Справа № 589/298/17
Провадження № 1-кп/589/58/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2019 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка кримінальне провадження № 0001821 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фаївка, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, громадянина України, одруженого, працюючого столяром-верстатником 4 розряду КП «Шостка-Зеленбуд», раніше не судимого, який зареєстрований і фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В один із днів квітня 2016 року ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, перебуваючи в приміщенні магазину «Ритуальні послуги», яке належить ОСОБА_6 і розташоване по АДРЕСА_2 , побачив на столі в магазині ключі від складського приміщення, що розташоване по АДРЕСА_3 , яке також належить ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_4 з метою викрадення майна з вказаного складського приміщення, скориставшись відсутністю ОСОБА_6 , таємно від оточуючих взяв зазначені ключі від вхідних дверей до вказаного приміщення, з яких зробив дублікати, з метою подальшого проникнення до складського приміщення та викрадення майна. В подальшому для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 у вечірній час в один із днів квітня 2016 року, а саме через декілька днів після виготовлення дублікатів ключів, вказаними дублікатами відчинив вхідні двері складу, розташованого по АДРЕСА_3 , звідки таємно від оточуючих викрав майно, що належить власниці зазначеного складу ОСОБА_7 , а саме: 30 штучних вінків з квітів вартістю по 55 грн. за один вінок, всього на загальну суму 1650 грн.; 20 букетів зі штучних квітів, вартістю по 45 грн. за один букет, всього на загальну суму 900 грн.

Після вчинення злочину ОСОБА_4 , разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2550 грн.

Крім того, в денний час в один із днів на початку жовтня 2016 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем своєї роботи на території КП «Шостка-Зеленбуд» по вул. Шевченка, 45 в м. Шостка побачив, що відчинені вхідні ворота на огороджену територію, яка належить ОСОБА_6 та яка межує з територією КП «Шостка-Зеленбуд». Після чого, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, через незачинені ворота проник на огороджену територію, що належить ОСОБА_6 , яка розташована по АДРЕСА_4 , звідки діючи повторно, таємно від оточуючих, викрав майно останньої, а саме: нову стіну на пам`ятник з матеріалу «базальт», розмірами 100x50x5 см, вартістю 900 грн.; нову тумбу для стіни для пам`ятника з матеріалу «габро», розмірами 60x30x15см, вартістю 400 грн.

Після вчинення злочину ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_8 (який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 ) погрузили вищезазначену стіну та тумбу до автомобілю марки «АЗЛК» модель 21406 д.н.з НОМЕР_1 , на якому приїхав ОСОБА_8 , та з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли. В подальшому ОСОБА_4 викраденим з території ОСОБА_6 майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши останній матеріальну шкоду на суму 1300 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчинені інкримінованому злочині визнав повністю, зазначивши, що обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Обвинувачений пояснив, що в квітні 2016 р. він не офіційно працював в магазині «Ритуальні послуги». В один з днів квітня 2016 року, він побачив на столі в цьому магазині ключі від складського приміщення, та скориставшись тим, що його ніхто не бачить, взяв ці ключі та зробив дублікати. Через декілька днів він дублікатами ключів відчинив вхідні двері складу, розташованого по АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав 30 вінків та 20 букетів, які поклав в пакет та вийшов зі складу. Згодом викрадене майно поклав на могили своїх родичів. Також обвинувачений пояснив, що в жовтні 2016 року він через незачинені ворота проник на огороджену територію, належну ОСОБА_6 , по АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав майно: нову стіну на пам`ятник та тумбу для стіни для пам`ятника, та разом з пасинком, який не знав про його злочинні наміри, погрузили вищезазначене майно на автомобіль, на якому приїхав ОСОБА_8 , та з викраденим майном виїхали з огородженої території. Вказане викрадене майно він зберігав в гаражі.

Обвинувачений не оспорює вартості викраденого майна, не заперечує вірність кваліфікації своїх дій органами досудового слідства, а також критично ставиться до вчинених ним злочинів та щиро розкаюється у вчиненому. Вказав, що все майно повернуто потерпілій, а також 01.02.2017 року він повністю відшкодував потерпілій завдану шкоду, сплативши їй 10 000 грн., що підтверджується відповідною розпискою потерпілої про отримання вказаних коштів.

Потерпіла звернулася до суду із заявою про розгляд кримінального провадження за її відсутності, претензій до обвинуваченого не має.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті в межах висунутого звинувачення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин в межах висунутого звинувачення із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_4 своїми діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67, 68 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 , враховує наступне. Обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин. За місцем реєстрації ОСОБА_4 характеризується формально, є особою середнього віку, має повну загальну середню освіту, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює столяром-верстатником 4 розряду КП «Шостка-Зеленбуд», за місцем роботи характеризується виключно позитивно, в тому числі нагороджений грамотою міського голови за високий професіоналізм. Обвинувачений одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, з яким проживає. При цьому, найменша дитина потребує особливого догляду. Обвинувачений раніше не судимий.

В судовому засіданні ОСОБА_4 визнав вину у вчиненому злочині, висловив жаль з приводу вчиненого. Крім того, обвинувачений відшкодував заподіяну шкоду і сприяв здійсненню досудового розслідування, що підтверджено стороною обвинувачення, а також ропискою потерпілої.

Тому, на підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування збитків та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, - судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши все вищевикладене, в тому числі обставини злочину та його наслідки, суд дійшов висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, обвинувачений заслуговує покарання у виді позбавлення волі на строк, наближений до мінімальної межі санкції ч. 3 ст. 185 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів та вбачає підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком три роки.

Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи.

Не зважаючи на наявність пом`якшуючих обставин, підстав для застосування ст. 69 КК України судом не вбачається, оскільки обставини справи свідчать про недостатність факторів знищуючих ступінь тяжкості злочину, що б давало суду підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_4 покарання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання необхідно скасувати, зважаючи на прийняте судом рішення в частині призначеного покарання та відсутність на даній стадії кримінального провадження ризиків, які можуть будь-яким чином перешкодити досягненню завдань кримінального провадження.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 - скасувати.

Речові докази: стіну на пам`ятник з матеріалу «базальт», розмірами 100x50x5 см; тумбу для стіни для пам`ятника з матеріалу «габро», розмірами 60x30x15см, чотири ключі, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити у володінні ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1