У Х В А Л А
про повернення касаційної скарги

22 лютого 2019 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 25 квітня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій виклав вимогу про перевірку вказаного судового рішення у касаційному порядку.
Крім того, засудженийзаявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення.

Перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Як убачається з касаційної скарги, засуджений ОСОБА_4 отримав копію ухвали апеляційного суду 29 квітня 2016 року, тому останнім днем оскарження ухвали апеляційної інстанції є 29 липня 2016 року. Разом з цим, засуджений звернувся до суду зі скаргою 31 січня 2019 року, тобто поза межами визначеного процесуальним законом строку.

Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Посилання ОСОБА_4 на відсутність юридичної допомоги, як на причину пропуску визначеного процесуальним законом строку, не є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки засуджений мав змогу здійснити свій захист шляхом залучення захисника. Крім того, засудженим не вказано належних мотивів неможливості подачі касаційної скарги впродовж трьох років після проголошення ухвали апеляційного суду.
Таким чином, ОСОБА_4 не вказав об`єктивних причин, що перешкодило йому оскаржити судове рішення в передбачений законом строк, а відтак колегія суддів не вбачає підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга подана після закінчення строку на касаційне оскарження у разі, якщо суд касаційної інстанції не знайшов підстав для його поновлення, підлягає поверненню особі, яка її подала.
За таких обставин, касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає поверненню.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 25 квітня 2016 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3