Дата документу 15.02.2019 Справа № 554/1047/19
Провадження №1-кс/554/2344/2019
УХВАЛА
іменем України
15 лютого 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, стосовно невнесення відомостей до ЄРДР по заяві про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.364, 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2019 року заявник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, в якій просив визнати незаконною бездіяльність начальника Слідчого Управління ТУ ДБР м.Полтава ОСОБА_5 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення відносно заявника кримінального правопорушення; зобов`язати службових осіб слідчого відділу Слідчого Управління ТУ ДБР м.Полтава внести відомості про скоєні щодо заявника кримінальні правопорушення, передбачені ст.364, ст.366 КК України службовими особами Криворізького ВП ГУНП України в Дніпропетровській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань та провести повний та всебічний розгляд заяви відповідно до КПК України. Скарга мотивована тим, що заявник звернувся з письмовою заявою до Територіального управління Державного бюро розслідувань, у якій просив притягнути до кримінальної відповідальності винних посадових осіб Криворізького ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, які використовуючи своє службове становище, штучно створили докази винуватості заявника, сфальсифікували документи, а саме долучили о матеріалів приватизаційної справи кв. АДРЕСА_1 невідомий документ, а потім, достовірно знаючи про те, що заявник є суддею Жовтневого районного суду м. Кривого рогу, незаконно внесли відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР та проводили по ньому незаконно розслідування. На думку заявника, службові особи чинили відносно заявника кримінальне правопорушення, передбачене ст.364 КК України, а саме зловживання владою або службовим становищем, та ст.366 КК України службове підроблення, що призвело до невиправних, тяжких наслідків, матеріального та морального характеру, а саме моральних страждань, підрив честі та гідності, втрати поваги та авторитету колег, рідних та близьких. Не зважаючи на вимоги кримінального процесуального законодавства, відомості про скоєні правопорушення до ЄРДР не внесені.

На адресу заявника надійшов лист за №904/02-2 від 22.01.2019 року, в якому повідомлено, що подана заявником заява по суті ґрунтується на суб`єктивній оцінці як особи, яка притягається до кримінальної відповідальності щодо допустимості доказів у кримінальному провадженні.

Заявник вважає, що вказані у заяві факти в сукупності свідчать про достатні підстави для внесення відомостей до ЄРДР, проте жодних дій, спрямованих на внесення відомостей про вчинення злочину до ЄРДР та початку досудового слідства не вчинялось. На підставі викладеного, а також доводів, викладених у скарзі, заявник просить скаргу задовольнити.

У судовому засіданні, призначеному в режимі відеоконференції, заявник та представник заявника - адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Від представника Територіального управління, розташованого у м.Полтаві, 14.02.2019 року на адресу суду надійшла заява про розгляд без участі, у якій заперечував проти задоволення скарги у зв`язку з її безпідставністю. Вказано про те, що безпідставними є твердження заявника та його захисників про встановлені ними під час ознайомлення із матеріалами кримінального провадження чисельних порушень, зокрема те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проводилось із порушенням правил підслідності, неналежними суб`єктами здійснювався збір доказів, в подальшому не було вжито заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, не накладено арешт на вилучені документи в той час, як, на думку заявника, необхідно було застосувати таких захід. Крім того, вважав, що фактично в заяві надана суб`єктивна оцінка особи, яка притягається до кримінальної відповідальності щодо допустимості доказів у кримінальному провадженні, і шляхом подання заяви про злочин заявник вимагає надання оцінки цим доводам іншими органами, що суттєво протирічить принципам змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та безпосередності дослідження, що є неможливим поза судовим розглядом. На підставі викладеного, просив залишити скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності слідчого.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає відмовити у задоволенні скарги з таких підстав.

