Провадження № 11-кп/4806/440/19
Закарпатський апеляційний суд
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

23.01.2019 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу, яку подав прокурор відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_2 (далі прокурор),
В С Т А Н О В И В :
вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним і призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_3 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з установленням іспитового строку 1 рік та покладенням передбачених ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України обов`язків
Згідно вироку, ОСОБА_3 визнаний винним у порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, та в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що вирок суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_3 покарання є незаконним внаслідок м`якості. Посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано тяжкість вчинених злочинів, один з яких є тяжким, які свідчать про свідоме та навмисне грубе порушення Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої малолітня ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження. Також зазначає, що судом не було враховано, що злочини було скоєно ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння, і намагаючись уникнути відповідальності, останній зник із місця події, залишивши потерпілу в небезпеці. Наведені доводи, на думку прокурора, дають підстави для призначення ОСОБА_3 покарання з реальним його відбуванням, а зазначені судом обставини, що пом`якшують покарання (визнання вини, щире каяття, відшкодування збитків), не є підставами для застосування щодо ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України. Просить вирок у частині призначеного ОСОБА_3 покарання скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_3 визнати винним і призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, за ч. 1 ст. 135 КК України 2 роки позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, а в решті вирок залишити без зміни. Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність її вимогам ст. 396 КПК України, вважаю, що апеляційна скарга не відповідає вимогам цієї норми права.
Так, зазначаючи в апеляційній скарзі про незаконність вироку в частині призначеного ОСОБА_3 покарання, апелянт у порушення вимог передбачених п. 5 ч. 2 ст. 396 КПК України не подав клопотання (не зазначив в апеляційній скарзі), у якому б указував на те, які саме докази (документи), що підтверджують наведені ним в апеляційній скарзі доводи, необхідно дослідити апеляційному суду, із зазначенням того, у чому саме полягає неповнота при дослідженні цих доказів місцевим судом, і які саме факти та обставини можуть бути підтверджені в апеляційному суді при дослідженні цих доказів.
Разом із тим, прокурор не вмотивував вимоги апеляційної скарги щодо строку додаткового покарання у виді позбавлення права ОСОБА_3 керування транспортними засобами.
Відповідно до ч. 1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, установивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки скарги, і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.
У зв`язку з вищевикладеним, подана прокурором апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.
Керуючись ст. 399 КПК України, суддя
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав прокурор відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_2 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2018 року щодо ОСОБА_3 , залишити без руху.
Встановити апелянту строк для усунення вказаних у мотивувальній частині ухвали недоліків апеляційної скарги 15 (п`ятнадцять) днів із дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити апелянту, що в разі не усунення вищезазначених недоліків, апеляційну скаргу йому буде повернуто.
Копію ухвали невідкладно надіслати апелянту прокурору ОСОБА_2 ..
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5 Стан