Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1126/18
Провадження № 1-кп/542/31/19
В И Р О К
іменем України

04 лютого 2019 року смт. Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області кримінальне провадження №0000397 від 27.07.2018 року та №0000434 від 23.08.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
10.07.2018 року о 10 год. 00 хв. ОСОБА_3 знаходився в господарстві по АДРЕСА_1 , яке винаймав у ОСОБА_4 , жителя м.Полтава. В цей час у ОСОБА_3 , який достовірно знав, що на подвір`ї господарства знаходиться металева драбина, винник умисел на таємне викрадення даної речі.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу, таємно викрав металеву драбину, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи №137/18 від 14.08.2018 року 1010 грн., чим спричинив ОСОБА_4 матеріальних збитків на вказану суму. Викраденим у послідуючому розпорядився на власний розсуд.
13.07.2018 року о 10:00 год. ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність, знаходився в господарстві по АДРЕСА_1 , яке винаймав у ОСОБА_4 жителя м. Полтава. достовірно знаючи, що па подвір`ї господарства знаходиться цегла у ОСОБА_3 виник умисел на її таємне викрадення.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно- небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 шляхом вільного доступу, діючи повторно, таємно викрав 500 цеглин вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи №159/18 від 19.09.2018 року 1500 грн., чим спричинив ОСОБА_4 матеріальних збитків на вказану суму. Викраденим у послідуючому розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 16.07.2018 року о 12:30 год. ОСОБА_3 знаходився в господарстві по АДРЕСА_1 , яке винаймав у ОСОБА_4 жителя м. Полтава. В цей час у ОСОБА_3 , який достовірно знав, що на подвір`ї господарства знаходиться дві металеві плити пічного опалення, металеві ворота з коробом до сараю та металеві двері з коробом виник умисел на таємне викрадення даних речей.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно- небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 шляхом вільного доступу, діючи повторно, таємно викрав дві плити пічного опалення, вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи № 159/18 від 19.09.2018 року 572 грн.; металеві ворота з коробом від сараю, вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи № 159/18 від 19.09.2018 року 630 грн.; металеві двері з коробом, вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи № 159/18 від 19.09.2018 року 528 грн., чим спричинив ОСОБА_4 матеріальних збитків на загальну суму 1730 грн. Викраденим у послідуючому розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 19.07.2018 року о 14:40 год. ОСОБА_3 знаходився в господарстві по АДРЕСА_1 , яке винаймав у ОСОБА_4 жителя м. Полтава. В цей час у ОСОБА_3 , який достовірно знав, що на подвір`ї господарства знаходиться металева ванна, металева конструкція балкону, металева драбина та металева конструкція для утримання дрів виник умисел па таємне викрадення даних речей.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно- небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 шляхом вільного доступу, діючи повторно, таємно викрав металеву ванну, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 159/18 від 19.09.2018 року 630 грн., металеву конструкцію балкону, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 159/18 від 19.09.2018 року 105 грн., металеву драбину вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 159/18 від 19.09.2018 року 329 грн., металеву конструкція для утримання дрів вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 159/18 від 19.09.2018 року 510 грн., чим спричинив ОСОБА_4 матеріальних збитків на загальну суму 1574 грн. Викраденим у послідуючому розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 21.07.2018 року о 16:00 год. ОСОБА_3 знаходився в господарстві по АДРЕСА_1 , яке винаймав у ОСОБА_4 жителя м. Полтава. В цей час у ОСОБА_3 , який достовірно знав, що на подвір`ї господарства знаходиться цегла, виник умисел на її таємне викрадення.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно- небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 шляхом вільного доступу, діючи повторно, таємно викрав 500 цеглин вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи № 159/18 від 19.09.2018 року 1500 грн., чим спричинив ОСОБА_4 матеріальних збитків на вказану суму. Викраденим у послідуючому розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 24.07.2018 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_3 знаходився в господарстві по АДРЕСА_1 , яке винаймав у ОСОБА_4 , жителя м. Полтава. В цей час у ОСОБА_3 , який достовірно знав, що на подвір`ї господарства знаходиться два металевих швелера виник умисел на таємне викрадення даних речей.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 шляхом вільного доступу, діючи повторно, таємно викрав два відрізка металевого швелера довжиною 1,50 м. та 1,55, загальна вартість яких, згідно висновку товарознавчої експертизи №137/18 від 14.08.2018 року 506 грн., чим спричинив ОСОБА_4 матеріальних збитків на вказану суму. Викраденим у послідуючому розпорядився на власний розсуд.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України визнав повністю та суду показав, що він, дійсно з червня 2018 року проживає з родиною в будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 та який він у нього винаймає.

В липні 2018 року він вчиняв крадіжки з подвір`я вказаного господарства цегли та металевих речей, зокрема драбини, плити, ворот, конструкції балкону. При цьому підтвердив фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті, зокрема й щодо часу вчинення крадіжок, обсягу викраденого майна та його вартості.
Вказані речі він реалізовував, за що отримував спиртні напої чи гроші, які витрачав на власні потреби.

