Справа №129/2268/18
Провадження №1-кп/127/912/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 12 в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.07.2018 р. за № 0000331, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайсин Вінницької області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2018 р. біля 08.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в с. Бубнівка Гайсинського району Вінницької області поряд з домогосподарством, розташованому по АДРЕСА_2 , вирішив таємно заволодіти коштами, що знаходились в приміщенні житлового будинку, розташованого та території даного домогосподарства.

З цією метою ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою вчинення крадіжки, поєднаної з проникненням у житло, та особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив хвіртку, що була не замкненою, та проник на територію домогосподарства.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 підійшов до житлового будинку та за допомогою знайденої поруч викрутки здійснив відтискання метало-пластикового вікна, після чого проник в приміщення житлового будинку, звідки в одній з кімнат з металевої скриньки, яка знаходилась за диваном, викрав належні ОСОБА_8 кошти в сумі 20800 доларів США банкнотами номіналом по 100 доларів США в кількості 205 штук, номіналом по 50 доларів США в кількості 6 штук, що згідно з курсом НБУ станом на 21.07.2018 р. становить 550626 грн., 100 євро банкнотами номіналом по 50 євро в кількості 2 штук, що згідно з курсом НБУ станом на 21.07.2018 р. становить 3067,62 грн., а також 42500 грн. банкнотами номіналом по 500 грн. в кількості 67 штук та банкнотами номіналом по 200 грн. в кількості 45 штук.

Вищевказані грошові кошти ОСОБА_6 виніс з приміщення будинку та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 596193 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав та суду пояснив, що вчинив злочини за обставин, викладених в обвинувальному акті. Зокрема, він пішов до потерпілої, щоб позичити в неї гроші, але потерпілої вдома не виявилось і він за допомогою викрутки, яку знайшов на подвір`ї, відчинив вікно та заліз до будинку потерпілої. В будинку він знайшов скриньку з грошима, якими і заволодів.

На вчинення злочину його спонукало скрутне матеріальне становище.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що про обставини крадіжки їй не відомо. В липні вона з чоловіком поїхала на базар, а коли вони повернулись, вона побачила розірвану наволочку з червоними плямами. Коли чоловік сказав, що її не чіпав, вона пішла в будинок і виявила зникнення грошових коштів.

Вона з чоловіком тримає велике господарство і періодично здійснює збут сільськогосподарської продукції. Гроші вона збирала на придбання квартири для онуки. На даний час викрадені грошові кошти їй повернуті й вона претензій до обвинуваченого не має.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, думку учасників судового процесу, суд відповідно до 3 ст. 26 КПК України вважає за доцільне дослідити докази, клопотання про дослідження яких було заявлене сторонами кримінального провадження, а саме:

-протокол огляду місця події від 21.07.2018 р., відповідно до якого оглянуто домогосподарство, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , зафіксовано обстановку в ньому та пошкодження вікна;

-протокол затримання особи від 21.07.2018 р., згідно з яким ОСОБА_6 був затриманий ст. слідчим Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області, в ході особистого обшуку ОСОБА_6 було виявлено та вилучено кошти в сумі 20800 доларів США банкнотами номіналом по 100 доларів США в кількості 205 штук, номіналом по 50 доларів США в кількості 6 штук, 100 євро банкнотами номіналом по 50 євро в кількості 2 штук, а також 42500 грн. банкнотами номіналом по 500 грн. в кількості 67 штук та банкнотами номіналом по 200 грн. в кількості 45 штук;

-висновок експерта № 233 від 28.08.2018 р., відповідно до якого кров ОСОБА_6 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО; в слідах на обох фрагментах тканини, представлених на дослідження, знайдена кров людини групи В з ізогемаглютинином анти-А з ізогемаглютинином анти-А і її походження від ОСОБА_6 не виключається.

Аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої, дослідженні згідно з клопотаннями сторін кримінального провадження докази (ч. 3 ст. 26 КПК України), суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину. Зокрема, обвинувачений даної обставини в судовому засіданні не заперечував, надавши суду показання щодо обставин вчинення крадіжки. Крім того, згідно з протоколом затримання ОСОБА_6 в останнього було вилучено викрадені у потерпілої грошові кошти. Суд також приймає до уваги, що в ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено тканину з плямами бурого кольору. Як слідує з висновку проведеної імунологічної експертизи, дані плями є плямами крові, походження яких від ОСОБА_6 не виключається. При цьому суд приймає до уваги, що при наданні пояснень у судовому засіданні обвинувачений повідомив, що при вчиненні злочину він поранився і знайшов шматок тканини, якою витер кров. Таким чином, суд вважає, що показання обвинуваченого щодо обставин вчинення інкримінованого йому злочину є чіткими та послідовними і узгоджуються з наданими стороною обвинувачення доказами.

