Справа № 300/486/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

26.02.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 та
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/447/19, за апеляційною скаргою, яку подав обвинувачений ОСОБА_7 , на вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2018 року,
ВСТАНОВИВ :
Цим вироком
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживаючий у АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, із середньою освітою, тимчасово непрацюючий, не одружений, раніше судимий: вироком Котовського районного суду Одеської області від 27.01.2012 за ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки обмеження волі й на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; вироком Богородчанського районного суду Івано - Франківської області від 23.03.2012 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 357, ст. ст. 70, 71 КК України на 3 роки обмеження волі й згідно постанови Долинського райсуду Івано - Франківської області від 24.09.2013 звільнений умовно - достроково 02.10.2013 на 1 рік 4 місяці 17 днів на підставі ст. 81 КК України; вироком Надвірнянського районного районного суду Івано - Франківської області від 26.03.2014 за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі; вироком Надвірнянського районного суду Івано - Франківської області від 24.09.2014 за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки обмеження волі, вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.12.2015 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки 1 місяць обмеження волі,
визнаний винним і йому призначено покарання ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк три роки.
Строк відбування обвинуваченим ОСОБА_6 покарання визначено обчислювати із часу звернення вироку до виконання.
Речові докази: копію паспорта ОСОБА_8 на 2 арк.; виписку по картковому рахунку № НОМЕР_1 на 3 арк.; виписку по картковому рахунку № НОМЕР_2 на 2 арк.; довідку на 1 арк.; пластикову картку мобільного оператора ТОВ "Лайфселл" від СІМ-картки з № НОМЕР_3 , - залишено в матеріалах кримінального провадження №0000099.

Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
30 березня 2017 року о 08 год. 50 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у смт. Воловець, за невстановленою слідством точною адресою, умисно, повторно, у корисливих цілях, шляхом зловживання довірою, увійшовши в довіру до ОСОБА_9 , який згідно усної домовленості мав перевозити вантаж із м. Долина Івано-Франківської області до м. Хмельницький Хмельницької області, під приводом придбання елеваторної стрічки необхідної для завантаження вантажу, за допомогою мобільного телефону запевнивши потерпілого ОСОБА_10 у потребі придбання елеваторної стрічки з подальшим поверненням йому її вартості, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами і невиконання обов`язку щодо їх повернення в подальшому, змусив останнього переказати кошти на рахунок № НОМЕР_4 , який зареєстрований в АТ "Ощадбанк" на ОСОБА_8 в сумі 2350 гривень, якими в подальшому заволодів.
30 березня 2017 року приблизно о 10 год. 27 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у смт. Воловець, за невстановленою слідством точною адресою, продовжуючи свої злочинні дії, умисно, повторно, у корисливих цілях, шляхом зловживання довірою, увійшовши в довіру до ОСОБА_9 , який згідно усної домовленості мав перевозити вантаж з Івано - Франківської області до м. Хмельницький Хмельницької області, під приводом доплати за придбання елеваторної стрічки необхідної для завантаження вантажу, за допомогою мобільного телефону, запевнивши потерпілого ОСОБА_9 в потребі додатково переказати кошти на рахунок № НОМЕР_4 , який зареєстрований в АТ "Ощадбанк" на ОСОБА_8 , для придбання елеваторної стрічки з подальшим поверненням йому її вартості, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами і невиконання обов`язку щодо їх повернення в подальшому, змусив останнього, переказати кошти в сумі 572 гривні, якими в подальшому заволодів.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 , маючи у своєму розпорядженні картку АТ "Ощадбанк" до рахунку № НОМЕР_4 та знаючи пін код від картки заволодів коштами потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 2922 гривні.
30 березня 2017 року близько 14 год. 14 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у смт. Воловець, за невстановленою слідством точною адресою, умисно, повторно, у корисливих цілях, шляхом зловживання довірою, увійшовши у довіру до ОСОБА_11 , який згідно усної домовленості мав перевозити вантаж із м. Костополь Рівненської області до м. Рівне, під приводом придбання коліс, за допомогою мобільного телефону, запевнивши потерпілого ОСОБА_12 в потребі придбання коліс із подальшим поверненням йому їх вартості, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами і невиконання обов`язку щодо їх повернення в подальшому, змусив останнього переказати кошти на рахунок № НОМЕР_4 , який зареєстрований на ОСОБА_8 , у сумі 3355 гривень, і маючи у своєму розпорядженні картку АТ "Ощадбанк" до рахунку № НОМЕР_4 та знаючи пін код від картки заволодів коштами потерпілого ОСОБА_11 на загальну суму 3355 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність його вини та кваліфікацію дій за ч. 2 ст. 190 КК України, вказує на те, що вирок у частині призначеного йому покарання є незаконним внаслідок суворості. Посилається на те, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а розмір завданої шкоди складає незначну суму (за одним епізодом 2922 грн., за іншим 3355 грн.), яку він повністю відшкодував потерпілим. При цьому, зазначає, що визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро кається, злочин скоїв через відсутність засобів для існування та можливості працевлаштування. Вважає, що достатнім було б призначення йому покарання у виді штрафу або виправних робіт. Просить вирок у частині призначеного покарання змінити, призначивши йому більш м`яке покарання, а саме у виді штрафу або виправних робіт та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду : обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу; прокурора ОСОБА_5 , який судове рішення вважає законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Кримінальне провадження розглядається за відсутності потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності потерпілих ураховується те, що апеляційним судом потерпілим своєчасно надіслані повідомлення, в яких вказується про дату, час та місце розгляду кримінального провадження; що про поважні причини неявки до апеляційного суду потерпілі не повідомили й заяв про відкладення розгляду кримінального провадження від них не надходило.

Дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів зазначає, що під час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження суд, врахувавши думку учасників судового розгляду, при цьому, роз`яснивши їм права та обов`язки, а також положення ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Тому, колегія суддів вважає, що при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, встановленні порядку їх дослідження та роз`ясненні, при цьому, учасникам судового розгляду прав, судом першої інстанції вимоги ст. 349 КПК України порушені не були.

Враховуючи те, що висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, учасниками процесу не оспорюється, апеляційним судом з урахуванням положень ст. 404 КПК України не перевіряється й визнається таким, що ґрунтується на наведених у вироку доказах, а дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України кваліфіковані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 призначено занадто суворе покарання, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Так, з вироку вбачається, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання враховані ступінь тяжкості вчинених злочинів, конкретні обставини, за яких їх скоєно, дані про його особу та обставини, що обтяжують, і пом`якшують покарання. У тому числі, судом враховано те, що кримінальні правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого посередньо характеризується за місцем проживання, не перебуває на диспансерному обліку лікарів психіатра, нарколога, не працює, не одружений, відсутність даних про відшкодування завданих потерпілим збитків, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів з корисливих мотивів, у тому числі неодноразово засуджувався за скоєння шахрайства, новий злочин скоїв через 7 місяців після звільнення з місць обмеження волі; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття та обставина, що обтяжує покарання рецидив злочину. Указане свідчить про те, що ОСОБА_6 на шлях виправлення не став.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 повністю відшкодував завдані потерпілим збитки відхиляються, оскільки у підтвердження цих доводів до справи не приєднані будь-які відомості.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 злочин скоїв через відсутність засобів для існування та можливості працевлаштування, колегія суддів вважає такими, що не свідчать про необґрунтованість висновків суду першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_6 про те, що йому призначено суворе покарання й уважає висновки суду першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання належним чином обґрунтованими, - призначене покарання необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, справедливим.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2018 року щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 КК України ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: