У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого з ОВС слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області ОСОБА_3 ,яке погоджено з начальником відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 ,про арешт майна, в рамках кримінального провадження за №0000013 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205, ч.3 ст.209, ч.1 ст.14, ч.1 ст.209 КК України, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.209 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 ,в обґрунтування якого посилається на те, що вчинивши фіктивне підприємництво шляхом створення товариств "Європроектгруп", "Укрбудтехнолоджі" та "Станіславська торгово-фінансова група" з метою прикриття незаконної діяльності, ОСОБА_5 упродовж липня2016 року травня 2018 року легалізував (відмив) доходи, одержані злочинним шляхом, в особливо великих розмірах.При цьому такі дії ОСОБА_5 вчиняв за пособництва ОСОБА_6 , який надавав поради, вказівки, а також засоби для легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, сприяючи в такий спосіб вчиненню ОСОБА_5 злочину. ОСОБА_5 за пособництва ОСОБА_6 впродовж липня 2016 року травня 2018 року отримав на банківські рахунки вищевказаних товариств безготівкові кошти, 26 146 817 грн яких були легалізовані шляхом вчинення фінансових операцій за рахунок їх перерахування (переміщення) на рахунки інших юридичних осіб, представники яких надалі повертали готівку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , приховуючи та маскуючи незаконне походження коштів, володіння ними, прав на такі кошти, а також змінив форму безготівкових коштів (перетворив їх) шляхом зняття готівки в загальній сумі 3 236 113 грн, чим фактично набув права володіння на ці кошти та розпоряджався ними.

Встановивши наявність достатніх доказів для підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, слідчим складено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозрузач.2 ст.205, ч.3 ст.209, ч.1 ст.14, ч.1 ст.209 КК України, яку вручено 12.12.2018 ОСОБА_5 .

На даний час виникла необхідність в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, в тому числі, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.Санкції кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.3 ст.209 КК України, в яких підозрюється ОСОБА_5 , передбачають додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Сторона обвинувачення володіє даними, які вказують на наявність в ОСОБА_5 майна, що може бути конфісковано за рішенням суду.Так, під час здійснення досудового розслідування допитано як свідка ОСОБА_7 , який показав, що приблизно в 2011-2012 роках продав ОСОБА_5 автомобіль марки «MitsubishiOutlander» (д. н. з. НОМЕР_1 ), яким з того часу не користується та не розпоряджається. Крім того, ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_5 видано довіреність на право розпорядження транспортним засобом, яку час від часу він поновлює на прохання ОСОБА_5 .

Згідно інформації регіонального сервісного центру МВС в області зазначений автомобіль дійсно зареєстрований за ОСОБА_7 , однак на даний час, як вбачається з протоколу допиту останнього, ним володіє, користується та має право розпорядження ОСОБА_5 .

За таких обставин наявними є конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування та розпорядження підозрюваним ОСОБА_5 вказаним автомобілем, що відповідає положенням п.3 ч.1 ст.171 КПК України.

Слідчий та прокурор в судовому засідання клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Заслухавши пояснення слідчого та прокурора, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна;2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В той же час стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, не доведено, що автомобіль марки «MitsubishiOutlander» (д. н. з. НОМЕР_1 ) належить на праві власності чи ним користується на законній підставі ОСОБА_5 .

Покази свідка не можуть слугувати доказом, що ОСОБА_5 придбав автомобіль чи користується ним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Право власності на автомобіль підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу за певною особою, а право користування транспортним засобом може підтверджуватись довіреністю чи іншим документом, а не показами свідка.

Отже, вважаю вказаний захід забезпечення не доцільним та таким, що не відповідає завданням кримінального провадження, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , яке погоджено з начальником відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження за №0000013 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205, ч.3 ст.209, ч.1 ст.14, ч.1 ст.209 КК України, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.209 КК України - відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено та оголошено 18.12.2018 року о 08.год. 50 хв.