УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2018р. м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя заяву представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

19.11.2018р. до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, яка мотивована тим, що ОСОБА_4 є спадкоємницею після смертіїї чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не може прийняти спадщину внаслідок того, шо на його нерухоме майно було накладений арешт.

Постановою від 23.05.2009р. слідчого СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 під час досудового розслідування кримінальної справи було накладено арешт на цінності та інше майно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , де б воно не знаходилось. На виконання заазначеної постанови Запорізькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 07.08.2009р. за номером 8950821 було внесені відомості в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Вже після постанови вироку було знято арешт з частини майна ОСОБА_4 окрім 17/50 частин будинку АДРЕСА_1 .

Цей арешт залишився незнятим і був накладений в рамках кримінального провадження за яким Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 20 липня 2005р. був винесений вирок, який набрав законної сили 24.01.2011р. Конфіскації вироком суду не передбачена. Цивільний позов не заявлений. п.8 ст.24 КПК України передбачено ,що при постановленні вироку суд повинен вирішити питання, що зробити з майном, описаним для забезпечення можливого цивільного позову і конфіскації майна. Однак при постановленні вироку суд арешт не зняв.

В судовому засіданні представник заявниці заву підтримав з підстав зазначених у заяві.

Прокурор в судове засідання не з`явився про дату час і місце розгляду повідомлявся належним чином.

Згідно з ч.3 ст.306 КПК України відсутність прокурора який повідомлений належним чином не є перешкодою для розгляду зави.

Заслухавши представника заявниці, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Кримінальна справа розглядалася в порядку передбаченому КПК України 1960 року.

Для вирішення питань, які пов`язані із виконанням вироку, повинні бути застосовані положення КПК України 1960 року, що визначено п.п.9, 11 розділу XI «Перехідні положення» КПК України від 13.04.2012 №4651-VI.

Так, заява ОСОБА_4 про зняття арешту з майна повинна розглядатися судом за правилами КПК України 1960 року на підставі п. 9 Перехідних положень КПК України, згідно з якою запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

У відповідності до ч.2 ст. 125 КПК України (у ред. 1960 р.), у справах про злочини, за які кримінальним законом передбачена конфіскація майна, слідчий зобов`язаний вжити необхідних заходів забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, склавши про це постанову.

Згідно ч. 6 ст. 126 КПК України (в ред. 1960 року) накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Вимоги п. 8 ч.1 ст. 324 КПК України передбачають, що постановляючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Згідно змісту ст. 409 КПК України ( редакції 1960 року), яка регулює перелік та підсудність питань, що вирішує суд, пов`язаних з виконанням вироку, а саме, передбачених ст.ст. 404, 405, 407, 408, 408-2, 414, 409, 410, 410-1,411 КПК України (ред. 1960 року).

Суди мають право, крім питань, які прямо зазначені в законі, вирішувати ще й ряд інших питань, котрі виникають при виконання вироків внаслідок їх недоліків. Згідно змісту ст. 409 КПК України ( ред. 1960 року) такий перелік питань визначений.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України 1960 року, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Порядок вирішення питань, зв`язаних з виконанням вироку передбачений ст. 411 КПК України ( в ред. 1960 року).

Дослідивши спаву №1-108/2010 судом встановлено що арешт накладався саме в рамках цього кримінального провадження 23 травня 2009р. Постановою Слідчого ОСОБА_6 п.8 ст.24 КПК України передбачено, що при постановленні вироку суд повинен був вирішити питання ,щодо майна ,описаного для забезпечення можливого цивільного позову і конфіскації майна. Однак при постановленні вироку суд вищезазначений арешт не скасував.

Згідно ст.41Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

З огляду вищевикладене, суд приходить до висновку що арешт який був накладений Постановою слідчого СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 від 23.05.2009р на 17/50 частин будинку АДРЕСА_1 був накладений в рамках кримінального провадження за яким Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 20 липня 2005р. був винесений вирок, який набрав законної сили 24.01.2011р. Конфіскації вироком суду не передбачена. Цивільний позов не заявлений. Тому його належить зняти .

Керуючись ст.ст.409, 411 КПК України 1960 року, п.11 Перехідних положень КПК України 2012 року, ст.ст.174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву про скасування арешту задовольнити.

Арешт накладений Постановою слідчого СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 від 23.05.2009р на 17/50 частин будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу від 15.04.1988 року, який посвідчено державним нотаріусом 4-ї Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 ,зареєстровано в реєстрі №2-2081 скасувати

Ухвалу прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 03 жовтня 2018 р.

Повний текст ухвали виготовлений 08 жовтня 2018р. о 15 годині 00 хв.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1