Провадження № 1-кп/161/981/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 19 листопада 2018 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку кримінальне провадження № 0002765 від 02.08.2018 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сарнівка Луцького району Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-22.09.2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.185 ч.3, 15 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі, 01.07.2014 року звільнений від відбуття призначеного покарання на підставі ст.2 ЗУ «Про амністію у 2014 році»;

-08.07.2015 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.186 ч.2 КК України до 4-х років позбавлення волі, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22.05.2018 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 27 днів.

-за ст.186 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 , 01.08.2018 року, близько 18:30 год., перебуваючи в приміщенні автовокзалу, що по вул. Конякіна, 39 в м. Луцьку, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою заволодіння чужим майном, шляхом ривка, повторно відкрито викрав належні потерпілому ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 450 грн., що знаходились в руках останнього, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю та показав, що, дійсно, у вказані час, місце та спосіб вчинив зазначений в обвинувальному акті злочин. Завдані матеріальні збитки потерпілому відшкодовані. У вчиненому обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Крім повного визнання вини самим обвинуваченим, його вина у вчиненому повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового процесу, зокрема:

-показами даними в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_5 , який підтвердив факт відкритого викрадення грошових коштів обвинуваченим ОСОБА_6 , при обставинах, що зазначено в обвинувальному акті. Будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, а також просив суд суворо не карати останнього.

Відповідно до ст. 349 КПК України, при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, судом постановлено не досліджувати інші докази по кримінальному провадженні, оскільки вони не оспорюються учасниками судового розгляду.

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 , своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненими повторно, вчинив злочин, передбачений ст.186 ч.2 КК України.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відносяться до категорії тяжких злочинів, всі обставини справи та дані про особу обвинуваченого.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставини, що обтяжують його покарання, суд не вбачає.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом враховується те, що останній свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завдані збитки потерпілому, останній в судовому засіданні просив суд суворо не карати ОСОБА_6 , має постійне місце проживання за яким характеризується з посередньої сторони, однак останній раніше неодноразово судимий, в короткий проміжок часу після звільнення з місць відбуття покарання, при цьому в період умовно-дострокового звільнення знову вчинив тяжкий аналогічний злочин, тому суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства, тобто покарання ОСОБА_6 , слід призначити в межах санкції ст.186 ч.2 КК України, із застосуванням ст.71 КК України у виді позбавлення волі, що на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення і перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів, і відповідатиме вимогам ст.65 КК України.

Речові докази в даному кримінальному провадженні вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково не відбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2015 року 1 (один) місяць позбавлення волі, остаточно призначити покарання ОСОБА_6 до відбуття у виді 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити попередній домашній арешт до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Речовий доказ оптичний диск лазерних систем зчитування з наявними двома відеозаписами, що знаходиться при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: