Справа №: 398/1948/13-к
провадження №: 1-о/398/1/19
УХВАЛА
Іменем України

"14" січня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Олександрії справу за заявою засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 4 жовтня 2013 року, яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

встановив:

15 січня 2018 року ОСОБА_4 , звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, у якій просив скасувати вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 4 жовтня 2013 року, яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

В обґрунтування цієї заяви ОСОБА_4 послався на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2017 року, якою задоволено скаргу ОСОБА_4 , скасовано постанову слідчого СВ Олександрійського РВ УМВС України ОСОБА_6 від 23 лютого 2007 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за статтями 115, 121, 296, 396 КК України та матеріали направлено до слідчого відділу Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області для проведення додаткової перевірки. Також ОСОБА_4 посилається на те, що у вироку суд посилається на показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , але зазначені особи були підозрюваними та відносно них було застосовано запобіжний захід. Також під час досудового розслідування слідчий Бабич, окрім порушень встановлених зазначеною ухвалою суду, неправомірно всупереч ст.114 КПК (у редакції 1960 року) за відсутністю обов`язкової вказівки начальника СВ прийняв справу до свого провадження і тому не мав право проводити досудове розслідування. Також ОСОБА_4 посилається на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду від 15 січня 2018 року, якою частково задоволено скаргу ОСОБА_4 та зобов`язано керівника Олександрійської місцевої прокуратури внести до ЄРДР відомості про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , передбачене ч.2 ст.121 КК України. Також ОСОБА_4 посилається на те, що слідчий Бабіч при розслідуванні справи допустив зловживання своїми повноваженнями та численні порушення норм КПК, вчинивши таким чином злочини, передбачені статтями 366, 396, 382 КК України.

В уточнюючих заявах від 5 і 26 лютого 2018 року окрім зазначених вище обставин, ОСОБА_4 вказує на те, що під час винесення вироку були допущені процесуальні порушення та дана неправильна оцінка доказам у справі.

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав свою заяву із зазначених у ній підстав та просив скасувати вирок і направити справу на нове розслідування, встановити граничний термін проведення нового розслідування.

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію засудженого ОСОБА_4 , вважає, що є підстави вважати ОСОБА_4 невинним та вирок, постановлений відносно нього є неправосудним. Ці підстави викладені у постановах Олександрійського міськрайонного суду від 22 серпня 2017 року та від 17 вересня 2018 року. Ці обставини за доводами захисника є нововиявленими. Просить скасувати вирок і звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_4 та наголосив на тому, що зазначені у заяві ОСОБА_4 обставини не є нововиявленими, оскільки були відомі суду при постановленні вироку і також тому що зловживання слідчого, на існування яких посилається ОСОБА_4 , не встановлені вироком суду, що набрав законної сили.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків.

Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2013 року, який був залишений без змін після перегляду в апеляційному і касаційному порядку ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2015 року, ОСОБА_4 , засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Суд також дослідив відомості щодо обставин, на які засуджений ОСОБА_4 посилається як на нововиявлені.

У першому томі кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.121 КК, у якій було винесено зазначений вище вирок, зберігається постанова слідчого СВ Олександрійського РВ УМВС ОСОБА_6 від 23 лютого 2007 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ст. ст. 115, 121, 296, 396 КК України за відсутністю у їх діях складу злочину.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2017 року задоволено скаргу ОСОБА_4 та скасовано постанову слідчого СВ Олександрійського РВ УМВС ОСОБА_6 від 23 лютого 2007 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ст. ст. 115, 121, 296, 396 КК України, матеріали направлено до слідчого відділу Олександрійського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області для проведення додаткової перевірки.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2018 року задоволено скаргу ОСОБА_4 та скасовано постанову слідчого Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 від 31.05.2018 року про закриття кримінального провадження № 0001428, а матеріали кримінального провадження направлено до Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області для організації досудового розслідування.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 січня 2018 року частково задоволено скаргу ОСОБА_4 та зобов`язано керівника Олександрійської місцевої прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_4 від 30.10.2017 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ч. 2 ст.121 КК України та повідомити заявника про вказані процесуальні дії в порядку, передбаченому КПК України.

У статті 459 КПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.2 ст. 459 КПК нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до ч.3 ст. 459 КПК виключними обставинами визнаються: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; 3) встановлення вини судді у вчиненні злочину або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Відповідно до ч.4 ст. 459 КПК обставини, передбачені пунктом 3 частини третьої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили. Обставини, що стосуються зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, у разі неможливості ухвалення вироку можуть бути підтверджені постановою або ухвалою про закриття кримінального провадження, ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру.

Нововиявлені обставини - у процесуальному праві узагальнена категорія юридичних фактів, які мають суттєве значення для вирішення справи, але не були відомі суду та іншим учасникам процесу на момент постановлення рішення, внаслідок чого була допущена судова помилка.

Враховуючи зазначені норми права, суд виходить із того, що нововиявленими є такі обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи, але не були відомі на той час суду та слідчим органам. Обов`язковою умовою перегляду вироку за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для скасування вироку, повинні бути абсолютно новими, суттєвими, раніше невідомими слідчим органам і суду, тобто такими, що не фігурували та не досліджувались в матеріалах справи та потребують окремого розслідування.

Не є нововиявленими обставинами ті, на які посилалися як на докази сторони кримінального провадження, або об`єктивно могли бути долучені як докази, невчасно подані сторонами докази. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Обставини, на які посилається засуджений ОСОБА_4 не є нововиявленими, оскільки не мають усіх передбачених ст.459 КПК ознак.

Так, скасування зазначеною вище постановою суду від 22 серпня 2017 року постанови слідчого від 23 лютого 2007 року не є нововиявленою обставиною. Скасована постанова слідчого була досліджена судом під час постановлення вироку. Це підтверджується протоколом судового засідання (том 3, а с. 53). Тобто суду під час розгляду справи і винесення вироку було відомо про наявність цієї постанови слідчого. Однак, незважаючи на дослідження і оголошення судом цієї постанови у судовому засіданні, за наслідками якого був встановлений вирок, ця постанова, як вбачається з тексту вироку, не була зазначена судом як доказ, що підтверджує вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину. Натомість доведеність вини ОСОБА_4 у вироку обгрунтована сукупністю інших доказів. Тобто скасування цієї постанови після постановлення вироку не може вважатися обставиною, яка сама по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводить неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. Таким чином відсутні ознаки нововиявленої обставини, передбачені п.4 ч.2 ст.459 КПК України.

Окрім цього, скасування постанови слідчого від 23 лютого 2007 також не є нововиявленою обставиною відповідно до п.1 ч.2 ст.459 КПК України та виключною обставиною, передбаченою п.3 ч.3 ст.459 КПК України. Заяви ОСОБА_4 про вчинення слідчим ОСОБА_6 злочину під час розслідування відповідної справи не є ні нововиявленими, ні виключними обставинами, оскільки вина слідчого у вчиненні злочину або інші зловживання слідчого під час проведення досудового розслідування не встановлені вироком суду, що набрав законної сили, постановою або ухвалою про закриття кримінального провадження, ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру. Із цих же підстав не можна вважати нововиявленими обставинами зазначені вище ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2018 року та 15 січня 2018 року. Ці ухвали винесені за наслідками оскарження проміжних рішень, прийнятих під час досудового розслідування справ за заявами ОСОБА_4 , і розслідування цих справ не завершено.

Також, як вбачається із зазначеного протоколу судового засідання і вироку суду, предметом дослідження під час судового розгляду справи у суді першої інстанції були усі докази та інші письмові матеріали кримінального провадження, зокрема і ті, на які посилається ОСОБА_4 у заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами. Отже усі ці обставини, зокрема щодо обрання запобіжних заходів, наявність у слідчого повноважень на ведення справи, проведення та непроведення слідчим окремих слідчих дій, стверджувальних ОСОБА_4 прогалин і неповноти слідства, процесуального статусу та оцінки показань свідків, були відомі суду під час розгляду справи. Тому ці обставини не можуть бути визнані нововиявленими відповідно до вимог ст 459 КПК України. Засуджений фактично оскаржує докази, які вже були досліджені та оцінені судом при постановлені вироку.

Разом з тим, вирок у справі набрав законної сили та був залишений без змін після перегляду в апеляційному і касаційному порядку.

Надання іншої оцінки наявним у справі матеріалам і доказам, які були відому суду під час постановлення вироку у порядку перегляду вироку за нововиявленими або виключними обставинами суперечить нормам національного законодавства, закріпленим у главі 34 КПК України, а також не відповідає Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, 1950 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною законодавства України. Зокрема, конвенція не гарантує право на поновлення розгляду у справі, в якій винесено остаточне рішення (справи: Brumarescu V. Romania, Козак проти України 21291/02, 17.12.2002 р., Кучеренко проти України, № 41974/98, рішення у справі Х проти Австрії, № 7761/77, DR 14, 08.05.78; рішення у справі Хосе Марія Руїз Матеос та інші проти Іспанії, № 24469/94, DR 79, 2.12.94). Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні у справах Рябих проти Росії та Науменко проти України зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував: принцип остаточності судового рішення означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду й ухвалення нового рішення у справі. За змістом статті 4 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 р., судове рішення, що набрало законної сили, може бути переглянуте в межах кримінальної процедури відповідної держави за наявності нових або нововиявлених фактів, які могли вплинути на результати розгляду справи.

Окрім цього суд відхиляє доводи ОСОБА_4 та його захисника про те, що винесення судом ухвали про відкриття кримінального провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами вказує на визнання судом зазначених у цій заяві фактів нововиявленими і зобов`язує суд повторно дослідити докази у справі. Відповідно до ст 464 КПК України суд відкрив провадження за заявою ОСОБА_4 , оскільки дійшов висновку про те, що ця заява відповідає формальним вимогам щодо її форми і змісту, які передбачені ст.462 КПК України. Водночас, питання про те чи можна вважати зазначені у заяві засудженого обставини нововиявленими є предметом розгляду справи по суті і вирішується судом у цій ухвалі, яка постановляється у порядку, передбаченому статтями 466 і 467 КПК України.

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_4 про перегляд вироку за нововиявленим обставинами задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 459 - 467 КПК України суд,

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 4 жовтня 2013 року, яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її винесення.

Повний текст ухвали проголошений 18.01.2019 о 16.19.

Суддя ОСОБА_1