Житомирський апеляційний суд
Справа №296/809/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 06 лютого 2019 року,

за участю: прокурора ОСОБА_8 ,
адвоката ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 просить вище зазначену ухвалу скасувати, як незаконну, та постановити нову ухвалу відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Свою апеляційну скаргу мотивує, тим що слідчий суддя постановив оскаржувану ухвалу не у спосіб, що визначений законом, тобто всупереч нормам ч.2 ст.376 КПК України, яка грубо порушує права та інтереси затриманого та призвела до обрання відносно нього незаконного запобіжного заходу. Так, судове рішення слідчим суддею постановлено з власної ініціативи, перебравши на себе функції обвинувачення, що є неприпустимим, оскільки слідчим подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а не строку тримання під вартою. Крім того, у своєму клопотанні слідчий не зазначив такі неспростовані презумпції, а маючи намір ввести в оману суд, приховати свою бездіяльність, обгрунтував своє клопотання сфальсифікованими доказами та неспроможними припущеннями, що і два місяці тому. Звертає увагу на те, що слідчий суддя не врахував, що у клопотанні вкотре не зазначені обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з?явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою як це визначено в ч.3 ст.199 КПК України. Відсутні докази того, що ОСОБА_7 має вчинити інші корисливі злочини. Суд відповідної юрисдикції мав би перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою. Невизнання підозрюваним інкримінованого діяння не може бути підставою для обрання запобіжного заходу - тримання під вартою.
Згідно оскарженої ухвали, слідчим суддею Корольовського районного суду м.Житомира від 06 лютого 2019 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 ..
Продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 07.04.2019 року включно.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_6 на підтримку своєї апеляційної скарги, заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката не підлягає до задоволення з таких підстав.
Так, відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно із ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров?я підозрюваного; міцність соціальних зв?язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий судця, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Прокурором та слідчим доведено, що заявлені ними в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися й виправдовують тримання ОСОБА_7 під вартою .
На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, вирішуючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Згідно клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою зазначено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні зареєстрованому в ЄРДР за №0001078 від 14.03.2018 за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
11.10.2018 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
12.10.2018 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави, терміном до 09.12.2018.
У подальшому, 05.12.2018 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування - до 09.02.2019.
На переконання слідчого, раніше існуючі ризики не зменшилися, перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, знищити інформацію, приховати чи спотворити речі, які мають значення у провадженні, а саме ті, які не виявлені під час проведення обшуків, а також продовжувати вчиняти умисні, з корисливих мотивів кримінальні правопорушення.
Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 закінчується, однак завершити досудове розслідування до встановленого строку неможливо, оскільки необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, а тому слідчий просить продовжити строк тримання підозрюваного під вартою в межах строку досудового розслідування.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя ретельно перевірив доводи викладені у клопотанні про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та заперечення проти задоволення цього клопотання адвоката підозрюваного, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою та належно перевірив докази обґрунтованості підозри вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
При цьому, рішення слідчого судді щодо обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.
Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що, за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
При перевірці обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, що заперечується в апеляційній скарзі захисником, апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», згідно з якими вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Так, підставами взяття під варту виступають, спочатку докази, що викривають особу у вчиненні злочину, достатні для пред`явлення звинувачення, а у виняткових випадках запобіжний захід може бути застосований при недостатності доказів для пред`явлення звинувачення, але за умови даних, які вказують на причетність особи до вчиненого злочину.
Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та додані до клопотання, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, на думку апеляційного суду, виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Виклад обставин, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та доводів, що заявлені ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою не зменшилися, слідчим суддею зроблено на підставі матеріалів кримінального провадження.
Також, при розгляді клопотання відповідно до вимог ч.3 ст.199 КПК України досліджені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування та встановлено, що для завершення розслідування у справі необхідно виконати ряд відповідних слідчих та процесуальних дій.
При цьому, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя, відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , у тому числі й те, що останній є раніше судимим за вчинення розбою, підозрюється у вчиненні нового умисного злочину, та відповідно наявність передбачених ст.177 КПК ризиків, а й тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою останнього.
Всі викладені адвокатом апеляційні доводи були об`єктом дослідження при обранні підозрюваному запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу не встановлено.
Згідно з норм ст.369 КПК України судові рішення викладаються як у формі вироку, так і формі ухвали.
Частиною 2 ст.376 КПК України передбачено, якщо складання судового рішення у формі ухвали (постанови) вимагає значного часу, суд має право обмежитись складанням і оголошенням його резолютивної частини.
Вказані норми закріпленні КПК України та є загальними вимогами для судових рішень. Оскільки, ухвала слідчого судді відноситься до судового рішення, то до неї можуть бути застосовані положення ч.2 ст.376 КПК України. Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд безпідставно керувався ч.2 ст.376 КПК України є необґрунтованими.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 06 лютого 2019 року, якою продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 07.04.2019 року (включно), без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :