Справа № 442/7093/16-к
Провадження № 1-кс/442/11/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 11.12.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного 30.11.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002659, -

ВСТАНОВИВ:
Скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого слідчого 1-го відділення (з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів) слідчого відділу Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_4 від 11.12.2018 про закриття кримінального провадження №0002659 від 30.11.2015 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, в якій він отримав тяжкі тілесні ушкодження, за ч.2 ст.286 КК України.
В обґрунтування скарги посилається, зокрема, на те, що при винесенні оскаржуваної постанови старшим слідчим ОСОБА_4 , у порушення вимог ст.2, 22, ч.2 ст.9, ч.4 ст.38 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки усім обставинам кримінального провадження, зокрема, слідчим не надана правова оцінка діям водія ОСОБА_5 , а також не забезпечено ефективності досудового розслідування.
Вважає оскаржувану постанову незаконною і необґрунтованою, оскільки у ній слідчим неправильно зроблені висновки щодо обставин кримінального провадження, слідчий не вжив усіх заходів до об`єктивного проведення досудового розслідування, зокрема, не виконав у повному обсязі вказівки слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду, наведені в ухвалі від 17.11.2016. Також слідчий безпідставно в основну свого оскаржуваного рішення поклав суперечливий і необгрунтований, на переконання скаржника, висновок проведеної судової авто-технічної експертизи №2838 від 30.11.2018, з яким не ознайомив його як потерпілого, що перешкодило йому надати свої заперечення щодо цього висновку та відповідне клопотання про призначення повторної експертизи у зв`язку з допущеними порушеннями законодавства при проведенні даної експертизи. У зв`язку з цим просить скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, а матеріали кримінального провадження направити для проведення подальшого досудового розслідування.
Скаржник ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав з підстав, викладених у ній, просить таку задовольнити. Доповнив, що вважає оскаржувану постанову слідчого необґрунтованою і незаконною, оскільки слідчим не враховані обставини кримінального провадження та не надана правова оцінка діям водія ОСОБА_5 , який, як вбачається з висновку судової авто-технічної експертизи, також допустив порушення Правил дорожнього руху України. У пунктах 4, 5 висновку судової авто-технічної експертизи зазначено, що він при обставинах кримінального провадження повинен був керуватися, зокрема, пунктом 6.8 ПДР України, та нібито він порушив пункт 6.8 ПДР України. Проте, пункт 6.8 взагалі відсутній у ПДР України як на час ДТП, так і на даний час, а тому експерт не вправі був у своєму висновку експертизи посилатися і зазначати про порушення ним неіснуючого пункту 6.8 ПДР України. Наведене, на його думку, підтверджує необґрунтованість та суперечливість цього висновку експертизи.
Старший слідчий 1-го відділення (з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів) слідчого відділу Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений судом про час судового розгляду скарги, в судове засідання не з`явився і не надав суду своїх заперечень по суті доводів та аргументів скарги.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Вислухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.
Зі скарги ОСОБА_3 на оскаржувану постанову та його пояснень в судовому засіданні також вбачається, що згідно показань свідків у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , а також водія ОСОБА_5 безпосередньо перед виїздом автомобіля «Шевроле-Лачетті» на проїзну частину дороги з прилеглої території перед поворотом зупинився автомобіль. А тому, з метою об`їзду цього транспортного засобу, який зупинився, ОСОБА_3 здійснював його об`їзд, і з цією ж метою, переконавшись, що на зустрічній смузі руху відсутні транспортні засоби, він почав такий об`їзд. Скаржник не згідний з висновком експертизи про відсутність необхідності у маневрі щодо його виїзду на смугу зустрічного руху, оскільки при об`їзді цього автомобіля та відповідно початку виїзду на зустрічну смугу даний автомобіль «Шевроле-Лачетті» ще не був на зустрічній смузі руху, і лише у цей час, коли він розпочав об`їзд транспортного засобу, який стояв, автомобіль «Шевроле-Лачетті» розпочав свій виїзд на проїзну частину дороги, зокрема, на зустрічну смугу руху.
Пункт 10.2 ПДР України передбачає, що, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
Отже, норми пункту 10.2 ПДР України, на думку скаржника, не дозволяють водієві в будь-яких ситуаціях при виїзді на дорогу з прилеглих територій не давати дорогу транспортним засобам, що рухаються по ній і виїжджати на цю смугу руху при вказаних у кримінальному провадженні обставинах, тим більше, на зустрічну смугу руху. Тобто, згідно пункту 10.2 ПДР при вказаних у кримінальному провадженні обставинах водій ОСОБА_5 , на думку ОСОБА_3 , повинен був пропустити автомобіль марки «Фольксваген», який, згідно показань цього водія, за допомогою світлових сигналів дав йому зрозуміти, що пропускає його автомобіль. У випадку дотримання водієм ОСОБА_5 пункту 10.2 ПДР України та надання можливості іншому автомобілю проїхати по своїй смузі руху, дана ДТП, на думку скаржника, не трапилась би.
Про необхідність дотримання ОСОБА_5 пункту 10.2 ПДР України вказано у пункті 1 висновку судової авто-технічної експертизи, однак таким діям ОСОБА_5 експертом не дано експертну оцінку, зокрема, чи допустив ОСОБА_5 порушення вимог пункту 10.2 ПДР України при варіанті 1 (згідно показань ОСОБА_3 ) та при варіанті 2 (згідно показань ОСОБА_6 ) і чи є такі порушення причиною ДТП.
Також ОСОБА_3 вказує на те, що у пункті 3.1. висновку судової авто-технічної експертизи зазначено, що оскільки він своєчасно не застосував екстрене гальмування, то такі дії ОСОБА_5 не призвели до безпосередньої причини ДТП навіть у випадку застосування ОСОБА_5 екстреного гальмування. Однак, при проведенні цієї експертизи експертом не було враховано, що відповідно до пункту 12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів або для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (у залежності від обставин події). У той же час у висновку експертизи експерт не зазначає про порушення ним пункту 12.3. ПДР при незастосуванні екстреного гальмування, проте безпідставно не враховує, що ним для уникнення цієї ДТП з дотриманням пункту 12.3 ПДР України вживалися заходи не для зупинки (гальмування) керованого ним велосипеда, а для безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (тобто автомобіля Шевроле-Лаччеті). А тому при проведенні судової авто-технічної експертизи експерт, на думку потерпілого ОСОБА_3 , повинен був дати відповідь також на питання, чи мав водій ОСОБА_5 технічну можливість уникнути наїзду на нього, як велосипедиста, у випадку дотримання ним п.12.3. ПДР, шляхом застосування екстреного гальмування негайно після виявлення небезпеки для руху при умові, що велосипедист мав можливість об`їхати даний транспортний засіб при варіанті 1 (згідно його показань), та при варіанті 2 (згідно показань ОСОБА_6 ).
З матеріалів кримінального провадження №0002659 від 30.11.2015 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, за ч.2 ст.286 КК України, вбачається, що 30.11.2015 біля 18 години 40 хвилин ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Шевроле-Лаччеті, державний номерний знак НОМЕР_1 та здійснюючи виїзд з дороги, яка веде до гаражів, на проїжджу дорогу по вулиці Сахарова, недалеко від будинку №2 у м.Дрогобичі Львівської області, здійснив зіткнення з велосипедом під керуванням ОСОБА_3 . У результаті цього зіткнення ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №717 від 12.01.2016 року відносяться до категорії тяжкого ступеня тілесних ушкоджень, як такі, що є небезпечними для життя в момент їх заподіяння. З матеріалів кримінального провадження також встановлено, що безпосередньо перед виїздом автомобіля «Шевроле-Лачетті» на проїзну частину дороги з прилеглої території, перед поворотом зупинився автомобіль і саме об`їзд цього автомобіля здійснював велосипедист ОСОБА_3 . У момент об`їзду такого та виїзду автомобіля Шевроле-Лаччеті на проїзну частину дороги (перед згаданим автомобілем) трапилася вказана дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження.
За вказаним фактом 30.11.2015 СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області зареєстровано кримінальне провадження №0002659 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
З оскаржуваної постанови слідчого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження та матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставою прийняття такої є висновок судової авто-технічної експертизи №2838 від 30.11.2018. Враховуючи даний висновок, слідчий ОСОБА_4 прийшов до переконання, що причиною настання даної ДТП з технічної точки зору є факт виїзду ОСОБА_3 , як велосипедиста, на смугу зустрічного руху (смугу руху автомобіля «Шевроле-Лачетті») в ситуації, коли технічної необхідності в цьому маневрі не було. Також слідчий констатує, що своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.п.1.5., 1.10 (термін «дати дорогу»), 2.3 підпунктів «б» та «д», 6.8., 10.4 (ч.2), 11.14 ПДР України, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. У зв`язку з цим слідчий прийняв рішення про закриття кримінального провадження за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а копію постанови скеровано у сектор превенції Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.
Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Поряд з цим, вивчивши матеріали кримінального провадження та оглянувши висновок судової авто-технічної експертизи, слід звернути увагу на те, що у пунктах 4, 5 висновку експертизи зазначено, що при обставинах кримінального провадження ОСОБА_3 повинен був керуватися, зокрема, пунктом 6.8 ПДР України, та зазначено, що ОСОБА_3 порушив пункт 6.8 ПДР України. Проте, пункт 6.8 взагалі відсутній у ПДР України, а тому експерт не вправі був у своєму висновку експертизи посилатися і зазначити про порушення ОСОБА_3 пункту 6.8 ПДР України, який втратив чинність згідно постанови Кабінету Міністрів України №1029 від 26.09.2011.
Вказана обставина ставить під сумнів обґрунтованість та об`єктивність висновку судової авто-технічної експертизи, вказує про допущені при проведенні експертизи порушення процесуальних норм, які регламентують проведення експертизи, та вимоги Розділу IV Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5).
Також слід зазначити, що у висновку судової авто-технічної експертизи вказано наступне:
- у заданій дорожній ситуації водій ОСОБА_5 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п.1.5., 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»), п.2.3. (підпунктів «б» та «д»), 10.2. та 12.3 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був, виїжджаючи на дорогу з місця стоянки, перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, напрямок руху яких він перетинає, та своєчасно застосувати екстрене гальмування (як спосіб зупинки у межах найкоротшої, з можливих віддалі) із наданого слідчим моментом виникнення небезпеки для руху.
- при заданих вихідних даних водій ОСОБА_5 мав технічну можливість зупинити свій автомобіль «Шевроле Лачетті» до місця наїзду велосипедиста ОСОБА_3 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, як при Варіанті 1 (згідно показань ОСОБА_3 ), так і при варіанті 2 (згідно показань ОСОБА_6 ).
- оскільки при заданих вихідних даних у Варіантах 1 та 2 водій ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_3 , то дії водія ОСОБА_5 не відповідають вимогам п.12.3. ПДР України.
Однак, не зважаючи на вищенаведене, слідчим ОСОБА_4 безпідставно не дана оцінка таким діям ОСОБА_5 .
Поряд з цим, слідчим у ході досудового розслідування та експертом за результатом проведеної судової авто-технічної експертизи не встановлено (при варіанті 1 (згідно показань ОСОБА_3 ) та при варіанті 2 (згідно показань ОСОБА_6 ) ), чи є дії ОСОБА_5 при виїзді на дорогу з прилеглої території, коли він не надав дорогу транспортному засобу, який рухався по ній, порушенням пункту 10.2 ПДР України, якщо так, то чи є такі порушення безпосередньою причиною цієї ДТП. Слід зазначити, що про необхідність дотримання водієм ОСОБА_5 пункту 10.2 ПДР України вказано у висновку судової авто-технічної експертизи, однак експертом не зазначено, чи не допущено ним порушення пункту 10.2 цих Правил (у Варіантах 1 та 2) і чи є такі порушення причиною ДТП, оскільки оцінку дотримання ОСОБА_5 пункту 10.2 ПДР України зазначено лише щодо 3-го варіанту розвитку подій (згідно показань ОСОБА_5 ).
Незважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні тривало більше 3 років, після надходження висновку судової авто-технічної експертизи слідчий ОСОБА_4 не ознайомив потерпілого ОСОБА_3 з вказаним висновком експертизи, що позбавило його як потерпілого прав на ознайомлення з цим висновком, надання своїх пояснень по суті експертизи, заявлення з цього приводу відповідних заперечень та клопотань.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя погоджується з наведеними доводами скаржника в частині необхідності проведення у даному кримінальному провадженні іншої судової авто-технічної експертизи.
У той же час, слідчий суддя зазначає, що відповідно до пункту 1.2.11 Розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) передбачено, що згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше. Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи. Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).
Отже, у даному випадку є необхідність призначення додаткової судової авто-технічної експертизи, проведення якої слід доручити іншій експертній установі, оскільки під час проведення такої необхідно провести додаткові дослідження.
При вирішенні питання про скасування оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження слідчий суддя також звертає увагу на невиконання слідчим вказівок слідчого судді, викладених в ухвалі від 17.11.2016 у справі №442/7093/16-к, згідно якої задоволено скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 і зобов`язано слідчого, у провадженні якого знаходиться дане кримінальне провадження, провести одночасні допити між свідками ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , потерпілим ОСОБА_3 з обов`язковою участю останнього і його представника. Оскільки одночасні допити між цими особами слідчим не проведені, то відповідно рішення слідчого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження є передчасним. Наведене також свідчить про необ`єктивність досудового розслідування у кримінальному провадженні, допущену неповноту слідчим встановлення обставин кримінального провадження.
Отже, постанова слідчого про закриття кримінального провадження і висновки, зроблені слідчим у цій постанові, не в повній мірі відповідають обставинам кримінального провадження і вимогам кримінального процесуального закону, зокрема ч.2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. Оскаржуване рішення слідчого про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому слідчий суддя дійшов висновку про задоволення скарги ОСОБА_3 .
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.2, 9, 22, 303 - 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Скасувати постанову слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 11.12.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного 30.11.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002659, та направити матеріали кримінального провадження слідчому для подальшого проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1