КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

власника майна ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 17 вересня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000931 від 14.09.2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000931 від 14.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в тому числі на транспортний засіб ВАЗ -2102 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 .
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що орган досудового розслідування довів необхідності арешту в порядку ст.. 170 КПК України та вказав, що майно, є об`єктом кримінально протиправних дій, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, з метою забезпечення можливого судового рішення в частині конфіскації майна та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов)

В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на транспортний засіб марки ВАЗ -2102 реєстраційний номер НОМЕР_1 , постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування в цій частині. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в клопотанні органу досудового розслідування відсутня аргументація накладення арешту на майно. В ухвалі слідчого судді невмотивовано яким чином автомобіль ВАЗ-2102 співвідносяться з обставинами кримінального провадження, що розслідується та відповідає критеріям, передбаченим ст.. 98 КПК України. Також вказує і на те, що він не є підозрюваним, а визнаний потерпілим в даному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна ОСОБА_6 , представника власника майна ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга власника майна ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів, в провадженні Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000931, відомості про яке 14.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В межах зазначеного клопотання орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на транспортні засоби марки MAN модель «TGA 18.480» р.н НОМЕР_2 з напівпричепом модель SCHWARZMULLER тип «фургон Е» реєстраційний номер НОМЕР_3 та ВАЗ -2102 реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою забезпечення речових доказів

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з клопотання слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , метою накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, є забезпечення збереження речових доказів, про що чітко зазначено у клопотанні (а.с. 2-4), а тому доводи слідчого судді щодо необхідності задоволення даного клопотання саме у відповідності до ст.. 170 КПК України з метою забезпечення можливого судового рішення в частині конфіскації майна та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), на переконання колегії суддів, є необґрунтованими.

Аналізуючи наведені правові норми та враховуючи, що до клопотання прокурора додані документи та матеріали, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, враховуючи те, що майно, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та постановою старшого слідчого від 14 вересня 2018 року визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання органу досудового розслідування з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи, що метою накладення арешту у даному кримінальному провадженні є забезпечення збереження речових доказів, то посилання апелянта на те, що він не є підозрюваним, як на підставу для скасування ухвали слідчого судді, є необґрунтованим, оскільки відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, що має місце в даному випадку

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За встановлених обставин колегія суддів вважає доводи ОСОБА_6 щодо неможливості накладення арешту на його автомобіль такими, що не ґрунтуються на матеріалах судової справи.

За наведеного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про накладення арешту на транспортні засоби з мотивів викладених апеляційним судом.

Керуючись ст. ст.98, 110, 170, 171, 172, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 17 вересня 2018 року задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000931 від 14.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в тому числі на транспортний засіб ВАЗ -2102 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 з метою з метою забезпечення можливого судового рішення в частині конфіскації майна та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 про накладення арешту на транспортні засоби марки MAN модель «TGA 18.480» р.н НОМЕР_2 з напівпричепом модель SCHWARZMULLER тип «фургон Е» реєстраційний номер НОМЕР_3 та ВАЗ -2102 реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою збереження речових доказів задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000931 від 14.09.2018 року, а саме: транспортні засоби марки MAN модель «TGA 18.480» р.н НОМЕР_2 з напівпричепом модель SCHWARZMULLER тип «фургон Е» реєстраційний номер НОМЕР_3 та ВАЗ -2102 реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою збереження речових доказів

Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/958/2018 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1