ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/807/19 Справа № 205/7761/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського Апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 .
захисник Завгородній
засудженого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2018 року про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2018 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Свої доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи та прийшов до невмотивованого та необгрунтованого висновку про задоволення заяви засудженого.
Суд першої інсмтанції не в повній мірі дослідив дані про особу засудженого, який має лише одне заохочення, яке надано йому адміністраціїєю установи з метою стимулювання подальшої правомірної поведінки засудженого.
Не враховано судом і те, що засудженому адміністрацією установи 27 жовтня 2018 року було відмовлено в застосуванні положень ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.
Заслухавши думку прокурора, який з підтримав свою апеляційну скаргу засудженого та його захисника які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до статті 409 КПК України підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Судовий розгляд визнається неповним у разі, якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення або необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді в суді апеляційної інстанції.
Згідно зі статтею 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Рішення підлягає скасуванню із вказаних підстав лише у разі, коли така невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність або визначення міри покарання.
Проте вказані вимоги закону суд першої інстанції не виконав в повному обсязі.
Згідно з вимогами ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Ст. 6 КВК України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а й кару. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що головною передумовою для застосування ст. 82 КК України є не формальний сплив певного строку покарання, а досягнення цілей покарання, те, що засуджений став на шлях виправлення, і довів це своєю поведінкою і ставленням до праці.
З матеріалів провадження вбачається, що вироком Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2017 року за ч. 2 ст. 263 КК України тьа на підставі ст. 75 КК України призначено іспитовий строк 2 роки. На підставі ухвалли Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2018 року іспитовий строк скасовано та направлено останнього для відбування покарання у виді позбавлення волі.
Проте колегія суддів апеляційного суду вирішуючи питання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням на підставі ст. 82 КК України врахуває те, що ОСОБА_7 засуджений за злочин який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів та йому призначалось з застосуванням положень ст. 69, 75 КК України.
Отже, наведеними даними підтвержуються доводи прокурор про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Тому колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про заміну невідбутого покарання більш м`яким.
Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора та ухвалення нового рішення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурор задовольнити.
Ухвалу Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2018 року про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 скасувати.
Постановити свою ухвалу Дніпровського апеляційного суду якою відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді