Справа №463/1004/18
Провадження №1-кп/463/125/19
УХВАЛА
судового засідання

16 травня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

у м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши клопотання про продовження запобіжних заходів тримання під вартою в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000953 від 5 квітня 2018 року та № 0000384 від 10 лютого 2018 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, не працюючого, розлученого, зі слів має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, з середньою освітою, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, з середньою освітою, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_3 ,

за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

в провадженні Личаківського районного суду м. Львова перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження № 0000953 від 5 квітня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, кримінального провадження № 0000384 від 10 лютого 2018 року про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

В ході судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_7 запобіжних заходів тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки вони обвинувачуються у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання до десяти років позбавлення волі, можуть впливати на свідків і потерпілих, переховуватись від суду, продовжити займатись злочинною діяльністю, оскільки ніде не працюють, внаслідок вчинення злочину заподіяна смерть потерпілому, можуть іншим чином, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення. А тому менш суворі запобіжні заходи на думку прокурора є недостатніми для забезпечення обвинуваченими покладених на них обов`язків.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 відносно задоволення клопотання про продовження запобіжних заходів заперечили, просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Обвинувачений ОСОБА_7 і його захисник ОСОБА_5 відносно продовження запобіжного заходу заперечили, просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_7 обрано запобіжні заходи тримання під вартою, які ухвалою суду від 21 березня 2019 року було продовжено. Строк запобіжного заходу закінчується 20 травня 2019 року.

Вирішуючи питання про продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою відносно обвинувачених, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.
За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Ризиками, які дають підстави суду продовжити запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою слід вважати той факт, що обвинувачені обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, внаслідок якого настала смерть особи, ніде не працюють та на обліках в центрах зайнятості не перебували, покарання, яке загрожує обвинуваченим в разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, свідчить про високий ступінь ризику переховування від суду. Крім того, в судовому засіданні на даний час ще не допитані свідки обвинувачення, що не виключає можливості здійснення впливу на них, від так наявні всі підстави для продовження обвинуваченим запобіжних заходів у виді тримання під вартою.
Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України.
Наведені дані про особи обвинувачених, які раніше згідно з ст. 89 КК України не судимі, мають міцні соціальні зв`язки, ОСОБА_6 на утриманні малолітніх дітей - не гарантують запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом на даному етапі не встановлено.

При цьому, доводи сторони захисту щодо можливості застосування до обвинувачених інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не спростовують вищенаведених висновків суду.

На підставі наведеного, суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України, а тому запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченим запобіжних заходів у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 15 липня 2019 року включно.
При цьому у відповідності до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України не слід визначити розмір застави, оскільки злочин спричинив загибель людини.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331, 372, 375 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченим запобіжних заходів у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою на 2 (два) місяці.

Строк дії ухвали становить 2 (два) місяці, тобто до 15 липня 2019 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою на 2 (два) місяці.

Строк дії ухвали становить 2 (два) місяці, тобто до 15 липня 2019 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1