Ухвала
Іменем України

28 березня 2019 року
м. Київ
Провадження № 51-754 ск 19
Верховний суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2018 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 22 листопада 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000056,
встановив:
вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2018 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у
м. Славута Хмельницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.
Цивільний позов ОСОБА_5 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 2362, 52 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позову відмолено.
Стягнуто з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування процесуальних витрат 3652, 54 грн.
Вирішено питання про речові докази у провадженні.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 22 листопада 2018 року вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2018 року змінено в частині вирішення цивільного позову.
Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 2362,52 грн.
В решті вирок залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_4 визнаний винуватим у тому, що він 9 лютого 2017 року приблизно о 09 год. 40 хв. з корисливих мотивів, переслідуючи заздалегідь виниклий умисел, направлений на вчинення розбійного нападу, одягнув дві пари рукавичок, взяв з собою ніж, пляшечку розчину аміаку та сигнальний (стартовий) пістолет «EKOL Major» калібру 9 мм Р.А.К. № НОМЕР_1 , безперешкодно, через вхідні двері, проник в приміщення житлового будинкупо АДРЕСА_2 , де проживала ОСОБА_5 . Знаходячись у вказаному будинку, ОСОБА_4 став вимагати у потерпілої відкрити сейф в якому знаходились грошові кошти в сумі 4457 гривень та 200 доларів США, погрожував пістолетом, який остання сприйняла, як реальну загрозу для свого життя та здоров`я. З метою втечі від ОСОБА_4 , ОСОБА_5 побігла на другий поверх, і в цей час він був затриманий працівниками поліції.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ставить питання про зміну постановлених судових рішень та пом`якшення призначеного йому покарання, шляхом застосування ст. 69 КК України. Вказує, що він щиро розкаявся та частково визнав вину. Призначене покарання вважає невиправдано суворим.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для її задоволення.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 187 КК України в касаційній скарзі не оскаржуються.
Що стосується призначеного покарання, яке, на думку засудженого, є суворим, то суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вказані вимоги закону при призначенні покарання ОСОБА_4 дотримані.
Суд урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є особливо тяжким злочином, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу винного, а саме те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, працездатний, однак не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину.
Обґрунтовано визнано судом та взято до уваги обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та часткове визнання вини, та не встановлено таких, що його обтяжують.
Згідно зі ст. 69 КК України, призначення основного покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
З урахуванням всіх обставин справи, даних про особу винного, в тому числі й тих, на які посилається засуджений у скарзі, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість його виправлення та перевиховання лише в умовах ізоляції від суспільства, призначив ОСОБА_4 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 187 КК України. У вироку наведено переконливі підстави такого рішення, зазначено, що за таких обставин буде досягнута мета покарання.
Вказані ОСОБА_4 обставини, не є такими, що у даному випадку, пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і дають підстави для застосування ст. 69 КК України.
Таким чином, рішення про призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі належним чином умотивовано, воно є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових правопорушень. З таким рішенням погоджується і суд касаційної інстанції.
Доводи про суворість призначеного покарання, які аналогічні доводам касаційної скарги засудженого, належно перевірені і апеляційною інстанцією, на них надано обґрунтовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2018 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 22 листопада 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3