Провадження №1-кп/761/158/2019
В И Р О К
іменем України

05 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів с/з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва, кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, без реєстрації та визначеного місця проживання, раніше судимого та засудженого останнього разу вироком Ірпінського міського суду Київської області від 01 квітня 2013 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

представника потерпілої ОСОБА_19 ,

захисника ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,

ОСОБА_22 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

У С Т А Н О В И В:
05 вересня 2015 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 , знаходячись в приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, 31, під час зустрічі зі своїм знайомим особою, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження та її оголошено в розшук, вступили між собою в злочинну змову, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи. При цьому, ОСОБА_10 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, розробили попередній злочинний план, відповідно до якого цього ж вечора вони повинні були на вулицях міста Києва підшукати особу, яку, під вигаданим приводом, мали намір завести у безлюдне місце та, користуючись своєю перевагою в фізичній силі та кількості, із застосуванням насильства заволодіти належним потерпілому майном.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, та діючи згідно заздалегідь розробленого злочинного плану, ОСОБА_10 разом з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, 05 вересня 2015 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, знаходячись біля торгово-розважального центру «Універмаг «Україна» по площі Перемоги, 3 в місті Києві, зустріли раніше незнайомого їм ОСОБА_23 , що перебував в стані алкогольного сп`яніння, після чого, впевнившись у наявності у нього при собі грошових коштів, вирішили відкрито викрасти його майно. З метою подальшого вчинення відносно останнього вказаних протиправних дій та створюючи для цього відповідні умови, ОСОБА_10 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, познайомились з ОСОБА_23 та зав`язали розмову з ним.

Після цього, приблизно о 23 годині 20 хвилин 05 вересня 2015 року, після висловлення ОСОБА_23 бажання йти додому, ОСОБА_10 разом з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, запропонували останньому спільно провести його додому, маючи при цьому справжній намір підшукати по дорозі безлюдне місце та, користуючись відсутністю сторонніх осіб, застосувати до ОСОБА_23 фізичне насильство з метою відкритого викрадення його майна. Погодившись на вказану пропозицію, ОСОБА_23 разом з ОСОБА_10 та особою, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, пішли пішки від площі Перемоги в місті Києві вздовж вул. Борщагівської. При цьому двоє останніх підшукували зручне місце для вчинення пограбування ОСОБА_23 .

Приблизно о 23 годині 30 хвилин 05 вересня 2015 року, проходячи повз зачинене, у зв`язку з нічним часом, приміщення малої архітектурної форми з надписом «Шиномонтаж», розташоване біля будівлі по проспекту Перемоги, 9-Б в місті Києві, ОСОБА_10 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, підтвердили між собою попередню домовленість про вчинення у цьому місці дій, спрямованих на відкрите викрадення майна ОСОБА_23 .

Після цього, ОСОБА_10 , прагнучи подолати волю ОСОБА_23 до опору, вирішив вийти за межі вищевказаної попередньої злочинної змови з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, та розробленого між ними злочинного плану, який обмежувався вчиненням грабежу, та вчинити напад на потерпілого, з метою заволодіння його майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя останнього.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, спрямований на вчинення розбою, ОСОБА_10 , приблизно о 23 годині 30 хвилин, 05 вересня 2015 року, знаходячись поряд з приміщенням з надписом «Шиномонтаж», розташованим біля будівлі про проспекту Перемоги, 9-Б в місті Києві, усвідомлюючи, що діє за попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, спрямованою на заволодіння майном потерпілого, та розуміючи, що вказаний співучасник виконує частину спільних протиправних дій, необхідних для досягнення єдиного злочинного результату, однак, виходячи за межі укладеної між ними злочинної домовленості, ОСОБА_10 , тримаючи в правій руці заздалегідь принесені з собою металеві ножиці у зручний для нанесення удару спосіб, застосовуючи насильство небезпечне для життя потерпілого ОСОБА_23 , наніс ними останньому один потужний цілеспрямований удар в ліву завушну ділянку голови, чим спричинив йому, згідно висновку судово-медичного експерта № 2275 від 30 листопада 2015 року, тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення шиї.

В цей час особа, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 групою осіб, знаходилася поряд з ним та потерпілим ОСОБА_23 та своєю присутністю створювала чисельну перевагу та тим самим пригнічувала волю останнього до опору.

Після того, як в результаті описаних вище злочинних насильницьких дій, небезпечних для життя ОСОБА_23 , опір останнього був остаточно подоланий, ОСОБА_10 разом з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, заволоділи особистим майном потерпілого, а саме:

- мобільним телефоном «Нокіа 200» ІМЕІ № НОМЕР_1 , ІМЕІ № НОМЕР_2 , вартістю 700 гривень, в якому знаходились абонентські сім-картки операторів мобільного зв`язку ТОВ «Астеліт» НОМЕР_3 , вартістю 20 гривень, на рахунку якої перебував залишок грошових коштів в сумі 10 гривень, та ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , вартістю 50 гривень, на рахунку якої залишку коштів не було;

- шкіряним гаманцем вартістю 250 гривень;

- грошовими коштами в сумі 360 гривень, карткою мережі магазинів «Фора», яка матеріальної цінності не становить, трьома банківськими картками «ПриватБанк», на рахунку яких залишку грошових коштів не було та які матеріальної цінності не становлять,

а всього майном ОСОБА_23 на загальну суму 1 390 гривень, після чого ОСОБА_10 разом з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, з місця вчинення злочину зникли, а вказаним чужим майном в подальшому розпорядились на власний розсуд.

