ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду кримінальне провадження №0000497 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глобине, Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , з професійно-технічною освітою, не одруженого, громадянина України, українця, не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем за контрактом, в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 127-130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, о 08 год. 25.07.2018 р. не з`явився вчасно на службу у військову частину польова пошта НОМЕР_1 , котра розташована по АДРЕСА_2 та в період з 08 год. 25.07.2018 р. по 19.10.2018 р. був відсутній на службі без поважних причин.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю. Пояснив, що 25.07.2018 р. без поважних причин не з`явився на військову службу та був відсутній на службі по 19.10.2018 р. Не отримував на це дозволу начальника. Протягом цього часу перебував за місцем свого проживання. Не мав наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби. Щиро розкаявся у вчиненому злочині та просить суворо не карати.
Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, учасники судового провадження не заперечують щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження фактичних обставин справи, немаючи сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, тому відповідно до ч. 3,4 ст. 349 КПК України, суд приходить до висновку, що дослідження фактичних обставин справи слід обмежити допитом обвинуваченого, дослідити дані у справі, що характеризують його особу.
Учасникам судового провадження розяснено, що вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в нез`явленні вчасно на службу військовослужбовцем без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану є доведеною та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, оскільки ОСОБА_4 не отримавши дозвіл начальника, 25.07.2018 р. не з`явився без поважних причин на службу і до 19.10.2018 р. був відсутній на службі без поважних причин, в умовах особливого періоду.
Обставинами, що помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує сукупність помякшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого, котрий вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, брав участь у проведенні антитерористичної операції, забезпеченні її проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, жодних тяжких наслідків даним злочином не заподіяно, що в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому суд приходить до висновку про призначення мінімального строку покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 407 КК України і можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та вважає за можливе прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним та іншими особами нових злочинів.

Судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,
ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини, а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:/підпис/
Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_1