Дата документу 11.03.2019 Справа № 328/2306/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/662/19
Єдиний унікальний № 328/2306/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч.3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000288 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмак Запорізької області, українця, громадянина України, який мас середню - спеціальну освіту, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 02.10.2015 Токмацьким районним судом Запорізької області за ст. ст. 125 ч.1, 186 ч.3, 75, 76 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, з іспитовим строком 3 роки,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 16 листопада 2018 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , просить зарахувати йому у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення із розрахунку один день за два дні позбавлення волі з моменту його затримання до вступу вироку в законну силу. В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 просить застосувати до нього ст. 69 КК України та зменшити призначений йому термін покарання, оскільки він вину свою визнав повністю.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, колегія суддів, перевіривши матеріали провадження, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Токмацького районного суду Запорізької області ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років шести місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 02.10.2015 року та остаточно ОСОБА_6 визначено до відбування покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки один місяць. Початок строку відбування покарання відраховувати з дня фактичного затримання ОСОБА_6 , а саме з 21.08.2018 року. Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Згідно з вироком, в один з днів третьої декади грудня 2017 року приблизно о 22 годині ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном і реалізовуючи його, діючи за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_3 , шляхом зняття віконної рами проник до приміщення гаражу, де з заднього пасажирського сидіння відчиненого автомобілю ВАЗ-2107 білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таємно повторно викрав головку блоку циліндрів автомобільного двигуна, вартість якої відповідно до висновку експерта №399 від 27.01.2018 складає 1100 гривень, яка належить ОСОБА_9 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка, та які не оскаржуються в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_6 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом за ч. 3 ст. 185 КК України.

Доводи апелянта про застосування до нього ст. 69 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно до вимог ч.1 ст. 69 КК України призначення основного покарання більш м`якого ніж передбачено законом, можливо за наявності кількох обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 69 КК України місцевим судом не встановлено і в апеляційній скарзі не наведено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом було враховано, що останній повністю визнав вину у скоєному злочину, щиросердно розкаявся у вчиненому, активно сприяв в розслідуванні злочину, посередньо характеризується за місцем проживання, а тому суд першої інстанції призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 69 КК України, зокрема в зв`язку з тим, що останній вину свою визнав повністю, оскільки будучи раніше судимим за вчинення тяжкого корисливого злочину, знову вчинив аналогічний злочин в період іспитового строку, що свідчить про те, що він схильний до стійкої злочинної діяльності, а це характеризує його як негативну особу, в зв`язку з чим наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, сама по собі ніяким чином не знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з урахуванням негативної особи винного.

Колегія суддів не може погодитися з доводами обвинуваченого про застосування до нього ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) з розрахунку «день за два», оскільки злочин він вчинив в один із днів третьої декади грудня 2017 року, тобто після 20.06.2017 року, а тому на нього поширюється дія ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII) на підставі якої попереднє ув`язнення зараховується останньому у строк покарання як 1день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що цей закон не може бути застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 і по іншому кримінальному провадженні, де йому вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 02.10.2015 року було призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, а на підставі ст. ст. 75, 76 КК України він був звільнений від відбування покарання, з іспитовим строком на 3 роки, оскільки, по-перше, по цьому кримінальному провадженні запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався (а.с. 42-44), а по-друге, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК (зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26 листопада 2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Отже, вищевказаними нормами закону передбачено зарахування судом у разі засудження до позбавлення строку попереднього ув`язнення в межах того ж самого кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 404,407 КПК України колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 16 листопада 2018 року відносно ОСОБА_6 , без зміни.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.
Судді: