ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/423/19 Справа № 201/2806/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2019 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000299, відносно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Макіївка
Донецької області, громадянина України,
який проживає за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.194, ч.2 ст.15, п.п. 2, 5, 12 ч.2 ст.115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2019 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04 травня 2019 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та прийняти рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що прохання прокурора в усній формі про утримання ОСОБА_7 в умовах Криворізької установи виконання покарань №3 виходить за межі клопотання про обрання запобіжного заходу. Вказує на те, що в матеріалах провадження відсутні будь-які докази, які підтверджують наявність умислу в діях підозрюваного на вчинення дій, які підпадають під ознаки ч.2 ст.15, п.п. 2, 5, 12 ч.2 ст.115 КК України. Звертає увагу на те, що слідчий суддя умисно не відобразив в ухвалі обставину, яка має суттєве значення наявність у ОСОБА_7 постійного місця мешкання у м.Дніпрі.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.194, ч.2 ст.15, п.п. 2, 5, 12 ч.2 ст.115 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 06 березня 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.194, ч.2 ст.15, п.п. 2, 5, 12 ч.2 ст.115 КК України, що виразилися в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу за попередньою змовою групою осіб, а також у закінченому замаху на умисне вбивство двох або більше осіб, вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

З наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту потерпілої від 04 лютого 2019 року ОСОБА_9 , яка пояснила про обставини вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілої від 05 лютого 2019 року ОСОБА_10 ; протоколом допиту потерпілої від 01 березня 2019 року ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка від 07 лютого 2019 року ОСОБА_12 , який пояснив про обставини вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту свідка від 26 лютого 2019 року ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка від 27 лютого 2019 року ОСОБА_14 , який пояснив про обставини вчинення кримінального правопорушення; протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_14 від 27 лютого 2019 року, який вказав на ОСОБА_7 , який схожий на одного з чоловіків, що 03 лютого 2019 року припаркували автомобіль Toyota Camry на вул.Куйбишева та пішли у напрямку вул.Урицького, згодом повернулись та поїхали; протоколом допиту свідка від 04 лютого 2019 року ОСОБА_15 , яка пояснила про обставини вчинення кримінального правопорушення.
Що стосується доводів захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.194, ч.2 ст.15, п.п. 2, 5, 12 ч.2 ст.115 КК України, одне з яких відноситься до особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі, і усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також, існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків щодо зміни їх показів на його користь.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

Втім, доводи захисника, що слідчий суддя вийшов за межі клопотання про обрання запобіжного заходу, зазначивши утримувати ОСОБА_7 в умовах Криворізької установи виконання покарань №3, заслуговують на увагу та підлягають задоволенню в цій частині.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407, п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України - скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційного суду.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2019 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити.
Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14:10 годин 04 травня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4