УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання у кримінальному провадженні

№ 220 170 000 000 002 35 від 12.06.2017 за ч. 2 ст. 2585, ч.2 ст. 205, ч.2 ст. 28, ч.5 ст.27, ч.2 ст.205 КК України про накладення арешту,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся старший слідчий в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_3 зпогодженим прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 220 170 000 000 002 35 за ч. 2 ст. 2585, ч.2 ст. 205, ч.5 ст. 27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.205 КК України на флеш-накопичував «Transсend».

На обґрунтування клопотання зазначено, що, починаючи з 2014 року по теперішній час, засновник та директор ТОВ «Хермес Тулс» (, м. Харків, вул. Пушкінська, 36, кв. 5) ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з фізичними особами підприємцями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які здійснюють діяльність на тимчасово окупованій території Луганської області, організували незаконну схему постачання товарно-матеріальних цінностей на цю території.

Встановлено, що вказані особи сплачують податки і збори за наслідком здійснення підприємницької діяльності до бюджету незаконного формування «Луганська народна республіка» (далі «ЛНР»).

При цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виступають безпосередніми координаторами дій всіх співучасників, а також здійснюють контроль за самим процесом постачання до окупованого м. Луганськ через низку підконтрольних їм юридичних осіб товарно-матеріальних цінностей, а також подальший незаконний процес реалізації продукції фізичними особами підприємцями.
Під час допиту 19.09.2018 свідка ОСОБА_9 , останній добровільно видав флеш-накопичувач «Transcend», який рішенням слідчого від 11.12.2018 визнаний речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, оскільки встановлено, що на ньому зафіксовано наявність інформації та відомостей, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Слідчий суддя, заслухавши доводи слідчого, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання. Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими слідчим матеріалами, достатньою мірою підтверджується наявність ознак вчинення кримінальних правопорушень за ч. ч. 2 ст. 2585, ч.2 ст. 205, ч.5 ст. 27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.205 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які набуті кримінально протиправним шляхом, використовувались як засіб вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчим доведено, що вилучений флеш-накопичувач містить інформацію про обставини незаконного постачання на тимчасово окуповану території Луганської області товарів, тобто є речовим доказом.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна, оскільки вилучене речі містить на собі сліди вчиненого злочину.

Крім того, слідчим доведено існування реальних ризику використання або приховання вказаного майна.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:
Клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 220 170 000 000 002 35 від 21.06.2017арешт на флеш-накопичувач чорного кольору «Transcend», вилучений 19.09.2018 у ОСОБА_9 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1