Крім того, 05 вересня 2015 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_10 , знаходячись поряд з приміщенням з надписом «Шиномонтаж», розташованим біля будівлі про проспекту Перемоги, 9-Б в місті Києві, під час вчинення розбійного нападу, спрямованого на заволодіння майном ОСОБА_23 , переслідуючи корисливий мотив, вирішив умисно протиправно заподіяти смерть останньому.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, спрямований на вбивство, ОСОБА_10 , переслідуючи корисливий мотив та з метою подальшого заволодіння майном потерпілого, тримаючи в правій руці заздалегідь принесені з собою металеві ножиці у зручний для нанесення удару спосіб, застосовуючи насильство, небезпечне для життя потерпілого ОСОБА_23 , наніс останньому один потужний цілеспрямований удар в ліву завушну ділянку голови, чим спричинив йому, згідно висновку судово-медичного експерта № 2275 від 30 листопада 2015 року тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення шиї: вхідна колото-різана рана шиї (розташована на висоті 175 см від підошви, на 13 см ліворуч від серединної лінії, дещо нижче соскоподібного відростку), від якої спрямований рановий канал, що проходить у напрямку ззовні усередину, зліва направо, майже горизонтально, з пошаровим ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини, м`яких тканин шиї, атланто-потиличної мембрани (наскрізне пошкодження з ушкодженням судинного сплетіння на цьому рівні), проникає у порожнину спинно-мозкового каналу на рівні 2-го шийного сегменту, проходячи до заду від спинного мозку (без його ушкодження), досягає твердої мозкової оболонки на рівні 2-го шийного сегменту (наскрізне ушкодження), виходячи на кілька міліметрів від неї сліпо закінчується у м`яких тканинах шиї (загальною довжиною щонайменше 8 см.).

Після того, як в результаті описаних вище злочинних насильницьких дій, небезпечних для життя ОСОБА_23 , опір останнього був остаточно подоланий, ОСОБА_10 заволодів вищевказаним особистим майном потерпілого на загальну суму 1 390 гривень.

В подальшому, від нанесеного ОСОБА_10 проникаючого колото-різаного поранення шийного відділу хребта, яке супроводжувалося розвитком масивного субарахноїдального крововиливу (з боку базальної та міжпівкульної поверхні головного мозку обох півкуль мозочка), набряком-набуханням головного мозку настала смерть ОСОБА_23 . Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 2275 від 30 листопада 2015 року, зазначене тілесне ушкодження перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Такі дії ОСОБА_10 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав та надав суду показання про те, що він 05 вересня 2015 року зі своїм знайомим ОСОБА_24 грали у комп`ютерному клубі та в них закінчились гроші. Після чого ОСОБА_24 запропонував ОСОБА_10 пограбувати когось з зустрічних громадян з метою отримання грошей для подальшої гри в автоматах. Вони вийшли прогулятися на ОСОБА_25 . Коли вони дійшли до ОСОБА_26 , до них підійшов чоловік, як у подальшому з`ясувалося ОСОБА_23 , який запропонував випити пива. Разом вони пішли в магазин "Кишеня", де ОСОБА_23 придбав дві пляшки пива та, вийшовши на вулицю, одну пляшку він розбив, а іншу пляшку випив сам. В гаманці потерпілого ОСОБА_10 помітив купюри номіналом 200 гривень. Коли ОСОБА_10 з ОСОБА_24 попрямували додому, ОСОБА_23 захотів йти разом. Вони пішли втрьох в напрямку руху швидкісного трамваю та в цей час у нього та в ОСОБА_24 виник намір пограбувати ОСОБА_23 , скориставшись станом алкогольного сп`яніння останнього. Дійшовши до "шиномонтажу" по вул. Борщагівській, вони обступили ОСОБА_23 з різних боків, той почав махати руками та щось розповідати. В цей момент ОСОБА_24 викрав у нього портмоне з грошима. До цього, ще по дорозі до "шиномонтажу", ОСОБА_10 забрав мобільний телефон ОСОБА_23 . Після того, як вони з Денисом заволоділи майном ОСОБА_23 , вони поїхали звідти на "Дорогожичі", залишивши того на "шиномонтажі". При цьому ОСОБА_10 стверджує що він жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_23 не наносив. Манікюрних ножиць у нього в той вечір при собі не було. При цьому грошові кошти які вони викрали, вони витратили у подальшому в ігрових автоматах. Цієї ж доби, викраденим мобільним телефоном він розрахувався з таксистом. Ті ножиці, які були вилучені дома його знайомого ОСОБА_27 , він спочатку зберігав в сумці разом зі своїми речами в одному з ящиків зберігання магазину "АТБ" на "Дорогожичах", а потім 07 вересня 2015 року відвіз їх разом з іншими речами додому ОСОБА_27 , де він ночував. У подальшому, 10 серпня 2015 року, в приміщенні ігрових автоматів по АДРЕСА_1 він був затриманий співробітниками поліції. Після застосування з боку останніх погроз та фізичних тортур, ОСОБА_10 розповів, що дійсно він викрав в ОСОБА_23 мобільний телефон та гаманець разом з ОСОБА_24 . Крім того ОСОБА_10 зазначив, що під час слідчого експерименту він, оговоривши себе, розповідав та показував на місці про обставини пограбування та нанесення ним удару манікюрними ножицями в шию ОСОБА_23 , оскільки перебував під тиском слідчого та співробітників поліції, які йому погрожували фізичною розправою. (т.4, а.с. 151-156)

Позицію обвинуваченого ОСОБА_10 , щодо невизнання вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України та п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, суд розцінює як бажання здійснення ним таким чином свого захисту з метою уникнення відповідальності за вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень.

