У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

02 січня 2019 року м. Рівне

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1 , розглянувши апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 та захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Володимир - Волинського міського суду Волинської області (далі суду) від 01.08.2018 року у кримінальному провадженні № 0000077,

в с т а н о в и в:
Цим вироком ОСОБА_2 та ОСОБА_4 визнані винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн. кожній. Крім того, їх визнано невинуватими у пред`явленому обвинувачені за ч.3 ст.368 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю їх винуватості у вчиненні даного злочину.

На вирок суду, захисники обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, які не відповідають вимогам ст.396 КПК України.

Так, апелянт ОСОБА_3 , в прохальній частині апеляційної скарги просить вирок суду щодо ОСОБА_2 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України. Свої вимоги мотивує тим, що судом було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема, апелянт покликається на порушення судом вимог ч.ч.11,12 ст.290 КПК України, а саме покликання суду на матеріали оперативно розшукової справи, які були надані суду лише на стадії судового слідства. Проте, які саме докази у зв`язку з цим, має дослідити суд апеляційної інстанції, апелянт не зазначає. Між тим, за змістом засади безпосередності дослідження доказів, (ст.23 КПК України), суд апеляційної інстанції не може дати іншу оцінку доказам, які дав суд першої інстанції не дослідивши їх безпосередньо.

Апелянт захисник ОСОБА_6 , в прохальній частині апеляційної скарги просить „Скасувати частково вирок суду, в частині визнання ОСОБА_4 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та виправдати її на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю її винуватості у вчиненні даного злочину. Тобто, апелянт поставив вимогу, яка не передбачена ст.407 КПК України.

Крім того, покликаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, апелянт не зазначає, які саме докази має дослідити суд, на підтвердження його доводів (ст.23 КПК України).

У відповідності до вимог ч.1 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.399 КПК України, суддя-доповідач, -

у х в а л и в:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 1 серпня 2018 року залишити без руху.

Надати апелянтам п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків апеляційних скарг, який починає вираховуватись з дня отримання даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду ОСОБА_1