КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу директора ТОВ «СТАТУС ГРУПП ПЛЮС» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих головного слідчого управління Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках в тому числі і ТОВ «СТАТУС ГРУПП ПЛЮС» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 відкриті в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять, за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету.
Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.
В апеляційній скарзі директор ТОВ «СТАТУС ГРУПП ПЛЮС» ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотанні прокурора про арешт майна відмовити. Так, апелянт зазначає про відсутність підстав для застосування відносно ТОВ «СТАТУС ГРУПП ПЛЮС» такого обмежувального заходу, посилаючись на ті обставини, що діяльність даного товариства є законною та ніяк не пов`язана з кримінальним провадженням № 0003630. Висновки слідчого судді з приводу того, що грошові кошти, які містяться на арештованих рахунках відповідають критеріям ст. 98 КПК України, апелянт вважає безпідставними, оскільки на його думку надані суду матеріали не містять жодних підстав і підозр вважати, що вони набуті незаконним шляхом, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту, що встановлюється під час досудового розслідування.

Також, представник ТОВ «СТАТУС ГРУПП ПЛЮС», адвокат ОСОБА_5 , подала клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді посилаючись на ті обставини, що посадові особи вказаного товариства не були повідомлені про дату розгляду клопотання прокурора про арешт майна, а копію постановленого судом рішення отримали 01 листопада 2018 року.
Прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, а тому, виходячи з положень ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, яка підтримала подану апеляційну скаргу і просила її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши вимоги апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся без повідомлення його власника та представника, колегія суддів погоджується з доводами представника про поважність причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого суддя, у зв`язку з чим вважає за необхідне поновити його.
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність і необґрунтованість постановленого судом рішення, то слід зазначити наступне.

Виходячи з положень ст. 404 КПК України, перегляд судового рішення здійснюється лише в межах поданої апеляційної скарги та лише щодо ТОВ «СТАТУС ГРУПП ПЛЮС».
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, в ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.
При цьому, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Надані прокурором матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «СТАТУС ГРУПП ПЛЮС» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 відкриті в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або можуть бути об`єктом кримінально протиправних дій чи набутими кримінально-протиправним шляхом, що вказує на їх відповідність критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вказане майно має ознаки речових доказів.

Так, управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003630 від 13 листопада 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 205 КК України.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, в ході досудового розслідування було встановлено низку СГД з ознаками фіктивності, створених/придбаних з метою прикриття незаконної діяльності, реквізити яких використовуються в незаконних фінансових операціях, серед яких: ТОВ «Крамстайл», ТОВ «Віннексперт», ТОВ «Бівактранс», ТОВ «Солар Прайм» та інші.
Також, було встановлено, що службові особи підприємств реального сектору економіки, шляхом внесення неправдивих відомостей щодо фактичних покупців ТМЦ, вчиняють пособництво невстановленим на теперішній час особам, які використовуючи реквізити підприємств з ознаками фіктивності, створюють ланцюги формування податкового кредиту з ПДВ та як наслідок фактичного ненадходження коштів до бюджету в особливо великих розмірах.
В ході досудового розслідування було виявлено ряд суб`єктів господарювання, які невстановленими слідством особами задіяні до незаконних схем формування податкового кредиту, до числа яких входить і ТОВ «СТАТУС ГРУПП ПЛЮС».
У своїй діяльності ТОВ «СТАТУС ГРУПП ПЛЮС» використовує банківські рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 відкриті в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Постановою старшого слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 05 жовтня 2018 року грошові кошти, що знаходяться на вказаних банківських рахунках визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003630.
Встановивши вище зазначені обставини, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для задоволення клопотання прокурора, оскільки сукупність наданих ним матеріалів доводить наявність правових підстав для накладення арешту на грошові кошти ТОВ «СТАТУС ГРУПП ПЛЮС», які знаходяться на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 відкритих в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак, подана апеляційна скарга, за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Задовольнити клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора четвертого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих головного слідчого управління Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках втому числі і ТОВ «СТАТУС ГРУПП ПЛЮС» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 відкриті в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», залишити без зміни, а апеляційну скаргу директора ТОВ «СТАТУС ГРУПП ПЛЮС» ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/620/2019 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1