Справа № 504/4220/17
Провадження № 1-кп/496/12/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Біляївка, питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Царичанка Білгород-Дністровського району, Одеської області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не одружений, раніше судимий: 27 лютого 1997 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 142 ст. 42 КК України до 9 років позбавлення волі в ВТК; 18 вересня 2008 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік та 6 місяців; 02 червня 2010 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ст. 70,71 КК України до 6 років позбавлення волі в ВТК, який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України, -
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Знам`янка, Прикубанського району Карачаєва-Черкеської Республіки РФ, не працевлаштованого, не одруженого, неповна середня освіта, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться вказане кримінальне провадження.
30 січня 2019 року спливає двомісячний термін тримання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під вартою.
Прокурором до суду подано клопотання про продовження щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України, посилаючись на наявність достатньої кількості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на цей час не відпали, що виключає застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченим.
Потерпілий підтримав клопотання прокурора.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , погодились з продовженням строку тримання під вартою, їх захисники залишили вирішення цього питання на розсуд суду.
Заслухавши думки прокурора, потерпілого, обвинувачених та захисників, вивчивши матеріали що додані до клопотання, суд дійшов до наступного:
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Приймаючи рішення про можливість продовження строку тримання під вартою суд приймає до уваги, що відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /дело Stogmuller против Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /дело Stogmuller против Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /дело Matznetter против Austria/;
ризик, що особа порушить громадський порядок /дело Letellier против France/.
Доцільність залишення під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні особливо тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Продовження тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують правило поваги особистої свободи /дело W. против Switzerland, судове рішення від 26 січня 1993 року § 30/.
Оцінюючи ризик того, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 можуть ухилятися від правосуддя, суд приймає до уваги те, що обвинувачені не мають постійного місця мешкання на території Одеської області, місця роботи чи навчання.
Перевіряючи обґрунтованість обвинувачення, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.
Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, враховуючи те, що інші характеризуючи данні ніж зібрані досудовим слідством, що можуть мати значення, стороною захисту не надані, а також те, що особи обґрунтовано обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого злочину проти життя особи, враховуючі інші зібрані досудовим слідством матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, та вважає необхідним продовжити ізоляцію ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від суспільства, оскільки зазначені фактори виправдовують тримання даних осіб під вартою.
Суд звертає увагу, що обставини які можуть вважатись судом як істотні для зміни запобіжного заходу на більш м`який на час прийняття рішення суду не надані, і судовим розглядом не встановлені.
Суд вважає, що заслуговують на увагу доводи прокурора, про існування ризиків того, що перебуваючи на свободі обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 можуть переховуватись від суду.
Інших доводів, які мають бути враховані судом, і які об`єктивно вказують на зміну тих обставин, що були підставою для обрання та подальшого продовження ОСОБА_9 ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту чи обвинуваченими не надано.
Приймаючи до уваги викладені обставини та встановлені в судовому засіданні ризики, враховуючи те, що 30 січня 2019 року спливає термін раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому продовження раніше обраного під час досудового розслідування запобіжного заходу зазначеним особам, у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області, є виправданим.
З огляду на вищезазначене керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 395 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, а саме з 25 січня 2019 року по 25 березня 2019 року, включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, а саме з 25 січня 2019 року по 25 березня 2019 року, включно.
Утримання обвинувачених проводити в ОСІ.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2

25 січня 2019 року