Номер провадження: 11-сс/785/1843/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 12.09.2018 р. про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000667 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання ст. слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження №0000667, яке внесене до ЄРДР 09.09.2018 р. та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль «PORSHE CAYENNE», р/н НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження і використання вказаного транспортного засобу власником та іншими особами з подальшим зберіганням на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ДП СМЕУ «Ресурси-Світлофор» №1.

Мотивуючи необхідність задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив в ухвалі, що вказаний автомобіль в рамках кримінального провадження визнаний речовим доказом, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям зазначеним в ст. 98 КПК України, а відповідно до п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення зокрема, збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, слідчий суддя вважав доведеним у судовому засіданні слідчим наявність обґрунтованих підстав для арешту вказаного автомобілю.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною і необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав:
1) слідчим суддею клопотання про накладення арешту на майно розглянуто без виклику та участі власника автомобілю, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України. Крім того, в порушення вимог ч. 1 ст. 173 КПК України ОСОБА_7 не направлено копії рішення слідчого судді, що позбавило її можливості оскаржити ухвалу у встановлений законом строк;
2) в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею не прийнято до уваги положення п.п. 3, 5, 6 ч. 2 та ч. 4 ст. 173 КПК України, а саме не взяті до уваги обставини, які слідчий суддя має врахувати під час вирішення питання про накладення арешту на майно;
3) в клопотанні слідчий прямо вказує на підставу для накладення арешту на вказаний автомобіль, а саме з метою проведення експертних досліджень. Однак, на теперішній час складено висновки транспортно-трасологічної експертизи та експертизи технічного стану транспортного засобу, відповідно до яких повторний огляд зазначеного автомобілю не потребується, у зв`язку з чим подальше утримання автомобілю на території спеціалізованого майданчику є недоцільним і суттєво порушує конституційне право на володіння, користування та розпорядження майном;
4) санкція статті 286 ч. 2 КК України не передбачає спеціальної конфіскації майна, а на сьогоднішній день в матеріалах провадження відсутній цивільний позов, оскільки дотепер не встановлено особу потерпілої. Крім того, сам ОСОБА_9 , який керував автомобілем під час ДТП, в матеріалах провадження має статус свідка;
5) слідчим суддею в ухвалі взагалі не вказано про необхідність повернення вилученого майна після досягнення тих цілей, заради яких воно вилучалось, а саме після проведення відповідних експертиз.
Посилаючись на наведені доводи, адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та безкоштовно повернути автомобіль власнику майна на відповідальне зберігання, а виконання рішення покласти на посадових осіб ДП СМЕУ «Ресурси-Світлофор» №1.

В судове засідання апеляційного суду прокурор ОСОБА_10 та представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 не з`явились, причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання були поставлені до відома належним чином.
Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 422 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вимоги КПК України та неявку учасників процесу, участь яких при розгляді апеляційної скарги не є обов`язковою, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу на підставі доводів, викладених в ній.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Приписами ч. 7 ст. 173 КПК України передбачено вручення копія ухвали негайно після її постановлення слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали, а у разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали, копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Матеріалами провадження встановлено, що ухвала слідчого судді постановлена без виклику власника майна, а саме ОСОБА_7 , про що було зазначено у клопотанні слідчого.
В зв`язку з чим, посилання представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на порушення прав власника майна на участь у судовому засіданні під час розгляду клопотання про накладення арешту, є обґрунтованим.
З огляду на те, що до теперішнього часу в матеріалах провадження відсутні будь-які відомості про вручення їй копії ухвали слідчого судді від 12.09.2018 р., то строк на її апеляційне оскарження не пропущено, а в суді апеляційної інстанції відновлено право на доступ до суду ОСОБА_7 , шляхом прийняття апеляційної скарги до розгляду.
Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У клопотанні слідчого зазначено, що на теперішній час проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000667 від 15.08.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за фактом наїзду 08.09.2018 р. о 21 год. 30 хв. автомобіля «PORSHE CAYENNE», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , на невстановлену жінку-пішохода, яка перетинала проїжджу частину по Об`їзній дорозі у напрямку а/д «Київ-Одеса» (вул. Тираспольське шосе, 28). Внаслідок ДТП жінка загинула на місці.
Окрім того, відповідно до матеріалів провадження 09.09.2018 р. постановою слідчого автомобіль «PORSHE CAYENNE», д/н НОМЕР_1 визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів кримінального провадження, та відповідно до клопотання слідчого та ухвали слідчого судді об`єктивно являється речовим доказом, який відповідає критеріям ст. 98 КПК, оскільки зберіг на собі сліди злочину.

Доводи апеляційної скаргипредставника ОСОБА_6 про те, що вказаний автомобіль не підпадає під ознаки спецконфіскації, відсутній цивільний позов, та жодній особі не повідомлено про підозру, тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, колегія суддів вважає безпідставним з огляду на наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ухвали слідчого судді, арешт на зазначений автомобіль був накладений з метою забезпечення збереження речових доказів, тобто на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу, та при вирішенні питання про накладення арешту в даному випаду слідчий суддя мав врахувати лише можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, що ним і було зроблено.

Доводи представника ОСОБА_6 щодо порушення слідчим суддею ч. 4 ст. 173 КПК України, колегія суддів вважає частково обґрунтованими, з огляду на те, що власник майна не був присутнім під час розгляду клопотання та не міг надати суду докази, про те, що арешт вказаного транспортного засобу може суттєво позначитись на інтересах інших осіб, або призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Однак, під час апеляційного розгляду скарги представник власника майна мав беззаперечну можливість надати суду докази такого використання майна в цілях підприємницької діяльності, або обставин, які можуть негативно вплинути на інтереси третіх осіб. Проте, ні власник майна, ні його представник не з`явились до суду апеляційної інстанції, та будь-яких доказів в підтвердження доводів з цього приводу не надали, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає такий довід голослівним.

Мотивуючи свої доводи щодо скасування ухвали слідчого судді, представник ОСОБА_6 вказав на те, що слідчий обґрунтовує своє клопотання необхідністю проведення експертиз, які на теперішній час проведені, та не має необхідності в утриманні автомобілю на штраф майданчику.
Однак, апеляційний суд не погоджується з такими доводами представника власника майна, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які дані про завершення всіх необхідних слідчих дій з автомобілем ОСОБА_11 , крім того, на момент накладення арешту на майно необхідність в таких діях була беззаперечною, оскільки для проведення неупередженого експертного дослідження, транспортний засіб має бути наданий в незмінному його вигляді. У зв`язку з чим, слідчий суддя на законних підставах прийняв рішення на момент розгляду клопотання слідчого, а доводи ОСОБА_6 з цього приводу є також необґрунтованими.
Окрім того, на теперішній час триває досудове розслідування, під час якого може виникнути необхідність у проведенні додаткових слідчих дій з вказаним майном, а його повернення зможе унеможливити здійснення таких дій.
Щодо доводів представника ОСОБА_6 на те, що слідчий суддя в ухвалі не вказав про необхідність повернення вилученого майна після досягнення тих цілей, заради яких воно вилучалось, а саме після проведення відповідних експертиз, суд апеляційної інстанції доводить до відома наступне.
Так, відповідно до положень ч. 5 ст. 173 КПК України, під час задоволення клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: перелік майна, на яке накладено арешт; підстави застосування арешту майна; перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Будь-який інших обставин, які мають бути зазначені ухвалі слідчого судді під час накладення арешту на майно, нормами діючого КПК не передбачено, тобто ця норма є імперативною, та такою що не передбачає широко її тлумачення.

Тобто, обставини, викладені в апеляційній скарзі не містять під собою юридичного підґрунтя, та є необґрунтованими з огляду на вище викладене.

Більш того, звертаючись до приписів ч. 1 ст. 174 КПК України … володілець майна, щодо якого здійснюється провадження, який не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Тобто, вказане питання мало вирішуватись власником майна, або його представником шляхом спрямування клопотання до суду 1-ої інстанції з мотивуванням обставин, які виключають необхідність в арешті майна.

Окрім того, під час апеляційного розгляду скарги, встановлено, що за таким клопотанням слідчим суддею суду 1-ої інстанції арешт на зазначений автомобіль - скасовано.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення немає.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, оскільки відповідає вимогам чинного кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 170-173, 174, 370, 395, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.09.2018 р. про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000667 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме автомобіль «PORSHE CAYENNE», д/н НОМЕР_1 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4