Провадження № 1-кс/537/433/2019
Справа № 537/4301/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2019 слідчий суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання,

В С Т А Н О В И В :

На адресу суду надійшла скарга ОСОБА_2 , в якій він просить поновити строк на оскарження постанови про відмову в задоволенні клопотання, скасувати постанову прокурора ОСОБА_3 від 17.09.2018, зобов`язати прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури вручити підозру свідкам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та посадовим особам у кримінальному провадженні № 0001896 та під час розгляду справи для підтвердження його доводів витребувати у слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 або у прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури об`єднане кримінальне провадження № 0001896.
В обґрунтування вказаної скарги зазначив, що у провадженні Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області знаходиться зведене кримінальне провадження № 0001896 щодо незаконного його звільнення, кримінальне провадження № 0001982 щодо неправдивих свідчень ОСОБА_4 та кримінальне провадження № 0002735 щодо неправдивих свідчень ОСОБА_5 , тобто щодо скоєння злочину, передбаченого ст.ст. 172, 384 КК України. В ході розслідування даних кримінальних проваджень він був неодноразово на прийомі в Кременчуцькому міському відділі поліції. Вказав на те, що у кримінальному провадженні зібрано достатньо доказів щодо скоєного злочину посадовими особами Кременчуцького міжрайонного управління водного господарства та свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , тому він звернувся з клопотанням до Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області про вручення повідомлення про підозру посадовим особам Кременчуцького міжрайонного управління водного господарства та свідкам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Однак, постановою від 17.09.2018 прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_7 безпідставно та необґрунтовано відмовив йому в задоволенні клопотання, посилаючись на те, що в даному кримінальному провадженні відсутні докази. З урахуванням викладеного, просив скаргу задовольнити.
Слідчий суддя, перевіривши скаргу та додані до неї матеріали, приходить до наступних висновків.
Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_2 фактично оскаржує постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання про повідомлення про підозру посадових осіб Кременчуцького міжрайонного управління водного господарства та свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та просить суд скасувати вказану постанову і зобов`язати прокурора вручити підозру.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень. Гарантоване ст. 55 Конституції України право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується шляхом встановлення порядку такого оскарження іншими нормативними актами. Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема Главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування (ст.ст. 303-308 КПК України). Об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України може бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.
Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Аналіз вищевикладених положень КПК дає підстави для висновку, що право на оскарження слідчому судді рішень, дій чи бездіяльності особа отримує лише тоді, коли слідчий або прокурор прийняли певні рішення, вчинили конкретні дії або допустили конкретну бездіяльність, оскарження яких передбачено положеннями ч.1 ст. 303 КПК України.
Положеннями вказаної ч.1 ст.303 КПК не передбачено право оскарження постанови прокурора про відмову у задоволенні клопотання про пред`явлення підозри. Згідно ч.4 ст.304 КПК слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Скарга ОСОБА_2 не містить вимог, які могли б бути предметом оскарження до слідчого судді в контексті вимог ст. 303 КПК України. На підставі викладеного слідчий суддя приходить до висновку, що скаржнику слід відмовити у відкритті провадження, оскільки скарга подана на рішення, що не підлягає оскарженню.
Разом з цим слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити скаржнику, що чинним КПК України, а саме ст..308, встановлено порядок оскарження недотримання розумних строків. Так, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду. Службові особи, винні в недотриманні розумних строків, можуть бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом. Також законодавством (ст..114 КПК) передбачено право в тому числі прокурора встановлювати процесуальні строки.
При цьому в силу п.9-1 ч.1 ст.303 КПК України до слідчого судді може бути подано скаргу на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.
Керуючись ч.1 ст.303, ч.4 ст.304, ст.309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження в скарзі ОСОБА_2 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання відмовити.
Копію ухвали невідкладно надіслати скаржнику разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1