Однак, не зважаючи на таку позицію обвинуваченого, провівши судове слідство, ґрунтовно та всебічно дослідивши усі докази, надані сторонами провадження, суд приходить до переконання про наявність в діях обвинуваченого виниу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, яка підтверджується наступними доказами, а саме:

Показаннями свідка ОСОБА_27 , який суду повідомив, що ОСОБА_10 зі своєю сім`єю були його сусідами, але потім вони виїхали і про них нічого не було відомо. Свідок у судовому засіданні зазначив, що 07 вересня 2015 року ОСОБА_10 прийшов до нього додому і сказав, що йому потрібно переночувати. ОСОБА_10 переночував у ОСОБА_27 , потім вранці зібрався і пішов у своїх справах десь о сьомій ранку. Після того, як ОСОБА_10 пішов, свідок знайшов залишені ним ножиці, свідок зазначив, що виклав їх на тумбочку біля дивану, оскільки думав їх повернути ОСОБА_10 , коли останній з`явиться. Ножиці він знайшов у кармані своєї курточки, яку ОСОБА_10 приміряв. Через тиждень після даного випадку, свідок наголошує, що до нього додому приїхала поліція і шукала залишені ОСОБА_10 речі. Свідок показав та видав співробітникам поліції дані ножиці. (т. 3 а.с. 44-46).

Показання свідка ОСОБА_27 на думку суду в сукупності з іншими належними та допустимими доказами, як то дані слідчого експерименту, проведеного 10 вересня 2015 року з підозрюваним ОСОБА_10 , дані висновку судово-медичного експерта № 2275 від 30 листопада 2015 року, даними висновку експерта № 271/ц від 12 жовтня 2015 року та висновку експерта № 281-МК від 17 листопада 2015 року, доводять вину ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінально-протиправних діянь, створюючи в суду обґрунтоване переконання, що обвинувачений, після вчинення особливо тяжких злочинів, намагався приховати знаряддя вчиненого ним вбивства потерпілого - манікюрні ножиці, у свого знайомого ОСОБА_27 .
Показаннями свідка ОСОБА_28 , який суду повідомив, що вночі (точної дати не пам`ятає), він їхав зі сторони Куренівського ринку через вулицю Ольжича і взяв по дорозі попутника. Зазначив свідок при допиті, що спочатку його попутник сказав, що в нього немає коштів, тому він намагався продати ОСОБА_28 мобільний телефон за 50 (п`ятдесят) гривень, на що останній погодився. Далі, через деякий час, з`явилась поліція і в примусовому порядку забрала телефон, відвезли його, як свідка на допит. Зазначив свідок і те, що пасажира він підібрав на вулиці Ольжича, на зупинці, пасажир був одягнений у чорній куртці, спортивних штанах, і голос точно такий, як у обвинуваченого. ОСОБА_28 повідомив суду, що у телефоні не було сім картки, про походження даного телефону він не знає. Свідок наголосив у судовому засіданні, що пасажир зупиняв автомобіль жестом руки, сказав, що йому необхідно на ж/д вокзал, адресу не уточняв, останній був охайно одягнений, але, оскільки це була ніч, свідок не помітив слідів крові, тим паче на чорному кольорі. (т. 3, а.с. 82-83).

Вказані показання в сукупності з даними протоколу пред`явлення свідку особи для впізнання за фотознімками від 07 жовтня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_28 на представлених фотознімках осіб впізнав ОСОБА_10 як особу, яка 06 вересня 2015 року близько 03 години 20 хвилин, знаходячись в салоні автомобіля Субару на ж/д вокзалі в м. Києві продав йому мобільний телефон марки Нокіа ІМЕІ № НОМЕР_1 , ІМЕІ № НОМЕР_2 . (т. 1 а.с. 180-181).

Показаннями експерта ОСОБА_29 , який у судовому засіданні повідомив, що він проводив судово медичну експертизу, під час проведення якої був проведений розтин трупа ОСОБА_23 . Як зазначив у судовому засіданні експерт, питання стосувалися загальних знань, які він отримав в процесі навчання та роботи, на підставі правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень та Закону України «Про судову експертизу». Він визначив відповідні тілесні ушкодження та ступінь їх тяжкості. Свідок, також наголосив, що колото-різана рана єдина причина смерті потерпілого ОСОБА_23 (т. 3 а.с. 91-92).

Показання експерта у сукупності з іншими допустимими доказами повністю спростовують позицію захисту про те, що ОСОБА_23 міг отримати тілесні ушкодження, що призвели до його смерті не від дій ОСОБА_10 , а під час подальшого конфлікту потерпілого з іншими особами біля піцерії "Маммаміа", який відбувся через невеликий проміжок часу після заподіяння ОСОБА_10 потерпілому смертельного ураження життєво важливих органів. Експерт підтвердив що інших тілесних ушкоджень, які можуть перебувати у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_23 під час розтину трупу виявлено не було.

Показаннями свідка ОСОБА_30 , який суду повідомив, що він разом з колегами (точної дати не пам`ятає) вийшли з піцерії на вулицю курити і побачили як двоє людей кричали, була злива і все перебивала, було видно, що люди кричать, і він тоді разом з персоналом повернулися до закладу і одразу вийшли. Потерпілий увійшов до закладу з іншої сторони, він просто стояв, висловлювався нецензурно, викрикуючи фрази «чому», «за що» і постійно сварився на ОСОБА_30 і дівчат та намагався щось дістати з карману, потім підійшов до дівчини крикнув фразу «за що?», ОСОБА_31 сказав потерпілому відійти від них, на що останній почав сварку. ОСОБА_31 відхилився та відштовхуючими ударами відштовхнув потерпілого, той упав на бік, підвівся і присів, потім вийшов адміністратор закладу та почав бити ногами останнього (скільки було ударів та чому той бив потерпілого, він не знає), потерпілий сидів далі і повторював «за що?» і «чому?», потім він упав. ОСОБА_31 виніс нашатир, потерпілий не реагував на нього, він просто лежав і схлипував, приїхала швидка і констатувала смерть. (т. 2 а.с. 240-243).

Показаннями свідка ОСОБА_32 , яка суду повідомила, що потерпілий підійшов до них п`яний, висловлював «ні» та показував руками на кармани, вона з колегою подумали, що його пограбували, тілесних ушкоджень на ньому не бачила. Свідок зазначила, що коли потерпілий стояв біля СТО з ним стояла ще одна людина, вони штовхались між собою та кричали. ОСОБА_32 наголосила, також, що, потерпілий та адміністратор закладу почали битись, хто скільки ударів наніс один одному точно не пам`ятає, але зазначила, що ударів в область спини та затилку не бачила. Коли потерпілий упав, ОСОБА_31 вдарив його в область плеча, чи праве, чи ліве не пам`ятає. Громадянин ОСОБА_33 один раз вдарив потерпілого. Потерпілий після сутички втратив свідомість. (т. 3 а.с. 67-71).

Показання свідків ОСОБА_30 та ОСОБА_32 містять підтвердження певних обставин подій, які відбувалися за участю потерпілого ОСОБА_23 безпосередньо перед настанням його смерті, а саме щодо його не контрольованої поведінки з порушенням координації рухів та намаганням висловлення обурення щодо отримання ним раніше тілесного ушкодження.

Слід також відобразити, що виходячи з цих самих обставин, позицію сторони захисту відносно того, що дані показань свідків ОСОБА_30 та ОСОБА_32 фактично створюють алібі для ОСОБА_10 та вказують на те, що ОСОБА_23 помер не від протиправних дій обвинуваченого, суд вважає хибною та такою, що не відповідає загальній картині події злочину, оскільки той факт, що смерть потерпілого наступила не одразу а через деякий час, жодним чином не виключає наявності в діях ОСОБА_10 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зокрема умисного вбивства з корисливих мотивів, при цьому часова віддаленість моменту смерті потерпілого у даному випадку, враховуючи роз`яснення пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" №2 від 07 лютого 2003 року, не впливає на кваліфікацію його дій.

Таким чином суд приходить до висновку, що смерть потерпілого наступила саме внаслідок протиправних дій ОСОБА_10 від нанесеного останнім поранення металевими манікюрними ножицями і не є наслідком бійки, яка сталася пізніше за часом між ОСОБА_23 та ОСОБА_34 .

Крім того, винуватість ОСОБА_10 доводиться іншими, дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Даними протоколу огляду місця події від 06 вересня 2015 року та фототаблицею до нього, проведеного слідчим СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_35 у відповідності з вимогами КПК України, в ході якого оглянуто місце скоєння злочину за адресою: АДРЕСА_2 , на якому виявлено та зафіксовано труп потерпілого ОСОБА_10 , а також вилучено змиви з асфальту речовини бурого кольору, 2 брелоки, 3 ключі та 1 ключ від домофону (передано для зберігання потерпілому ОСОБА_18 під розписку), футболку жовтого кольору (передано на зберігання до камери схову речових доказів Шевченківського РУ ГУ МВС України у місті Києві). (т.1 а.с. 120 - 125).

Даними протоколу огляду місця події від 06 вересня 2015 року та фототаблицею до нього, проведеного ст. слідчим СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_36 , в ході якого оглянуто будівлю малої архітектурної форми «Шиномонтаж», що розташований приблизно в 50 ти м від піцерії «Мамаміа», по проспекту Перемоги, 9-Б в місті Києві. (т.1, а.с. 130-133)

Даними протоколу огляду трупа від 06 вересня 2015 року та фототаблицею до нього, проведеного ст. слідчим СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_36 , в ході якого за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 9-Б за участю експерта СМЕ оглянуто труп ОСОБА_23 та зафіксовано тілесне ушкодження у завушній ділянці ліворуч. В ході проведеного огляду крім того виявлено та вилучено: зрізи нігтів з лівої та правої рук трупа ОСОБА_23 , які у подальшому передано на молекулярно-генетичне експертне дослідження (т. 1 а.с. 134-138).

Даними протоколу огляду місця події від 06 вересня 2015 року та фототаблицею до нього, проведеного ст. слідчим СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_36 на прилеглій території до місця вчинення злочину за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено дві іконки, чек, візитку ТД «Святошино», бірку коричневого кольору CARLOCOLLVCAI, гаманець, в якому знаходяться два чека, візитку, 2 монети по 50 копійок, два клаптика паперу (вказані речі у подальшому визнано речовим доказом та передано на зберігання до камери схову речових доказів Шевченківського РУ ГУ МВС України у місті Києві). (т. 1 а.с. 139-147).

Даними протоколу огляду місця події від 10 вересня 2015 року з фототаблицею до нього, проведеного з дозволу власника ОСОБА_27 слідчим СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_37 , в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , в ході огляду виявлено та вилучено: металеві манікюрні ножиці, які визнано речовим доказом та передано на зберігання до камери схову речових доказів Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві. (т. 1 а.с. 152-156).

Аналізуючи зазначені вище протоколи огляду місця події, трупу потерпілого та приміщення квартири ОСОБА_27 , суд вважає, що вони містять достатньо зафіксованих з дотриманням вимог КПК України об`єктивних даних, які є належним та допустимими доказами винуватості ОСОБА_10 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_23 та які є відображенням необхідних елементів загальної картини події злочинів, інкримінованих обвинуваченому, у сукупності з такими доказами, як висновок судово-медичного експерта № 2275 від 30 листопада 2015 року, висновок експерта № 271/ц від 12 жовтня 2015 року, висновок експерта № 281-МК від 17 листопада 2015 року та даними показань свідка ОСОБА_27 .

При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що за наслідками проведення огляду місця події 10 вересня 2015 року в приміщенні квартири ОСОБА_27 , у слідчого не виник обов`язок подальшого звернення до слідчого судді за отриманням дозволу на проведення такої слідчої дії з метою легалізації її проведення, оскільки огляд місця події проведено з попереднього дозволу власника помешкання та на його безпосереднє запрошення і таким чином будь-які права останнього обмежено не було, а тому суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про недопустимість як доказу протоколу огляду місця події від 10 вересня 2015 року і покладає такий доказ в основу даного обвинувального вироку.

Крім того, виходячи з цих самих мотивів, суд відкидає доводи сторони захисту щодо недопустимості таких доказів, як то: висновок судово-медичного експерта № 2275 від 30 листопада 2015 року, висновок експерта № 271/ц від 12 жовтня 2015 року, висновок експерта № 281-МК від 17 листопада 2015 року, а також речового доказу - металевих манікюрних ножиць.

Даними протоколу слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_10 із застосуванням технічних засобів (відеокамери "Panasoniс") від 10 вересня 2015 року, проведеного з цілковитим дотриманням вимог КПК України за участю захисника ОСОБА_20 , даними протоколу перегляду відеозапису даної слідчої дії та диском з відповідним відеозаписом, який є додатком до цих протоколів. (т. 2, а.с. 68-72)

Дослідженням вказаних протоколів та переглядом відеозаписів, встановлено, що під час слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_10 на місці вчинення злочину показав та детально розповів, коли та яким чином він спільно з особою, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження, вчинив розбійний напад та умисне вбивство з корисливих мотивів ОСОБА_23 . Необхідно зазначити, що ОСОБА_10 при цьому детально, чітко та послідовно викладає хронологію подій заподіяння ним тілесного ушкодження потерпілому та на статисті показує яким способом, в яку ділянку тіла та з якого положення наносив удари заздалегідь заготовленим знаряддям вчинення розбійного нападу та вбивства - манікюрними ножицями. При цьому з переглянутого відеозапису вбачається, що останній добровільно та щиро зазначає такі найдрібніші нюанси події злочину, які не могли бути відомі сторонній особі. Локалізація та механізм заподіяного ОСОБА_23 тілесного ушкодження, відтворені ОСОБА_10 під час слідчого експерименту, повністю збігається з локалізацією та механізмом ушкодження, зазначеного у висновку судово-медичного експерта № 2275 від 30 листопада 2015 року, який був складений більш ніж через два місяці після даної слідчої дії. Крім того, під час проведення слідчого експерименту органом досудового розслідування було дотримано право на захист підозрюваного, участю професійного захисника - адвоката ОСОБА_20 . Будь яких зауважень з боку сторони захисту щодо порядку та обставин проведення слідчого експерименту не надходило.

Таким чином суд вважає даний доказ таким, що беззаперечно вказує на доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України. Останній, в перебігу вчинення розбійного нападу, завдаючи потужного та цілеспрямованого удару ножицями ОСОБА_23 в область життєво-важливих органів розумів, що наслідком таких протиправних дій має бути настання смерті потерпілого.

При цьому посилання сторони захисту на те, що вказані протоколи не є допустимими доказами у справі, не ґрунтуються на вимогах закону та є безпідставним, оскільки слідчий експеримент проведено за формою та у спосіб, визначений вимогами КПК України та сумнівів у своїй об`єктивності дані, отримані внаслідок проведення даної слідчої дії в суду не викликають.

Необхідно зазначити, що з зазначених підстав суд відкидає посилання обвинуваченого та захисника на ту обставину, що співробітники органу досудового розслідування примушували його надати зізнавальні показання під час слідчого експерименту та знаходить їх неспроможними і такими, що суперечать встановленим судом об`єктивним фактичним обставинам.

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 жовтня 2015 року, проведеного старшим слідчим СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_38 , відповідно до якого свідок ОСОБА_28 на представлених фотознімках осіб впізнає ОСОБА_10 як особу, яка 06 вересня 2015 року близько 03 години 20 хвилин, знаходячись в салоні автомобіля Субару на ж/д вокзалі в м. Києві продав мобільний телефон марки Нокіа ІМЕІ № НОМЕР_1 , ІМЕІ № НОМЕР_2 , який належить на праві власності потерпілому ОСОБА_23 (т. 1 а.с. 180-181).

Даними висновку експерта № 2275 від 30 листопада 2015 року, та матеріалів судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до яких при експертизі трупу останнього виявлені наступні ушкодження:

- проникаюче колото-різане поранення шиї: вхідна колото різана рана шиї (розташована на висоті 175 (см) від підошви, на 13 (см) ліворуч від серединної лінії, дещо нижче соскоподібного відростка), від якої спрямований раневий канал, що проходить у напрямку з зовні у середину, зліва направо, майже горизонтально, з пошаровим ушкодженням шкіри, підшкірно жирової клітковини, м`яких тканин шиї, атланто потиличної мембрани (наскрізне пошкодження, з ушкодженням судинного сплетіння на цьому рівні), проникає у порожнину спинно мозкового каналу на рівні 2-го шийного сегменту, проходячи до заду від спинного мозку (без його ушкодження), досягає твердої мозкової оболонки на рівні 2-го шийного сегменту (наскрізне ушкодження), виходячи на кілька міліметрів від неї сліпо закінчується у м`яких тканинах шиї (загальною довжиною щонайменше 8 (см).
Вказане тілесне ушкодження за ступенем тяжкості (відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України, стосовно живих осіб) має ознаки тяжкого тілесного ушкодження.

Смерть ОСОБА_23 настала від проникаючого колото-різаного поранення шийного відділу хребта, яке супроводжувалося розвитком масивного субарахноїдального крововиливу (з боку базальної та міжпівкульної поверхні головного мозку, обох півкуль мозочка), набряком-набуханням головного мозку. Зазначене тілесне ушкодження, відповідно до висновку експерта № 2275, перебуває у причинному зв`язку з настанням смерті. (т. 2 а.с. 11-24).

Аналізуючи вказаний висновок експерта, суд вважає його аргументованим доказом, тобто таким, що беззаперечно вказує на доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115. Останній, завдаючи потужний удар в ліву завушну ділянку голови ОСОБА_23 , спричинив йому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення шиї, розумів, що наслідком таких протиправних дій має бути настання смерті потерпілого.

При цьому посилання сторони захисту на те, що вказаний висновок експерта не є допустимим доказом у справі, не ґрунтуються на вимогах закону та є безпідставним, суд вважає неприйнятним, оскільки вказаний висновок експерта сформовано за результатами проведення дослідження трупа громадянина ОСОБА_23 , попередженим про кримінальну відповідальність, судовомедичним експертом, який має вищу медичну освіту, 4 кваліфікаційний клас судового експерта та яким проведено дану судово медичну експертизу із дотриманням «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України, стосовно живих осіб.

Даними висновку експерта № 271/ц від 12 жовтня 2015 року, відповідно до якого при експертизі манікюрних ножиць виявлено:

1) Згідно «Акту судово медичного дослідження» № 671 від 10 вересня 2015 року, проведеного у відділенні судово медичної імунології КМКБ СМЕ, кров потерпілого невідомого чоловіка 30 35 років (акт розтину № 2275), встановленого як ОСОБА_23 , належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО.

2) При судово цитологічному дослідженні манікюрних ножиць (об. 1,2) на ручці (об. 2) знайдена кров людини, статева належність якої не встановлена через відсутність клітинних елементів крові. При визначенні групової належності крові виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО, що не виключає її походження в тому числі від потерпілого ОСОБА_23 . Клітини з в об. 1,2, а також кров в об. 1 не знайдені. (т. 1 а.с. 50-53).

Даними висновку експерта № 281-МК від 17 листопада 2015 року та матеріалів судово-медичної експертизи манікюрних ножиць, відповідно до якої, експертом визначено наступне:

Ушкодження в лівій завушній ділянці ОСОБА_23 могло бути утворене манікюрними ножицями, що представлені на експертизу, у випадку, якщо ножиці занурювались в тіло з розведеними браншами на глибину вище вісьового гвинта і з упором на обух однієї бранші при введенні та виймались з тіла з упором на ребро обуха протилежної бранші.

Даними висновку судово психіатричного експерта № 817 від 22 вересня 2015 року, відповідно до якого експертом визначено наступне:

1) У теперішній час ОСОБА_10 не виявляє ознак будь якого психічного розладу, і за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

2) у період часу, до якого відноситься діяння, підозрюваний ОСОБА_10 не виявляв ознак будь якого психічного розладу, і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
3) У теперішній час ОСОБА_10 не виявляє ознак наркологічної залежності, лікування з цього приводу не потребує. (т. 2 а.с. 110-112).

Оглянутими в судовому засіданні речовими доказами: Манікюрними металевими ножицями, вилученими 10 вересня 2015 року при ОМП, які поміщено до криміналістичного пакету № 24370461; Мобільним телефоном чорного кольору марки «NOKIA 200» ІМЕІ № НОМЕР_1 та ІМЕІ № НОМЕР_2 , добровільно наданим 07 жовтня 2015 року ОСОБА_28 (т. 1, а.с. 184); Гаманцем, в якому знаходяться два чека, візитка, 2 (дві) монети по 50 (п`ятдесят) копійок. (т. 2 а.с. 64).

Необхідно також зазначити, що показання потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , суд не покладає в основу даного вироку та не вважає належними та допустимими доказами, оскільки за своїм змістом вони не містять будь-якої інформації саме про обставини події, яка є предметом дослідження цього провадження і лише містять суб`єктивні висновки щодо рис характеру потерпілого ОСОБА_23 (т .2 а.с. 181-190).

Показання свідків ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 суд також не покладає в основу даного вироку та не вважає належними та допустимими доказами, оскільки за своїм змістом вони також не містять будь-якої інформації саме про обставини події, яка є предметом дослідження цього провадження. (т. 2 а.с. 181-190).

