В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 354/112/19

Провадження № 1-кп/348/244/19

22 березня 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Надвірна обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості, які в порядку визначення підсудності надійшли з Івано-Франківського апеляційного суду, в кримінальному провадженні № 0000005 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Обертин, Тлумацького району, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні не має нікого, інваліда 3 групи, з спеціальною технічною освітою, громадянина України, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Злочин ним вчинено при наступних обставинах:

Близько 20 років назад під час розкопки траншеї на території своєї земельної ділянки, що по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 знайшов предмет зовні схожий на ніж, який згодом почистив від іржі та зберігав по місцю свого проживання. 05 січня 2019 року він приїхав в м. Яремче з метою продажу даного ножа. Неподалік пожежної частини, що по вул. Свободи в м. Яремче працівниками Яремчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області у нього було виявлено та вилучено предмет зовні схожий на ніж, який він незаконно носив біля себе, без передбаченого законом дозволу. Згідно висновку експертизи № СЕ-19/109/10/-32ХЗ/19 від 28.01.2019 року наданий на дослідження ніж, який вилучений у ОСОБА_4 , відноситься до холодної зброї колючо-ріжучої дії та виготовлений на основі кортика офіцерів Вермахту зразка 1935 року, промислового виробництва (Німеччина), який є військовою (бойовою) холодною зброєю колючо-ріжучої дії.

Під час досудового розслідування 30 січня 2019 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України.

Угода про визнання винуватості містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 263 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, погоджують вид і розмір покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив таку угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, обставин його вчинення не спростував та ствердив про добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив дану угоду затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозуміло.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Захисник також просить про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим.

Прокурор також підтвердив, що угода з обвинуваченим ОСОБА_4 укладена добровільно.

Заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України. Вказаний злочин, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Внаслідок вчинення злочину шкоду завдано суспільним інтересам.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.

Поясненнями сторін угоди встановлено, що ОСОБА_4 уклав угоду про визнання винуватості добровільно, беззастережно визнавши свою вину у вчиненому злочині, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, в обсязі пред"явленої підозри, дав згоду на застосування до нього узгодженого виду та розміру покарання.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на їх основі може бути ухвалений вирок, постільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 . Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який у вчиненому щиро кається, активно сприяв у розкритті злочину, до кримінальної відповідальності притягуються вперше, на обліку в лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, по місцю проживання харктеризуються позитивно.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого - відсутні.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження даної угоди.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні в розмірі 1573 грн., пов`язані з проведенням в ході досудового розслідування судової експертизи, обвинуваченим відшкодовано в добровільному порядку.

Питання речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 30 січня 2019 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Надвірнянської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речовий доказ по даному кримінальному провадженні - кортик, який знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Яремчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1