З показань потерпілої, які не заперечувались обвинуваченим, виливає, що обвинувачений та потерпіла товаришували сім`ями протягом тривалого часу (понад дев`ять років), а тому обвинувачений знав про утримання родиною потерпілої великого господарства та здійснення реалізації сільськогосподарської продукції. Крім того, потерпіла в судовому засіданні повідомила, що напередодні крадіжки обвинувачений звертався до її дочки з проханням позичити йому грошові кошти, однак отримав відмову. До неї з таким проханням обвинувачений не звертався.

За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_6 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якого є вчинення злочину в особливо великих розмірах з проникненням до житла.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, у вчиненому розкаявся, має на утриманні двох малолітніх дітей. Суд враховує, що під час досудового розслідування викрадені у потерпілої речі останній були повернуті.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої потерпілій шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, необхідного і достатнього для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, суд враховує, роз`яснення, надані в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими звернуто увагу судів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Зокрема, в ідповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд також враховує, що у постанові від 10.07.2018 р. (справа № 148/1211/15-к) Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
При цьому Верховним Судом зазначено, що формулювання пункту 1 частини першої статті 66 КК передбачає, що наявність будь-якої з обставин, перелічених в ньому, - тобто, або «з`явлення із зізнанням», або «щирого каяття», або «активного сприяння розкриттю злочину» - означає, що вимогу цього пункту виконано. Таким чином, положення статті 69-1 КК застосовуються, якщо судом установлено будь-яку з обставин, зазначених у пункті 1 частини першої статті 66 КК, та будь-яку з обставин, вказаних у пункті 2 частини першої статті 66 КК.

В ході судового розгляду кримінального провадження було встановлено наявність трьох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої потерпілій шкоди. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено не було. Таким чином, суд приходить до переконання, що в даному випадку наявні правові підстави для застосування положень ч. 1 ст. 69-1 КК України, якою регламентовано, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Тобто, в даному випадку обвинуваченому не може бути призначене покарання, що перевищує 10 років позбавлення волі.

Крім цього, суд враховує, що Верховним Судом у постанові від 15.03.2018 р. (справа № 442/1887/16-к) звернуто увагу на те, що застосування ч. 1 ст. 69 КК можливе у випадку, коли пом`якшуючі обставини настільки знижують тяжкість злочину, що призначення винному покарання в межах санкції було б явно несправедливим. Таким чином, суд враховує конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, і вважає за можливе призначити йому кримінальне покарання з урахуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією кримінального закону.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для застосування при призначенні обвинуваченому покарання положень ч. 1 ст. 75 КК України, тобто для звільнення його від відбування кримінального покарання з випробуванням суд приймає до уваги, висновки, викладені Верховним Судом в постанові від 26.04.2018 р. ( справа № 757/15167/15-к), а саме: відповідно до вимог ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Незважаючи на встановлення в судовому засіданні ряду обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, суд враховує, що обвинуваченим вчинено особливо тяжкий злочин, суд прийшов до переконання про доцільність призначення йому кримінального покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального Кодексу України. Разом з тим, в ході судового розгляду кримінального провадження не було встановлено обставин, які б свідчили, що призначення обвинуваченому реального покарання було б явно не справедливим, а тому вважає, що підстави для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК України відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, та призначити покарання з урахуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: грошові кошти в сумі 20800 доларів США банкнотами номіналом по 100 доларів США в кількості 205 штук, номіналом по 50 доларів США в кількості 6 штук, 100 євро банкнотами номіналом по 50 євро в кількості 2 штук, а також 42500 грн. банкнотами номіналом по 500 грн. в кількості 67 штук та банкнотами номіналом по 200 грн. в кількості 45 штук, металеву скриньку, що знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_8 , залишити останній.

Речові докази: фрагменти тканини, що знаходяться в камері зберігання речових доказів Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області знищити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя-доповідач:

Судді: