Справа № 206/520/19
Провадження № 1-кс/206/134/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.01.2019 місто Дніпро

Слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м. Синельникове Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 28.07.2017 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,

якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Самарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , погодженим прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , у межах кримінального провадження № 0001318, внесеного в ЄРДР 27.12.2018, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (далі - клопотання).
За змістом клопотання ставиться питання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів. На думку слідчого, підставами для застосування такого заходу до ОСОБА_5 слугує те, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні майна, вчиненому повторно, за наслідками чого, потерпілій ОСОБА_7 було заподіяно майнову шкоду у розмірі 237,25 грн. Крім того, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження слідчим було встановлено наявність ризиків передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого чи свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Наявність ризиків слідчий обґрунтував обізнаністю підозрюваного про строк та вид покарання за вчинення ним злочину.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив задовольнити. Додатково пояснив, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001318, злочин, за яким вказане кримінальне провадження було внесено до ЄРДР 27.12.2018, було перекваліфіковано на ч. 2 ст. 185 КК України. Матеріалів кримінального провадження № 0001318 внесеного в ЄРДР 27.12.2018 у повному обсязі із собою не мав. Посилання на прізвище ОСОБА_8 у клопотанні описка. Слідчий зазначив, що в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 не затримувався. Слідчий побачив ОСОБА_5 25.01.2019 зранку, коли прийшов на роботу, о 08 год. 30 хв., в Самарському ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, ніяких слідчих дій 24.01.2019 з ОСОБА_5 ним не проводилось.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити. Додатково пояснив, що підозрюваний ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК не затримувався.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність реальних ризиків про які зазначено у клопотанні. Просив не позбавляти волі та застосувати до нього інший запобіжний захід, оскільки у нього є матір, яка за віком є пенсіонеркою, якій він допомагає, а також він сам має інвалідність та хворіє на ВІЛ та туберкульоз. Крім того, ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив слідчому судді, що 24.01.2019 близько 17.00 години він був затриманий у м. Новомосковську співробітниками Новомосковського ВП та доставлений до Новомосковського ВП, після чого того ж дня, близько 20.00 години, він був доставлений до Самарського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, де він перебуваючи в кайданках, на третьому поверсі Самарського ВП в кімнаті для куріння, провів ніч. Згодом, вже 25.01.2019 по обіді він був доставлений працівниками Самарського ВП до Самарського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду даного клопотання. Можливості вільно пересуватись та піти до дому він не мав. ОСОБА_5 в судовому засіданні показав слідчому судді та всім учасникам процесу синці від кайданок на зап`ястях обох рук.
Захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід домашній арешт, замість тримання під вартою. Окрім того, з урахуванням повідомлених підозрюваним в судовому засіданні обставин щодо його затримання, просив застосувати ст. 206 КПК України про що постановити відповідну ухвалу.
З приводу затримання ОСОБА_5 слідчим суддею було допитано працівників Самарського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, які супроводжували останнього до суду.
Так, офіцер поліції Самарського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 слідчому судді показав, що він ОСОБА_5 побачив в Самарському ВП лише зранку, та доставляв (супроводжував) ОСОБА_5 до суду з Самарського ВП, оскільки його мали затримати.
Офіцер поліції Самарського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 показав, що 25.01.2019 о 08.30 він прийшов на роботу та побачив ОСОБА_5 , після чого йому було повідомлено про необхідність доставити ОСОБА_5 до суду, однак у нього зламався автомобіль, на якому транспортному засобі підозрюваного доставляли до суду він не знає.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого та прокурора, заперечення підозрюваного та його захисника, допитавши працівників поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вивчивши та дослідивши подане клопотання та надані стороною обвинувачення письмові докази, слідчий суддя зазначає наступне.
Відповідно до 1 ст. 207 КПК України ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
Частина 4 вказаної вище статті передбачає, що уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору ч. ст. 208 КПК України.
Однак, на час розгляду даного клопотання слідчого, відповідного протоколу слідчому судді надано не було, оскільки як пояснили слідчий та прокурор такий протокол не складався.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до вимог ст. 3, ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури.
Порушення Україною статтей 3, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод неодноразово було встановлено рішеннями ЄСПЛ в тому числі і в 2018 році у справах «Горковлюк та Кагановський проти України», «Бакчижов проти України», «Гармаш проти України», «Грабовський проти України», «Щербак проти України», «Верхогляд та інші проти України», «Кін проти України» та інші.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п.102 рішення ЄСПЛ «Ассенов та інші проти Болгарії» та п.131 рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).

Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 12.06.2008 у справі «Яременко проти України», де вказано, що коли особа заявляє небезпідставну скаргу на дії працівників правоохоронних органів, повинно бути проведено ефективне розслідування, під час якого можливо знайти та забезпечити покази винуватих осіб. Мінімальні стандарти, викладені в практиці Суду передбачають проведення незалежного неупередженого розслідування під контролем громадськості, а від компетентних органів влади вимагають ретельності та оперативності при його проведенні.

При цьому, ч. 5 ст. 206 КПК України, визначено, що незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; неперевищення граничного строку тримання під вартою; відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
Пунктом 2 ч. 6 ст. 206 КПК України встановлено, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.
Отже, отримавши у судовому засіданні заяву ОСОБА_5 , яка зафіксована за допомогою звуко - та відеозаписувальних технічних засобів та в журналі судового засідання, яка містить відомості з пояснень підозрюваного ОСОБА_5 про обставини його незаконного затримання, застосування до нього спецзасобів, ночівлі останнього в кімнаті для паління Самарського ВП, за відсутності доказів на підтвердження підстав, передбачених ч. 1 ст. 208 КПК України, для затримання ОСОБА_5 , як і рішення суду, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для застосування положень ст. 206 КПК України, а саме звільнення з під варти ОСОБА_5 , який утримувався у Самарському ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області з 20.00 години 24.01.2019 та доставлений у судове засідання з розгляду даного клопотання 25.01.2019 у супроводі працівників Самарського ВП (крім слідчого), а також дорученням Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань провести дослідження фактів, зазначених підозрюваним ОСОБА_5 у судовому засіданні 25.01.2019 та викладених в даній ухвалі слідчого судді.
Щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід зазначити наступне.
У відповідності до наданої суду копії витягу з ЄРДР, номер кримінального провадження № 0001318, 27.12.2018 за заявою ОСОБА_7 від 26.12.2018, було внесено відомості про те, що 24.12.2018 приблизно о 11.49 годині невстановлена особа знаходячись у приміщенні магазину «МАКС» ФОП ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 , таємно, шляхом вільного доступу, викрала продукти харчування. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 185 КК України. Надана копія витягу не містить інформації про групу прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво, наявні дані лише про єдиного слідчого ОСОБА_11 , який здійснює досудове розслідування даного кримінального правопорушення.
На час розгляду даного клопотання 25.01.2019 року відомості про повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до ЄРДР ні ким не внесено.
Також, слід звернути увагу, що згідно наданої копії останньої сторінки звіту про фактичні затрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 41/19 від 09.01.2019 середньо ринкова вартість 1 шт. палки ковбаси С/В Салямі «З Паміджано-Реджано» складає 237,25 грн. Звіт судовим експертом не підписано.
25.01.2019 підозрюваному ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Додатково в обґрунтуванні клопотання слідчим було надано наступні копії документів, а саме: постанова про призначення групи прокурорів від 27.12.2018, протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.12.2018, протокол огляду місця події від 26.12.2018 разом із фото-таблицею, заява про залучення до провадження потерпілого від 23.01.2019, протокол допиту потерпілого від 21.01.2019, постанова про доручення призначити адвоката для здійснення захисту від 25.01.2019, два протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.01.2019, заява ОСОБА_7 про долучення відео із камери спостереження від 23.01.2019, виписка з ЄДРЮО, товарна накладена № 857045 від 19.12.2018, протокол допиту свідка від 23.01.2018, протокол огляду предмету від 23.01.2019, клопотання про проведення експертизи від 16.01.2019, ухвала слідчого судді від 21.01.2019 про призначення експертизи, звіт про фактичні затрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 41/19 від 09.01.2019 не підписаного експертом, згідно ухвали від 09.01.2019, остання сторінки судово-товарознавчої експертизи, яка також не підписана експертом ОСОБА_12 , заява про видачу паспорта ОСОБА_5 , запити та відповіді відносно ОСОБА_5 щодо перебування на обліку у лікарів психіатра та нарколога, характеристика від 15.01.2019, довідка про наявність судимостей, протокол роз`яснення права на захист від 25.01.2019, протоколу допиту підозрюваного від 25.01.2019 складеного, однак не підписаний слідчим СВ Самарського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 .
Жодна копія документу, яка долучена до матеріалів клопотання не засвідчена належним чином, відповідно до вимог Національного стандарту України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55.
Ненадання слідчому судді оригіналів або належним чином засвідчених копій документів, дослідження яких має значення для встановлення обставин, зазначених у клопотанні, є підставою для обґрунтованого сумніву щодо достовірності долучених документів, та можливості вважати ці документи належними доказами в розумінні норм КПК України.
Так, пунктом 5 ч. 1 ст. 176 КПК України передбачено, що тримання під вартою є запобіжним заходом.
Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом ч. 2 ст. 176 КПК України.
Частиною 2 ст. 177 КПК України встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (тобто запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).
Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Досліджуючи клопотання на відповідність вказаним вище нормам, а також приписам чинного законодавства слідчий суддя зазначає таке.
У відповідності до частини 2 ст. 177 КПК України однією з підстав застосування запобіжного заходу до особи є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Вислухавши доводи та пояснення учасників процесу, ознайомившись із змістом клопотання, а також, доказами долученими в обґрунтування обставин, вказаних у клопотанні, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра, висунута ОСОБА_5 не може вважатись обґрунтованою за таких підстав.
Як встановлено із копій документів, долучених слідчим в обґрунтування клопотання, попередня правова кваліфікація кримінального провадження № 0001318, внесеного в ЄРДР 27.12.2018, була визначена за ч. 1 ст. 185 КК України. В той же час, підозрюваному ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у межах кримінального провадження № 0001318, внесеного в ЄРДР 27.12.2018.
Доказів, які б свідчили про зміну кваліфікації злочину у вказаному кримінальному провадженні слідчому судді надано не було та на час розгляду клопотання слідчого відповідні відомості до ЄРДР внесені не були.
В той же час, необхідно зазначити, що ст. 279 КПК України передбачено, що у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.
При цьому, необхідно зазначити, що перелік випадків підстав, які б за наслідком свого виникнення мали наслідком зміну раніше повідомленої підозри законодавством не передбачено.
В той же час, доказів пред`явлення підозрюваному ОСОБА_5 підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України слідчому судді, також не надано.
Необхідно зазначити і те, що п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Отже, встановивши відсутність складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, кримінальне провадження має бути закрите. За встановленими відомостями до ЄРДР мають бути внесені нові дані та розпочате нове досудове розслідуванняза новим кримінальним правопорушенням ч. 2 ст. 185 КК України.

