Справа № 201/5035/19
Провадження №1-кс/201/2810/2019
У Х В А Л А
Іменем України

08 травня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 подане в інтересах ОСОБА_4 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся в інтересах ОСОБА_4 з клопотанням до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про накладення арешту на майно у вигляді обмеження права на відчуження, розпорядження та користування майном у вигляді комплексу будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Від прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 до суду надійшла заява з проханням відмовити у задоволенні клопотання.

Відповідно до ст. 107 КПК України за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Слідчий суддя, вивчивши та проаналізувавши клопотання, додані до неї матеріали, приходить до наступного.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Статтею 173 частиною 2 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставудля арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК, згідно із якою тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, повязаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Оскільки до поданого клопотанням та долучених до нього копії витягу з ЄРДР, копії свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю та копії договору про правову допомогу, більше жодних документів не додано, та враховуючи той факт, що адвокат відповідного обґрунтування та належного доказового підтвердження стосовно достатніх підстав та необхідності накладення арешту на вказаний в клопотанні комплекс будівель та споруд не надав, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для можливості задоволення клопотання адвоката про накладення арешту на вищевказане майно.

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 28, 107, 170, 173 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 подане в інтересах ОСОБА_4 про арешт майна - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1