Ухвала
Іменем України
8 січня 2019 року

м. Київ
справа № 459/2094/17
провадження № 51-37 ск 19
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши спільну касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 22 грудня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 6 листопада 2018 року щодо ОСОБА_6 ,

встановив:

Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 22 грудня 2017 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за частиною 1 статті 289 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за частиною 1 статті 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом часткового складання покарань ОСОБА_7 за сукупністю злочинів призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Згідно з вимогами статті 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання та встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки та покладено обов`язки передбачені статтею 76 КК.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати та вирішено питання щодо речових доказів.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_4 6 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 3 000 грн моральної шкоди.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 6 листопада 2018 року вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 22 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
У касаційній скарзі потерпілий та його представник просять скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд в суд апеляційної інстанції. Посилаються на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.
Перевіривши касаційну скаргу потерпілого та його представника на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до частин 2, 3, 4 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування, визначених у статті 438 КПК.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як убачається зі змісту касаційної скарги потерпілий та його представник вказуючи на незаконність судових рішень посилаються на мякість призначеного покарання засудженому та неправильне застосування статті 75 КК при призначенні покарання, при цьому не наводять підстав, які унеможливлювали суд застосувати таку норму кримінального закону.

Крім того, потерпілий та його представник в обґрунтування своєї позиції вказують на істотні порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону, однак не зазначають зміст таких порушень та не наводять належних підстав для скасування судових рішень.

До того ж, вимоги потерпілого та його представника стосуються ухвали суду апеляційної інстанції, однак зі змісту касаційної скарги убачається, що вони також вказують на незаконність вироку районного суду, чим допустили неузгодженість своєї позиції.
Тобто, у касаційній скарзі особа має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанції при їх постановленні, та навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Також вказуючи на невмотивованість ухвали апеляційного суду потерпілий та його представник не зазначають, які вимоги кримінального процесуального закону було порушено цим судом та не наводять обґрунтувань своєї позиції з урахуванням статті 419 КПК.
Крім того, у прохальній частині касаційної скарги потерпілий та його представник просять скасувати ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 19 грудня 2017 року, яка не долучена до касаційної скарги та не є предметом оскарження у цьому кримінальному провадженні.
Таким чином, недодержання потерпілим вимог, передбачених статтею 427 КПК України, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
Враховуючи наведене та керуючись статтею 5, частиною 1 статті 429 КПК України, Суд

постановив:
Спільну касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 22 грудня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 6 листопада 2018 року щодо ОСОБА_6 ,залишити без руху, надавши п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3