе настання прокурором та слідчим жодним доказом не доведено.

Ризики такі як, знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, а також незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, на даній стадії досудового розслідування втратили свою значимість, оскільки всі слідчі (розшукові) дії слідчим завершені, обшуки проведені, свідки і підозрювані допитані, їх можливе настання прокурором та слідчим жодним доказом не доведено.

Крім того, прокурором не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, такому як вчинити інше кримінальне правопорушення пов`язане із незаконним обігом наркотичних засобів, який слідчий суддя вважає реальним.

Виходячи з доведеності обґрунтованості підозри в частині, наявності існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає наявними всі підстави для застосування відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а також покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Вирішуючи, який запобіжний захід застосувати, слідчий суддя у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України враховує обставини та наслідки кримінального правопорушення, тяжкість покарання за ч. 2 ст. 310 КК України, доведеність існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, який хоча і обвинувачується у вчиненні інших кримінальних правопорушеннях, однак своєю сумлінною поведінкою довів про те, що ризики передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України на які посилається прокурор відпали,та вважає за належне застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 відповідно до ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання цілодобово, який в повній мірі зможе запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику та гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім того, виходячи з викладеного вважаю за належне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", ст. ст. 177, 178, 181, 183, 199, 201, 202, КПК України, слідчий суддя -

постановив:
Клопотання слідчого СВ ГУНП в Миколаївській області - залишити без задоволення.
Клопотання підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника, адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу - задовольнити.
Змінити ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою з правом внесення застави на домашній арешт з забороною залишати житло цілодобово, за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 24 березня 2019 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, а саме:
- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, чи суду;
- цілодобово не відлучатися з місця свого проживання, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Підозрюваного ОСОБА_3 негайно доставити до місця проживання: АДРЕСА_1 та звільнити.
Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду у порядок та строки передбачені КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1