Єдиний унікальний номер 201/9551/18
Єдиний унікальний № 201/9551/18
Провадження №1-кс/201/2152/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2018 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю представника скаржника: ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська скаргу Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена такої організації ОСОБА_3 про визнання незаконним його затримання, встановлення фактів порушення положень «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», та стягнення з Державного бюджету України грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди та судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:
Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» звернулась до суду із вказаною скаргою.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від 23.10.2018 року у відкритті провадження за вказаною скаргою було відмовлено.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19.11.2018 року зазначена ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від 23.10.2018 року була скасована, а справа повернута до суду першої інстанції для прийняття процесуального рішення.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від 23.10.2018 року було по даній справі заявлено самовідвід, а справа передана до канцелярії суду для виконання вимог ст. 35 КПК України.
Згідно протоколу повторного автоматичного визначення слідчого судді провадження за скаргою Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена такої організації ОСОБА_3 було передано слідчому судді ОСОБА_1 .
У своїй скарзі Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», посилаючись на те, що 12.06.2018 року впродовж двох годин з 12:00 год. до 14:00 год. ОСОБА_3 був позбавлений волі, підданий нелюдському і такому, що принижує гідність, поводженню з боку прокурора ОСОБА_5 і його підлеглого, звинувачений у вчиненні невідомо якого правопорушення, був незаконно затриманий з 12:00 год. до 14:00 год. без повідомлення про причини і про підстави затримання, був незаконно затриманий з 12:00 год. до 14:00 год. без складення жодного процесуального документу, без повідомлення родичів про затримання. У зв`язку із чим, із наведенням власного обґрунтування, Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» заявляє наступні вимоги:
1.Постановити, що було порушення статті 3 Конвенції у зв`язку з незаконним затриманням із застосуванням сили з боку прокурора ОСОБА_5 та застосування насильства з боку працівників поліції ОСОБА_6 і його підлеглих.

2.Постановити, що було порушення пункту 1 статті 5 Конвенції у зв`язку з незаконним затриманням із застосуванням сили з боку прокурора ОСОБА_5 та застосування насильства з боку працівників поліції ОСОБА_6 і його підлеглих без складання відповідних процесуальних документів та без повідомлення родичів про затримання ОСОБА_3 .
3.Постановити, що було порушення пункту 5 статті 5 Конвенції.

4.Постановити, що було порушення статті 8 Конвенції у зв`язку з незаконним затриманням гр. ОСОБА_3 в кабінеті прокурора ОСОБА_5 та у зв`язку із застосуванням сили з боку прокурора ОСОБА_5 .

5.Постановити, що було порушення статті 13 Конвенції у зв`язку із відсутністю ефективного засобу юридичного захисту прав гр. ОСОБА_3 в національному органі - в органі національної поліції України.

6.Визнати затримання ОСОБА_3 12 червня 2018 року особистопрокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 у своєму кабінеті з 12:00 години до 14:00 години - незаконним.
7.Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі еквівалентній 40000 (сорок тисяч) євро.

8.Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 судові витрати пов`язані з явкою до суду у вигляді компенсації за відрив від звичайних занять за всі дні коли ОСОБА_3 з`являвся до суду.

ОСОБА_3 у судовому засіданні вказану скаргу підтримав в повному обсязі, та просив її задовольнити по мотивам, що викладені у такій скарзі.
Заслухавши доводи учасників провадження, та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Частино 1 ст. 206 КПК визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Перевіряючи законність затримання ОСОБА_3 слідчий суддя вказує, що правомірність такого позбавлення свободи вже було предметом судового розгляду.
Зокрема, затримання громадянина ОСОБА_3 12.07.2018 року о 14.00 год. визнано незаконним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2018 року по справі № 299/8392/18 (2-а/199/163/18).
Так само, постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2018 року (справа 201/11647/18, провадження 3в/201/30/2018) затримання ОСОБА_3 12.07.2018 року о 14.00 год. в кабінеті першого заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 було визнано незаконним.

Таким чином, обставина затримання громадянина ОСОБА_3 вже були предметом судового розгляду, і таке затримання визнано національними судами незаконним.

Разом із цим, з диспозиції норм ст. 206 КПК України вбачається, що до компетенції слідчого судді віднесено вирішення у процесуальній спосіб лише питання щодо звільнення особи, яка затримана або утримується органом державної влади чи службовою особою без належних на це правових підстав, або вирішення слідчим суддею питання забезпечення додержання прав особи, яка тримається під вартою.
Враховуючи те, що на час розгляду скарги громадянин ОСОБА_3 вже не є затриманим, під вартою не перебуває, а тому у слідчого судді відповідно відсутні підстави щодо постановлення ухвали про звільнення такої особи, або про забезпечення додержання її прав як особи, яка тримається під вартою.
Відтак, з огляду на наведене, в задоволені скарги в цій частині слідчий суддя відмовляє, оскільки громадянин ОСОБА_3 на час розгляду скарги не є особою, свобода якої обмежена, його затримання вже визнано органами судової влади незаконним, а вирішення будь-яких інших питань з цього приводу не охоплюється компетенцією слідчого судді, яка визначена нормами КПК України.
Щодо вимог про встановлення порушення норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та стягнення грошових коштів із Державного бюджету України в рахунок відшкодування моральної шкоди та судових витрат, пов`язаних із явкою до суду, слідчий суддя зазначає, що згідно п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
При цьому положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Тобто, заявлені вимоги про встановлення фактів порушення норм Конвенції з одночасним стягненням грошових сум в порядку відшкодування моральної шкоди та судових витрат, можуть розглядатись в своїй сукупності у судовому порядку лише при розгляді відповідного питання про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.При цьому реалізації гарантованого особі права на захист особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб, способами встановленими ЦК України, у тому числі у вигляді відшкодування шкоди, здійснюється не слідчим суддею, а судом в межах процедури розгляду цивільних справ, в порядку передбаченому Цивільно-процесуальним кодексом України із застосуванням положень названого Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Слідчий суддя вказує, що відповідно до ч. 2. ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Таким чином, зазначеною нормою процесуального закону визначений вичерпний перелік процесуальних рішень, які відносяться до компетенції слідчого судді при розгляді скарги на дії або бездіяльність слідчого та/або прокурора, у тому числі під час досудового розслідування.
З огляду на наведене, вимоги скарги у вказаній частині, не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги не віднесені до компетенції слідчого судді. Означене не позбавляє права особи на звернення до суду із відповідними вимогами у вищевказаному слідчим суддею порядку.
На підставі викладеного, керуюсь ст. 19 Конституції України, ст. ст. 3, 26, 206, 307, 303, 306, 307 КПК України, Законом України Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
1. В задоволені скарги Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена такої організації ОСОБА_3 про визнання незаконним його затримання, встановлення фактів порушення положень «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», та стягнення з Державного бюджету України грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди та судових витрат, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії такої ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1