Справа № 741/461/19
1-кп/729/97/19 р.
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

11.05.2019 Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 20.08.2015 року, національна поліція це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 13 вказаного закону, у складі поліції функціонує патрульна поліція.
Згідно положення про Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, затвердженого наказом начальника департаменту патрульної поліції Національної поліції України №6447 від 29.12.2017 року, до завдань та функцій Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на велично-дорожній мережі, організація контролю за додержанням законів, інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виявлення та припинення фактів порушень безпеки дорожнього руху, а також виявлення причин і умов, що сприяють їх вчиненню. Наказом №45 о/с від 27.02.2017 року, ОСОБА_6 призначено на посаду начальника сектору патрульної поліції №4 Носівського відділення поліції Ніжинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області та наказом №241 о/с від 15.09.2017 року ОСОБА_7 призначено на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Носівського відділення Поліції Ніжинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області.
У відповідності до посадових інструкцій поліцейського патрульної поліції , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснюють безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; самостійне виявлення порушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством; припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права і повноваження.
Відповідно до ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) мають право складати протоколи про правопорушення, передбачені ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є представниками влади та службовими особами.
07.03.2019 року близько 13 год. 20 хв. під час патрулювання території обслуговування у м. Носівці Чернігівської області по вул. Київській, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виявлено автомобіль ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 , який здійснював маневр без ввімкнення сигналу повороту під керуванням ОСОБА_3 , який допустив порушення п. 9.2.б Правил дорожнього руху та якого зупинено для перевірки документів і попередження про порушення Правил дорожнього руху. В ході перевірки службовими особами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 документів, виявлено факт перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння (продування за допомогою приладу «Драгер»), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Після цього, близько 13 год. 50 хв. 07.03.2019 року ОСОБА_3 , маючи на меті надання неправомірної вигоди службовим особам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з метою в подальшому уникнути відповідальність за адміністративне правопорушення, будучи достовірно обізнаним про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 являються співробітниками правоохоронного органу, шляхом висловлення намірів надати неправомірну вигоду спочатку у розмірі 5000 грн., а в подальшому по 4000 грн. обом працівникам поліції за непритягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, розуміючи те, що його дії підпадають під кримінальну відповідальність.
Таким чином, у проміжок часу з 13 год. 50 хв. до 13 год. 56 хв. 07.03.2019 року ОСОБА_3 пропонував неправомірну вигоду спочатку в розмірі 5000 грн., а в подальшому по 4000 грн. обом працівникам поліції, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які являються службовими особами правоохоронного органу, за невчинення ними в інтересах ОСОБА_3 дій з використанням наданого службового становища.
Під час досудового провадження між прокурором Носівського відділу Ніжинської місцевої прокуратури, ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю та згодою захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з угодою ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.
Сторони погодились на призначення покарання за ч.1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 8500 грн.
Також в угоді зазначено, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.ст.473,474 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити укладену з обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості та призначити останньому узгоджену сторонами міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість в обсязі, зазначеному у обвинувальному акті та просив суд затвердити угоду та пояснив, що укладення угоди є цілком добровільним, він цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Захисник обвинуваченого не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим віднесений, згідно ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості, отже угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України.
Окрім зазначеного вище, судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Носівського відділу Ніжинської місцевої прокуратури, ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю та згодою захисника ОСОБА_5 .
Таким чином судом встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , обґрунтовано кваліфіковані за ч.1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.
При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує відповідно ст. 67 КК України покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи всі обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, а тому є обґрунтованим. Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид та міра покарання, відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначено покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 18 березня 2019 року укладену між прокурором Носівського відділу Ніжинської місцевої прокуратури, ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю та згодою захисника ОСОБА_5 і призначити останньому узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обрався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Цивільний позов не заявлений, процесуальні витрати відсутні.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 468-469, 474-475 КПК України, -
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 18 березня 2019 року між прокурором Носівського відділу Ніжинської місцевої прокуратури, ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю та згодою захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України і призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот ) гривень.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Суддя ОСОБА_1