Постанова

Іменем України
13 грудня 2018 року

м. Київ
Справа № 342/352/16-к
Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/779/95/2018

Провадження № 51 6057 км 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5

розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062 від 19 березня 2016 року, щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Гвіздець Коломийського району Івано-Франківської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що на підставі ст. 89 КК України судимості не має,
за ст. 187 ч. 1 КК України,
за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката

ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2018 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 187 ч. 1 КК України із застосуванням

ст. 69 ч. 1 КК України до покарання у виді арешту на строк 5 місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 вказано рахувати з часу його затримання в порядку виконання вироку.
Прийнято рішення щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 18 березня 2016 року приблизно о 20 годині 30 хвилин на вул. Шевченка біля Острівецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області з метою заволодіння чужим майном вчинив напад на односельця ОСОБА_8 , в ході якого завдав останньому два удари рукою в обличчя та один удар ногою в область грудної клітки, заподіявши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після чого, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_8 внаслідок застосування до нього фізичного насильства, ОСОБА_6 заволодів майном потерпілого, а саме срібним ланцюжком та срібним хрестиком, чим заподіяв матеріальну шкоду на суму 202 гривні 50 копійок.
Вироком Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2018 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 за апеляційною скаргою прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_9 у частині призначеного покарання скасовано і постановлено новий вирок, яким за

ст. 187 ч. 1 КК України ОСОБА_6 призначено покарання із застосуванням ст. 69 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 вказано рахувати з часу його затримання в порядку виконання вироку.
У решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , діючи в інтересах засудженого

ОСОБА_6 ,просить вирок апеляційного суду змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості і призначити ОСОБА_6 покарання у виді арешту на строк 5 місяців. Зазначає, що судом апеляційної інстанції при призначенні покарання в повній мірі не було враховано те, що ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітніх дітей, його відношення до вчиненого, має постійне місце проживання, наявність обставин, які пом`якшують покарання, незначний розмір шкоди та думку потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні. Крім того, захисник указує на те, що суд апеляційної інстанції не врахував, що ОСОБА_6 є інвалідом другої групи, потребує подальших хірургічних втручань та стаціонарного лікування, припинення яких призведе до погіршення стану здоров`я. Крім того, вважає, що рішення апеляційного суду щодо призначеного покарання є невмотивованим.
Заперечень на касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 від учасників судового провадження не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні вважав касаційну скаргу необґрунтованою і просив залишити її без задоволення, а судове рішення без зміни.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація вчиненого за ст. 187 ч. 1 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
При призначені покарання ОСОБА_6 за ст. 187 ч. 1 КК України суд апеляційної інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як убачається зі змісту вироку, суд апеляційної інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також його суспільну небезпеку, дані про особу ОСОБА_6 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності та на підставі ст. 89 КК України є несудимим, негативно характеризується за місцем проживання, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, є інвалідом другої групи, розлучений.
Апеляційний суд також визнав обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування шкоди та, врахувавши думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, дійшов правильного висновку про те, що зазначені обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і дають підстави для застосування положень ст. 69 ч. 1КК України.
Разом з тим, врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання, ніж те, яке було призначено судом першої інстанції, і призначив йому покарання із застосуванням ст. 69 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, мотивувавши таке рішення.
Покарання, призначене ОСОБА_6 судом апеляційної інстанції, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, воно відповідає вимогам ст. 65 КК України. Переконливих доводів, які б спростовували висновки апеляційного суду щодо призначеного покарання у виді позбавлення волі за матеріалами провадження не встановлено.
Питання звільнення засуджених від покарання за хворобою може бути вирішене місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, в порядку статей 537, 539 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_7 не знаходить.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд
ухвалив:
Вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3