Відповідно до положень ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Як вбачається з матеріалів скарги, та встановлено в судовому засіданні, заявник звернувся до Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Києві, із заявою від 25.12.2018 року про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст.214 КПК України та просив внести відомості до ЄРДР за ознаками ст.ст.364 ч.2, 366 ч.3 та ст.366 ч.2 КК України, розпочати за даними фактами досудове розслідування; притягнути до кримінальної відповідальності службових осіб Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Відповідно до змісту вказаної заяви заявник ОСОБА_3 зазначав, що з березня 2001 року він працює на посаді судді Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу. 12.01.2017 року на підставі рапорту т.в.о. начальника ВКП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 та доданих до нього документів журналістського розслідування з мережі Інтернет до ЄРДР були внесені відомості та розпочато кримінальне провадження №0000060 за ч.1 ст.358 КК України. У вказаній заяві вважав дії службових осіб СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області такими, що порушують вимоги КПК України щодо підслідності кримінального провадження, збирання доказів та отримання інформації у кримінальному провадженні, а також зазначав про фальсифікацію слідчими процесуальних документів та доказів, зокрема довідки про склад сім`ї заявника, яку, на переконання заявника, посадові особи органу досудового розслідування долучили до матеріалів справи і можливо самі її виготовили. Заявник вважає, що всі слідчі та процесуальні дії під час досудового розслідування проводились відносно нього як судді, що є порушенням предметної підслідності, а тому посадові особи СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області явно перевищили цим свої службові повноваження, а начальник відділу ОСОБА_7 вчиняв процесуальні дії, не маючи на це жодних повноважень, оскільки відомості про нього як про особу, яка проводила розслідування, не були внесені до ЄРДР.

У зв`язку з цим, заявник просив внести відомості до ЄРДР та притягнути до кримінальної відповідальності винних осіб (а.с.3-14).

Відомості, викладені у заяві, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п.2.2 розділу ІІ положення).

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявник вказував на те, що зазначені в заяві дії посадових осіб правоохоронного органу щодо можливого, на його думку, службового підроблення в рамках кримінального провадження №0000060 підлягають кваліфікації за ст.ст.364 ч.2, 366 ч.3 та ст.366 ч.2 КК України.

Фактично доводи ОСОБА_3 зводяться із незгодою з діями слідчих під час проведення досудового розслідування та лише під час розгляду справи по суті докази можуть бути визнані допустимими чи недопустимими.

Таким чином, доводи заявника у заяві від 25.12.2018 року є його особистою оцінкою дій посадових осіб і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України.

Так, заявник не позбавлений права подавати у кримінальному провадженні клопотання про визнання доказів недопустимими, що є формою реалізації процесуальних прав останнього з метою забезпечення належної правової процедури.

Не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Як вбачається з матеріалів скарги, уповноваженим органом досудового розслідування в межах компетенції заявнику було надано відповідь та роз`яснення.

Так, листом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, №904/02-2 від 22.01.2019 року на звернення ОСОБА_3 , що надійшло 02.01.2019 року щодо внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, вчинені службовими особами слідчого відділу Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області та Криворізької місцевої прокуратури №3 надано відповідь, згідно якої повідомлено про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування, оскільки заява не містить достатніх об`єктивних даних, які б вказували на вчинення кримінальних правопорушень, а зазначені у зверненні обставини є питанням належності та допустимості доказів у кримінальному провадженні (а.с.15).

Таким чином, незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 25.12.2018 року повідомленням про вчинення посадовими особами кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.364 ч.2, 366 ч.3 та ст.366 ч.2 КК України, проте остання за своїм змістом в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки в заяві викладена суб`єктивна оцінка заявника, як особи, що притягується до кримінальної відповідальності, щодо допустимості доказів у кримінальному провадженні, а це, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Також слід зауважити, що посилання заявника на вимоги ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до якої відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається, не є підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР, якщо така заява не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки ця норма стосується лише процедури прийняття такої заяви.

Отже, матеріалами справи підтверджується, та згідно наведених вище норм законодавства за вказаним повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, не було порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.

Згідно з вимогами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви заявника ОСОБА_3 від 25.12.2018 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 214, 303-307, 309 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, стосовно невнесення відомостей до ЄРДР по заяві про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.364, 366 КК України- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 19.02.2019 р.

Слідчий суддя: ОСОБА_1