ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2657/17 Номер провадження 11-кп/814/341/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000845 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 15.06.2018 року,

за участю
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини справи
Цим вироком ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що 22.02.2017 року, близько 9 год.010 хв., умисно, шляхом підбору ключа, проник до ячейки № НОМЕР_1 камери схову гіпермаркету ТОВ «Епіцентр К» по вул..К.Шосе,41 м. Полтави, звідки таємно викрав товарно матеріальні цінності ТОВ «Епіцентр к» в поліетиленовому пакеті, а саме: 3 замки «MEDIANA» вартістю 270,10 грн. за один на суму 810,30 грн., 3 замки «MEDIANA» вартістю 261,20 грн. за один на суму 783,60 грн., зворотні планки «Latch» в кількості 6 шт., вартістю 33,90 грн. за одиницю на суму 203,40 грн., завіси «Bruno Eurocento» в кількості 18 шт. вартістю 108,78 грн. за одиницю на суму 1958,04 грн., накладки «WC-49 RDA» в кількості 5 шт., вартістю 187,80 грн. на суму 939,00 грн., чим спричинив вказаному гіпермаркету матеріальну шкоду на загальну суму 4 694,34 грн.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого вбачається, що він не згодний з вироком суду в частині кваліфікації його дій. Просить вирок суду щодо нього скасувати та ухвалити новий вирок яким визнати його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді штрафу в межах санкції вказаної статті Закону.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ячейки для зберігання речей в магазині не являються сховищем, а тому суд неправильно кваліфікував його дії за ч.3 ст.185 КК України

Під час апеляційного перегляду підтримав свою апеляційну скаргу.

Позиція інших учасників провадження.
Захисник ОСОБА_9 підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апелянта щодо відсутності в його діях кваліфікуючої ознаки вчинення крадіжки із проникнення у сховище є аналогічними тим, що перевірялись судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Не знайшли вони свого підтвердження й під час апеляційного перегляду вироку суду.

Так, обвинувачений не заперечує встановлених судом фактичних обставин справи, а саме вчинення ним крадіжки чужого майна з ячейки камери схову, що знаходиться в гіпермаркеті «Епіцентр К». Ця обставина підтверджується належними, допустимими, достатніми та взаємо узгодженими доказами які безпосередньо досліджені судом та покладені в основу вироку.

За таких обставин, доводи апелянта щодо неправильної кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України, колегія суддів вважає помилковими.

Так, диспозиція ч. 3 ст. 185 КК передбачає кримінальну відповідальність за крадіжку, поєднану з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або таку, що завдала значної шкоди потерпілому.

Чинний КК України не містить законодавчої дефініції поняття «сховище», але його тлумачення дається в усталеній судовій практиці та в доктрині кримінального права.

Зокрема, висновки суду щодо наявності в діях обвинуваченого кваліфікуючої ознаки «проникнення у сховище» повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду. Зокрема, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 оку (Справа № 569/1111/16-к Провадження № 13-14кс18) зазначено, що дії особи, яка шляхом вільного доступу вчиняє дії спрямовані на заволодіння чужим майном, що зберігається в місці з обмеженим доступом (наприклад, службові приміщення, відокремлені секції магазину з обмеженим доступом, касові апарати, сейфи, тощо) мають бути кваліфіковані як поєднані з проникненням у інше приміщення чи сховище.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що ячейка № 137 камери схову ТОВ «Епіцентр К» виконувала роль сховища, на що вказує її фактичне використання для зберігання майна. Крім того, ця ячейка була спеціально відведена для тимчасового зберігання матеріальних цінностей, оскільки вона перебувала на балансі підприємства, зачинялася на ключ і була піддана загальній охороні приміщення для позбавлення стороннього доступу до її вмісту. Обвинувачений ОСОБА_7 не є працівником гіпермаркету та не мав права доступу до вмісту охоронюваної ячейки. При цьому, колегія суддів вважає, що спосіб обраний ОСОБА_7 для викрадення чужого майна - шляхом підбору ключа до камери схову, свідчить про його наміри та умисел на незаконне проникнення з метою крадіжки чужого майна до сховища, яким є ячейка № 137 ТОВ «Епіцентр К».

За таких обставин, суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище.

З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо необхідності скасування вироку суду в зв`язку з неправильною кваліфікацією його дій. Крім того, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги щодо скасування вироку суду та ухвалення судом апеляційної інстанції нового вироку, з підстав, наведених в апеляційній скарзі не узгоджуються з вимогами ст.420 КПК України.

Як вбачається зі змісту вироку, суд дотримався вимог статей 50,65 КК України та обґрунтувавши своє рішення, призначив обвинуваченому мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч.3 ст.185 КК України. Колегія суддів погоджується з судом, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Також колегія суддів вважає, що суд належним чином обґрунтував своє рішення про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

За таких обставин, апеляційні вимоги щодо призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу колегія суддів вважає безпідставними, оскільки таке покарання не передбачене санкцією ч.3 ст.185 КК України.

Під час апеляційного перегляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 15.06.2018 року щодо нього без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4