Частина викраденого, а саме: металева драбина, 2 швелери та плита були ним повернути потерпілому.

Щиро кається у вчиненому.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що надав свій будинок АДРЕСА_1 для проживання в ньому обвинуваченого ОСОБА_3 з родиною. Влітку 2018 року йому стало відомо про те, що ОСОБА_3 викрадав з вказаного господарства належне йому майно, це металеві речі та цегла. На теперішній час йому було повернуті металева драбина, 2 швелери та плита.
Враховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо до тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом зясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. Судом розяснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.
Сторони кримінального провадження проти даного рішення суду не заперечували.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішенні долі речових доказів.
Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані:

-за епізодом викрадення майна, що належить ОСОБА_4 , що мало місце 10.07.2018 року за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка);

-за всіма іншими епізодами викрадення майна, що належить ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості кримінального вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений скоїв злочини, які згідно зі ст.12 ч.3 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачений в силу ст.89 КК України раніше не судимий, має постійне місце мешкання, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, частково відшкодування завданих збитків.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.1 ст.185 КК України та ч.2 ст.185 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, висновок органу пробації, відповідно до якого виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства; при цьому ризик небезпеки для суспільства та ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінений як середній, а також те, що злочинні дії не заподіяли тяжких наслідків, позицію потерпілого, часткове повернення викраденного власнику, наявність пом`якшуючих обставин, негативне ставлення обвинуваченого до скоєного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і тому до нього слід застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, які є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого.
04.02.2019 року потерпілий ОСОБА_4 до початку судового розгляду предявив цивільний позов, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 6320 грн. та моральну шкоду у розмірі 6000 грн.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ч. 1ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.
Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Так, згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч.2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Судом встановлено, що неправомірними діями ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_4 завдана майнова шкода в загальному розмірі 7820 грн., що становить вартість викраденого майна потерпілого.
При цьому, частина майна, а саме: металева драбина, вартість якої 1010 грн (а.с.72), 2 швелери, вартість яких 506 грн. (а.с.72) та плита пічного опалення, вартістю 286 грн. (а.с.74) були передані потерпілому, що підтверджується розписками потерпілого від 01.08.2018 року (а.с.77) та від 22.09.2018 року (а.с. 78) та які з урахуванням того, що на підставі ст. 100 КПК України вони підлягають підлягає поверненню потерпілому як законному власнику, то цивільний позов підлягаю частковому задоволенню з відрахуванням вартості повернутого майна в розмірі 6018 грн., виходячи з наступного розрахунку: 7820 грн. (загальна сума збитків) 1010 грн. - 506 грн. 286 грн. (суми повернутого майна).
З приводу вимоги про стягнення моральної шкоди, завданої скоєними злочинами потерпілому ОСОБА_4 у розмірі 6000 грн, яка як вбачається зі змісту цивільного позову виразилася в сильних душевних стражданнях, які в подальшому проявились в стані його здоровя. Він знаходиться у стані постійного стресу та нервозності, погіршились відносини у сімї. Через постійне хвилювання порушився сон, нервози привели до загострення хвороб. Через що він перебував на лікуванні у неврологічному відділенні Міської клінічної лікарні №5 м.Полтави з 01.10.2018 року по 16.10.2018 року, суд бере до уваги положення статей 23 та 1167 ЦК України, які передбачають право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
При цьому, згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у життєвому становищі, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Оцінюючи у сукупності пояснення потерпілого ОСОБА_4 , надані ним під час судового розгляду, та доводи, викладені ним у якості обгрунтування своїх вимог у мотивувальній частині цивільного позову, а також пояснення обвинуваченого і фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що в результаті скоєного злочину потерпілий дійсно зазнав моральних, душевних страждань та потребує часу на відновлення свого психоемоційного стану.
Заявлена ОСОБА_4 сума відшкодування моральної шкоди відповідає реальному обсягу страждань та незручностей, вказана сума була визнана й обвинуваченим, тож, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про відшкодування моральної шкоди на суму 6000 грн
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, які підлягають стягненню на користь потерпілого або держави, відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Керуючись ч.3 ст.349, ст. ст. 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
В силу ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 , звільнити від відбування покарання, якщо він протягом випробувального строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , матеріальну шкоду в розмірі 6018 (шість тисяч вісімнадцять) грн. та моральну шкоду в розмірі 6000 (шість тисяч) грн.

Речові докази: металева драбина, два металевих швелера, залізна плита пічного опалення, три металевих кута та три металевих прути, які передані під розписку на зберігання потерпілому ОСОБА_4 - залишити володільцю ОСОБА_4 .
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, в порядку, визначеному ст.376 КПК України.

Суддя (підпис)

Відповідає оригіналу

Суддя Новосанжарського районного

суду Полтавської області ОСОБА_1