Одночасно суд, частково задовольняючі клопотання сторони захисту, не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення:

Дані протоколу слідчого експерименту із застосуванням технічних засобів за участю свідка ОСОБА_32 , від 08 вересня 2015 року, проведеного старшим слідчим СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України ОСОБА_38 , (т. 1 а.с. 162-164); дані протоколу слідчого експерименту із застосуванням технічних засобів за участю свідка ОСОБА_42 від 08 вересня 2015 року, проведеного старшим слідчим СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України ОСОБА_38 (т. 1 а.с. 166-167); дані протоколу огляду місця події від 07 вересня 2015 року, проведеного слідчим СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_43 в приміщенні піцерії «Мамаміа», що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 9-Б, в ході огляду якого виявлено та вилучено: три предмета схожі на ножиці, одна металева ручка, одна теніска білого кольору та одна жилетка чорного кольору, один предмет, схожий на ніж, навушники, по вищевказаним речам призначено молекулярно генетичну експертизи і направлено до НДЕКЦ при ГУМВС України в м. Києві (т. 1, а.с. 148-150); дані протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 07 вересня 2015 року за фотознімками, проведеного о/у ВКР Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_44 за дорученням слідчого, відповідно до якого впізнано труп (№ 2275) невідомого чоловіка, якого було виявлено 06 вересня 2015 року за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 9 Б, як труп ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 2 а.с. 7); Дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 вересня 2015 року, проведеного старшим слідчим СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_38 , відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_10 на представлених фотознімках осіб, а саме, на фото № 1 впізнає особу на ім`я ОСОБА_24 , яка 05 вересня 2015 року близько 23 години 30 хвилин, знаходячись неподалік піцерії «Мамаміа», що по проспекту Перемоги 9-Б в м. Києві разом з ним здійснила напад на ОСОБА_23 та заволоділа майном останнього. (т.1 а.с. 177-178); даними протоколу огляду відеозапису від 20 вересня 2015 року, проведеного старшим слідчим СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_38 , в ході огляду якого оглянуто відео файли на яких зображено 06 вересня 2015 року підозрюваного ОСОБА_10 в магазині АТБ, що по вул. Щусева, 10 в м. Києві (т.1 а.с. 171-174), дані висновку експерта № 272/ц, оскільки вказані документи не містять даних, що встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Таким чином, суд дослідив, оцінив та проаналізував отримані, досліджені і перевірені в судовому засіданні докази в рамках даного судового провадження, та прийшов до переконання, що вина ОСОБА_10 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень є доведеною поза розумним сумнівом. На думку суду, по справі зібрано достатня кількість допустимих та належних доказів на підтвердження такої вини. При цьому, виходячи зі ступеня тяжкості та характеру заподіяного ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_23 тілесного ушкодження, його локалізації, суд дійшов стійкого переконання про наявність в обвинуваченого прямого умислу саме на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_23 та, з урахуванням наслідків у виді смерті останнього, про наявність в діях ОСОБА_10 закінченого складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_10 інкримінованих йому складів кримінальних правопорушень детально перевірені колегією суддів в перебігу судового слідства, проте, виходячи з викладеного вище, вони не знайшли свого підтвердження та цілком спростовані наведеними вище належними та допустимими доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 .

Своїми умисними протиправними діями, які виразилися у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України

Крім того, своїми умисними протиправними діями, які виразилися у вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Саме таким чином суд вважає за необхідне кваліфікувати протиправні дії ОСОБА_10 , адже він позбавляючи життя потерпілого ОСОБА_23 , бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе (заволодіти грошима, телефоном).

При цьому, колегія суддів також керується вимогами п. 10 Постанови ПВС України № 2 від 7 лютого 2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" , виходячи зі змісту якого, у разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу, вимагання, незаконного заволодіння транспортним засобом, дії винного кваліфікуються за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України і статтею, якою передбачено відповідальність за злочинне заволодіння майном (ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 262, ч.3 ст. 308, ч. 3 ст. 312, ч. 3 ст.313, ч. 3 ст. 289 КК).

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_10 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини їх вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення злочинів, позицію потерпілих, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 є рецидив злочинів.

Також при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_10 є раніше судимою особою, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 817 від 22 вересня 2015 року, у період інкримінованих йому правопорушень він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на наркоманію та алкоголізм не страждав та не страждає, не виявляє ознак будь якого психічного розладу, і за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними, даних щодо наявності в обвинуваченого будь-яких хронічних чи тяжких захворювань суду не надано.

Суд при призначенні покарання враховує також відсутність у ОСОБА_10 щирого каяття, відсутність його критичного ставлення до вчиненого, його не бажання спокутувати свою провину перед потерпілими, а також відсутність в обвинуваченого прагнення до відшкодування моральних збитків, заподіяних ним внаслідок кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєних ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, наявність обтяжуючої покарання обставини, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання саме у виді позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі в межах санкцій ч. 4 ст. 187 та п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Крім того в судовому засіданні встановлено, що вироком Ірпінського міського суду Київської області від 01 квітня 2013 року ОСОБА_10 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 (три) роки.

У зв`язку з цим на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком ОСОБА_10 за сукупністю вироків, необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 02 грудня 2014 року.

Саме таке покарання є на переконання суду необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_10 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

В рамках даного кримінального провадження потерпіла ОСОБА_17 звернулася до суду з цивільним позовом про відшкодування шкоди, завданої їй та її малолітній дитині ОСОБА_45 внаслідок скоєння злочину (том 1, а.с.59-66), в якому просила суд стягнути з ОСОБА_10 на її користь моральну шкоду в розмірі 400 000,00 грн.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, вивчивши цивільний позов ОСОБА_17 та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Так, на думку суду обґрунтованою є вимога ОСОБА_17 про стягнення з ОСОБА_10 завданої їй моральної шкоди, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

В обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_17 зазначила, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_10 її позбавлено номального усталеного образу життя, постійне пригадування колишнього чоловіка ОСОБА_23 викликає у неї негативну реакцію, переживання смерті чоловіка є дуже болючим як душевно так і фізично, а усвідомлення неможливості знову побачити чоловіка викликає біль, тривогу, переляк та невпевненість в майбутньому.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями від 27 лютого 2009 року) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Положенням ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що внаслідок вчинення ОСОБА_10 розбійного нападу та умисного вбивства з корисливих мотивів, 05 вересня 2015 року наступила біологічна смерть її чоловіка та батька її малолітньої дитини - ОСОБА_23 , суд, виходячи з наданих доказів, а також із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог ОСОБА_17 про стягнення моральної шкоди, шляхом стягнення на її користь з ОСОБА_10 моральної шкоди в розмірі 300 000 грн. 00 коп. Що стосується решти заявленої суми відшкодування, на переконання суду вона не є доведеною позивачем у розумінні ст. 81 ЦПК України, а цивільний позов не містить посилань ОСОБА_17 на те, з яких міркувань вона виходила, визначаючи саме такий розмір заподіяної їй моральної шкоди.

Арешт на майно обвинуваченого накладено не було. Підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили щодо нього - не встановлено.

У справі було залучено судових експертів, вартість послуг яких по проведенню експертних досліджень склала 4 792 гривні 56 копійок, що суд визнає процесуальними витратами у кримінальному провадженні, а тому зазначена сума грошових коштів підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави. (т. 1, а.с. 7)

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна в дохід держави.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна в дохід держави.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна в дохід держави.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання, призначеного цим вироком ОСОБА_10 , приєднати частину невідбутого ним покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 01 квітня 2013 року, призначивши таким чином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна в дохід держави.

До набрання вироком суду законної сили, щодо обвинуваченого ОСОБА_10 залишити діючим, обраний йому раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Київський слідчий ізолятор".

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з 10 вересня 2015 року, тобто з моменту затримання останнього та початку відрахунку терміну його попереднього ув`язнення.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_10 у строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 10 вересня 2015 року і до моменту набрання даним вироком законної сили за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, що діяли на момент чинності ЗУ №838-VІІІ, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_17 моральну шкоду в розмірі 300 000 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_17 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 4 792 гривні 56 копійок процесуальних витрат, пов`язаних з залученням у кримінальному провадженні судових експертів.

Речові докази та інше майно:

1. Мобільний телефон чорного кольору марки «NOKIA 200» ІМЕІ № 1: НОМЕР_5 та ІМЕІ № 2: НОМЕР_6 , (зберігається в камері зберігання речових доказів Шевченківського РУ ГУ МВС в м. Києві) - передати у володіння та розпорядження потерпілій ОСОБА_17 (т. 1, а.с. 184)

2. Гаманець, в якому знаходяться два чека, візитка, 2 (дві) монети по 50 (п`ятдесят) копійок, бірку з надписом CARLOCOLVCCAI, які поміщено до пакету, вилучені 06 вересня 2015 року під час під час ОМП (зберігаються в камері зберігання речових доказів Шевченківського УП ГУНП в м. Києві) - передати у володіння та розпорядження потерпілій ОСОБА_17 (т. 2 а.с. 1)

3. Металевий предмет, ззовні схожий на підшипник від крана, який на внутрішній поверхні містить особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу, вилучений 10 вересня 2015 року протоколом затримання особи підозрюваного у вчиненні злочину та поміщений до криміналістичного пакету № 2437432 (зберігається в камері зберігання речових доказів Шевченківського РУ ГУ МВС в м. Києві) - знищити. (т. 2, а.с. 3)

4. Збиту в грудку речовину бежевого кольору, яка містить психотропну речовину амфетамін, вилучену 10 вересня 2015 року протоколом затримання підозрюваного у вчиненні злочину, поміщену до криміналістичного пакету № 2437431 (зберігається в камері зберігання речових доказів Шевченківського РУ ГУ МВС в м. Києві) - знищити. (т. 2, а.с. 4)

5. Зрізи нігтів лівої та правої рук ОСОБА_10 , вилучені 10 вересня 2015 року при затриманні підозрюваного ОСОБА_10 та опечатані печаткою «Відділення судово-медичної цитології «Київське міське клінічне бюро судово-медичної експертизи» (зберігаються при матеріалах кримінального провадження) - повернути прокурору для подальшого знищення. (т. 2 а.с. 45).

6. Манікюрні металеві ножиці, вилучені 10 вересня 2015 року при ОМП, які поміщено до криміналістичного пакету № 2437046 та опечатано печаткою Відділення судово-медичної цитології «Київське міське клінічне бюро судово-медичної експертизи» (зберігаються при матеріалах кримінального провадження) - повернути прокурору для подальшого знищення. (т. 2 а.с. 64).

7. Балонову куртку, джинсові штани, резинові капці, футболку, сім карту мобільного оператора "МТС" (зберігається в камері зберігання речових доказів Шевченківського РУ ГУ МВС в м. Києві) - повернути ОСОБА_10 .

8. Грошові кошти в сумі 2 грн. 50 коп. (зберігаються в камері зберігання речових доказів Шевченківського РУ ГУ МВС в м. Києві) - конфіскувати в дохід держави.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії, з урахуванням положень ч.2 ст. 394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Судді: _______________ ОСОБА_1

_______________ ОСОБА_2

________________ ОСОБА_3