Ухвала
Іменем України
04 березня 2019 року
м. Київ
справа № 226/6922/18
провадження № 51-10282ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 ,
встановив:
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений не погоджується з постановленими щодо нього судовими рішеннями.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 грудня 2018 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків 15 днів з дня отримання копії ухвали.
У межах наданого строку засуджений повторно звернувся з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, не усунув.
Зокрема, засуджений у касаційній скарзі, як і попереднього разу, в порушення п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК України не зазначає у касаційній скарзі, які саме судові рішення він оскаржує, що перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.
Крім того, засуджений, вказуючи у касаційній скарзі на необхідність перекваліфікації його дій за ч. 3 ст. 187 КК України, доводів на обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність як підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення з урахуванням положень ст. 413 цього Кодексу, як і попереднього разу, у касаційній скарзі не наводить.
Натомість засуджений знову в обґрунтування незаконності оскаржуваних судових рішень заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також, як убачається зі змісту повторно поданої касаційної скарги, вимоги засудженого до касаційного суду про направлення справи на додаткове розслідування або перекваліфікацію статті, за якою його засуджено, є альтернативними, що знову не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК України.
Відповідно до ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, засуджений у касаційній скарзі, як і попереднього разу, не зазначає, що суд касаційної інстанції має зробити з оскаржуваними судовими рішеннями за наслідками розгляду його касаційної скарги.
Згідно ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З огляду на те, що засудженим не були виконанні вимоги попередньої ухвали, його касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3