ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/692/19 Справа № 185/4128/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського Апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: - ОСОБА_3
- ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження за № 0000648 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
обвинуваченого - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченогог ст. 128 КК України та призначено йому у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбуття призначеного за цим вироком покарання у вигляді обмеження волі строком два роки, з іспитовим терміном на два роки.
Зобов`язано ОСОБА_6 , у відповідності до п. п. 1,2 ч. 1 ст.7 6 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком чинності не обився.
Позовні вимоги ОСОБА_9 задоволено частково, та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та змінити вирок суду виключивши з формулювання обвинувачення у мотивувальній частині вироку, яке суд визнав доведеним, посилання на доказ - висновок судово - медичної експертизи № 95/14 від 24.04.17 року.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор зазначає, що суд першої інстанції, вяке суд виклав у мотивувальній частині вироку як доведене під час судового розгляду, судом безпідставно здійснено посилання на доказ - висновок судово - медичної експертизи № 95/14 від 24.04.17 року, в той час як докази на підтвердження встановлених судом обставин мають викладатись окремо у мотивувальній частині судового рішення. За таких обставин, а також з урахуванням того, що обвинувачення у зазначеній судом редакції містилось в обвинувальному акті, можна зробити висновок, що суд не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним, оскільки саме суд встановлює обставини злочину, які знайшли своє підтвердження за результатами судового розгляду .
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити в частині стягнення моральної шкоди зазначає, що суд, стягуючи з нього моральну шкоду у виді 150 000 грн., не мотивував своє рішення, не врахував повну відсутність матеріальної шкоди та відсутність доказів щодо наявності моральної шкоди, також не врахував його матеріальний стан, а саме, що на сьогоднішній день в нього не має майна та він є безробітнім.
У звязку з цим просить суд апеляційної інстанції сменьшити суму моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень
ОСОБА_6 визнано винним за те, що він 08 березня 2017 року, приблизно о 17 годині 10 хвилин, знаходився при вході у приміщення торгівельного центру «Олімпія», розташованого по вул. Горького, 166 м. Павлограда Дніпропетровської області. В цей час між ним та йому незнайомою ОСОБА_9 виник словесний конфлікт. В ході сварки ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, не маючи наміру на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , діючи необережно, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг їх передбачити, бажаючи заподіяти шкоду здоров`ю останньої, умисно наніс один удар кулаком правою руки в обличчя ОСОБА_9 від чого остання, не втримавши рівновагу, впала та вдарилася потилицею о кам`яну підлогу, що призвело до отримання нею тяжких тілесних ушкоджень.
Своїми протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 95/14 від 24 квітня 2017 року тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку тяжкого ступеню з формуванням вогнищевого забою правої скроневої долі, субдуральної гематоми лобної та скроневої області справа, перелому кісток склепіння та основи черепа зліва, синця та садна в області підборіддя справа та скроневої яті справа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.
Обвинувачений та його захисник наполягали на задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого та просили вирок суду змінити в частині стягнення шкоди та не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого оскільки, та присив задовольнити свою апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого, не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційнрої скарги обвинуваченого колегія суддів вважає її необґрунтованими.
Згідно зі ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, а саме ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду в порядку передбаченому ст. 23 КПК України, оціненими відповідно до ст. 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказані вимоги кримінально процесуального законодавства України, під час судового розгляду, були виконані судом першої інстанції у повному обсязі.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування судових рішень, у справі не встановлено.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Що стосується обвинуваченого про невмотивованість та необґрунтованість вироку суду в частині вирішення цивільного позову, а саме стягнутого розміру відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого, то апеляційний суд дійшов такого висновку.
Виходячи зі змісту 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, котрий вчинив суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України і при цьому застосовуються норми ЦПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Із систематичного аналізу норм закону випливає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством та судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, у порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
При цьому розмір відшкодування моральної шкоди (немайнової) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Крім того, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону при ухваленні вироку суду в частині вирішення цивільного позову.
Суд першої інстанції при вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, частково задовольнив позовні вимоги потерпілого і стягнув з обвинуваченого на користь потерпілої суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 150 000 грн.
При цьому, суд виходив з того, що ОСОБА_6 своїми умисними діями заподіяв шкоду потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження внаслідок остання проходила лікування з 08 березня 2017 року по липень 2017 року року та витрачав кошти на лікування (а.с.27-29). Також, врахував характер вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, завданих неправомірними діями обвинуваченого в результаті яких потерпіла отримала тілесні ушкодження, порушення нормальних життєвих зв`язків, що пов`язано з лікуванням, тривалість немайнових втрат протягом лікування, ступінь вини обвинуваченого, а також врахував вимоги розумності та справедливості.
Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції і вважає, що розмір моральної шкоди вказаним судом було визначено виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з урахуванням фізичних та моральних страждань потерпілого і конкретних обставин справи, а тому вважати його необґрунтовано завищеним підстав немає.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого не працює, у нього складне матеріальне становище, щиро розкаявся у вчиненому, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на переконання апеляційного суду такі обставини не зменшують тих моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я та порушенням нормальних життєвих зв`язків, які зазнав потерпілий внаслідок заподіяння йому обвинуваченим тілесних ушкоджень та тривалістю лікування.
Що стосується доводів прокурора то вони заслуговують на увагу виходячи з того, що статтею 374 КПК України визначено вимоги до вироку суду. Зокрема, у мотивувальній частині обвинувального вироку, згідно п. 2 ч. 3 ст. 374 КК України, має бути викладено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Цих вимог закону суд при ухваленні оскаржуваного вироку не дотримався. У формулюванні обвинувачення, яке суд першої інтсанції виклав у мотивувальній частині вироку як доведене під час судового розгляду, судом безпідставно здійснено посилання на доказ - висновок судово - медичної експертизи № 95/14 від 24.04.17, в той час як докази на підтвердження встановлених судом обставин мають викладатись окремо у мотивувальній частині судового рішення. За таких обставин, а також з урахуванням того, що обвинувачення у зазначеній судом редакції містилось в обвинувальному акті, можна зробити висновок, що суд не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним, оскільки саме суд встановлює обставини злочину, які знайшли своє підтвердження за результатами судового розгляду, а тому враховуючи викладене апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції задовольнити.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року відносно ОСОБА_6 змінити.
Виключити з формулювання обвинувачення у мотивувальній частині вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року, яке суд визнав доведеним, посилання на доказ - висновок судово - медичної експертизи № 95/14 від 24.04.17 року.
В іншій частині вирок суду залишити без змін
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Верховний Суд протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4