Таким чином, слідчим не було доведено наявності передбачених КПК України підстав та відповідних доказів зміни кваліфікації кримінального правопорушення у межах кримінального провадження № 0001318 внесеного в ЄРДР 27.12.2018, а тому, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Даний висновок слідчого суді повністю узгоджується з позицією ЄСПЛ в рішенні «Ходорковський проти Росії» стосовно того, що суддя повинен засновувати своє рішення тільки на обставинах та доказах в юридичному сенсі.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про встановлення яких посилався слідчий у своєму клопотанні, слідчий суддя зазначає, що жодного переконливого аргументу на підтвердження наявності таких ні слідчим ні прокурором не зазначено та доказів не надано.
Посилання сторони обвинувачення на обізнаність підозрюваного з мірою покарання як на обставину, яка свідчить про наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є вкрай загальною та може братись слідчим суддею до уваги лише в сукупності з наявністю інших даних про можливість особи вчинити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Оскільки тягар доведення завжди лежить на обвинувачі, а сумніви мають тлумачитися на користь захисту, доречно також вказати на позицію ЄСПЛ викладену в рішенні від 26.07.2001 у справі «Ілійков проти Болгарії», де ЄСПЛ зазначив: «Перекладення тягаря доведення на затриманого в таких питаннях дорівнює перевертанню правила ст. 5 конвенції положення, що вважає затримання винятковим відступом від права на свободу, яке припустимо тільки у вичерпно перелічених і чітко визначених випадках».

Таким чином, наявність підстав передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчим та прокурором доведено не було, враховуючи все вищезазначене, а також з урахуванням наданих слідчим копій документів (не підписаних документів та не завірених у передбачений законом спосіб) слідчий суддя приходить до висновку про відсутність обґрунтованих та законних підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 будь-якого запобіжного заходу, в тому числі і найсуворішого тримання під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 131, 132, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити з під варти ОСОБА_5 , який утримувався у Самарському відділенні поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області з 20.00 години 24.01.2019 до доставки у судове засідання з розгляду даного клопотання 25.01.2019.
Доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (36014, м. Полтава, вул. Соборності, 37) провести дослідження фактів, зазначених підозрюваним ОСОБА_5 у судовому засіданні 25.01.2019 та викладених в даній ухвалі слідчого судді.
В задоволенні клопотання слідчого СВ Самарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити повністю.
На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1