Номер провадження: 11-сс/813/101/19
Номер справи місцевого суду: 495/149/19 1-кс/495/81/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 січня 2019 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №000036 від 04 січня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 січня 2019 року було задоволено клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 04 березня 2019 року. В якості альтернативного запобіжного заходу визначено розмір застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38 420 грн, та у разі внесення застави на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з тим, що:

-оскаржуване судове рішення всупереч вимогам ч.2 ст.177 КПК України постановлене за відсутності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та ризиків, передбачених ст.177 КПК України;

- сторона захисту була позбавлена можливості скористатися правом внесення застави для звільнення підозрюваного з-під варти, у зв`язку з ускладненим та довготривалим порядком її винесення та настанням вихідних і святкових днів, що призвело до грубого порушення прав на свободу ОСОБА_9 ;

- слідчим суддею при обранні запобіжного заходу підозрюваному було проігноровано вимоги ст.187 КПК України та не враховано доводи сторони захисту стосовно того, що ОСОБА_9 позитивно характеризується, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, є сином священнослужителя протоієрея Свято-Покровської парафії УПЦ Київського патріархату м.Білгород- ОСОБА_11 та жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ч.1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту про те, що підозра ОСОБА_9 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КПК України є необґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється в тому, що він 04 січня 2019 року близько 15 год. 20 хв. зайшов на територію загального двору між будівлями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою заздалегіть запланованого подальшого нападу із застосуванням фізичної сили та фрагменту металевого шестигранного перерізу після того, як у двір зайшов ОСОБА_12 , послідував за ним в кінець двора, де почав наносити йому удари руками та заготовленим фрагментом металевого шестигранного перерізу в область голови та тулубу. Після вчинених дій шляхом ривка зняв з ОСОБА_12 сумку-барсетку, в якій містилися грошові кошти різних валют, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 36960,00 грн.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозра ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України є обґрунтованою, проте достатньо не мотивував своє рішення в частині аналізу доказів, які були додані до клопотання слідчого.

В свою чергу, під час апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції були ретельно досліджені такі докази, а саме:

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000036 від 04 січня 2019 року, з якого вбачається, що 04 січня 2019 року приблизно о 15 год. 20 хв. невстановлена особа перебуваючи в загальному дворі домоволодіння АДРЕСА_2 , з метою заволодіння чужим майном, вчинила напад на потерпілого ОСОБА_12 , поєднаний із застосуванням насильства, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого;

-рапорт старшого сержанта поліції ОСОБА_13 на ім`я начальника Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 про те, що 04 січня 2019 року о 15 год. 25 хв. наряд реагування «Терн-40» отримав повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_2 двоє невідомих напали на пункт видачі валюти. Прибувши на місце події наряд виявив двох невідомих чоловіків з ознаками насильства на обличчях. В ході опитування перехожих та свідків стало відомо, що громадянин ОСОБА_9 напав на громадянина ОСОБА_12 , якому в ході бійки були спричиненні тілесні ушкодження;

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_12 згідно якого, 04 січня 2018 року приблизно о 15 год 20 хв. невідома особа біля складів, розташованих по АДРЕСА_2 спричинила йому тілесні ушкодження та заволоділа його майном спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 40 000 грн.;

-протокол допиту потерпілого ОСОБА_12 від 04 січня 2019 року, в якому ОСОБА_12 детально описав фактичні обставини здійсненого відносно нього нападу, механізм нанесення йому тілесних ушкоджень, а також те, яким чином була викрадена його сумка в якій знаходились грошові кошти в сумі приблизно 36 900 грн. При цьому потерпілий прямо вказав на ОСОБА_9 , як на особу, яка вчинила на нього напад та в подальшому була затримана свідками злочину;

-протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 04 січня 2019 року, в ході якого свідок показав, що 04 січня 2019 року о 15 год. 10 хв. він знаходився на складі, розташованому по вул.Ізмаїльській в м.Білгород-Дністровський біля кафе «Молдавський дворик». В той день, він почув шум у дворі та побачив бійку двох чоловіків. Він помітив, що молодий чоловік вирвав сумку у старшого чоловіка і намагався тікати. В цей час під`їхав його друг ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Молодий чоловік вирвавши сумку у старшого чоловіка став утікати в сторону вулиці Ізмаїльської. На куту вулиць Ізмаїльська та Московська чоловік був затриманий свідком ОСОБА_15 та його другом ОСОБА_16 разом з викраденою сумкою. Після цього на місце події прибули працівники поліції, яким був переданий затриманий молодий чоловік;

-заява ОСОБА_9 , в якій останній повідомив про обставини вчинених ним відносно ОСОБА_12 протиправних дій, і зазначив, що напередодні 03 січня 2019 року ОСОБА_12 мало не збив його на своєму автомобілі, після чого ОСОБА_9 затаїв на нього образу і вирішив помститися.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_9 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено та в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_9 не мав умислу на заволодіння майном потерпілого апеляційний суд розцінює критично, з огляду на те, що підозрюваний достеменно знав, що ОСОБА_12 займається обміном валюти, і після нанесення потерпілому тілесних ушкоджень підозрюваний ОСОБА_9 , намагався втекти з викраденою сумкою, не викинув її під час переслідування, і врешті решт був з нею затриманий.

Злочин, передбачений ч.1 ст.187 КК України, який органом досудового розслідування інкримінується ОСОБА_9 , відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Таким чином, відповідно до положень ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_9 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_9 у разі доведеності його вини існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінального переслідування.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується і тією обставиною, що ОСОБА_9 не має міцних соціальних зв`язків за місцем свого проживання, він не одружений, не має утриманців, та, перебуваючи у працездатному віці, не працює.

Аналізуючи характер та обставини злочину, який інкримінується ОСОБА_9 та був вчинений із застосуванням фізичного насильства до потерпілого, апеляційний суд вважає доведеним ризик, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому в п.2 ч.5 ст.182 КПК України зазначено, що розмір застави, щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Слідчий суддя дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та, з урахуванням обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , особи підозрюваного, а також наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, визначив найменший розмір застави в межах встановлених п.2 ч.5 ст.182 КПК України в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38 420 грн.

В судовому засіданні апеляційного суду було встановлено, що на теперішній час застава у вказаному вище розмірі була внесена за ОСОБА_9 на спеціальний рахунок і він був звільнений з під варти.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , оскільки запобіжний захід у виді застави з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КК України є достатнім для запобігання ризикам передбаченим пунктами 1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які слідчий посилався у своєму клопотанні.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 січня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 04 березня 2019 року із визначенням застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38 420,00 грн. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3