Суворовський районний суд міста Одеси
Провадження № 1-кп/523/576/19
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

08.02.2019 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , його представника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0004821 від 20 вересня 2017 року із звинувачення

ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, маючої на утриманні малолітню дитину, працевлаштованої, не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

Близько 18 години 00 хвилин 19 вересня 2017 року ОСОБА_8 , перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , під час виниклого на ґрунті тривалих неприязних відносин словесного конфлікту з раніше знайомим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на заподіяння шкоди його здоров`ю, схопила зі столу предмети посуду, скляну пляшку, а також підняла із землі каміння та палицю, якими нанесла численні удари, кидки в ліву скроневу частину голови, тулуб, ліве плече, ліве передпліччя та ліву руку останнього, чим спричинила тому тілесні ушкодження у вигляді садна та синця тулуба, синців лівого плеча та лівого передпліччя, забій другого пальця лівої кисті, що як у сукупності, так і окремо, мали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів, і за цим критерієм віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачена вину у вчиненому діянні не визнала та показала про наступне.

У вечірній час 19 вересня 2017 року до подвір`я за місцем її проживання прибув раніше знайомий ОСОБА_5 , без запрошення сів за стіл та розпочав розмову з приводу вибору загальноосвітнього закладу, в якому повинен навчатися її син.

Будучи незадоволеним її вибором він несподівано підскочив та наніс два удари кулаком руки в ліву та праву частини обличчя, від яких вона впала на коліна, після чого схопив її за волосся та притиснув донизу. Вона стала кликати про допомогу, на що прибігла її сестра ( ОСОБА_9 ) і схопила ОСОБА_5 іззаду за одягнену на ньому футболку. Останній розвернувся до сестри, схопив її руками за тулуб та штовхнув сестру через хвіртку, від чого ОСОБА_9 впала на землю.

Як вбачається з показань обвинуваченої в наступний момент вона підбігла до сестри, щоб допомогти їй підвестися, на що ОСОБА_5 знову схопив її руками за волосся та силоміць витягнув до дороги перед подвір`ям. Згодом туди ж вибігли мати обвинуваченої ( ОСОБА_10 ) та сусіди ( ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ), присутність яких обумовила припинення ОСОБА_5 подальшого вчинення насильницьких дій. Останній сів в автомобіль, в салоні якого не було пасажирів, та уїхав з місця події.

Обвинувачена категорично заперечує безпосереднє здійснення будь-яких ударів потерпілому, умисне спричинення йому тілесних ушкоджень, припускаючи, що могла його подряпати руками під час захисту від його ж агресивної поведінки.

Від ударів потерпілого у неї набрякло обличчя, лопнув сосуд в районі ока.

Незважаючи на отримані показання вина ОСОБА_8 у вчиненому підтверджується сукупністю наступних, досліджених в судовому засіданні, доказів.

Потерпілий ОСОБА_5 в суді показав, що тривалий час підтримував стосунки з обвинуваченою, вважав себе батьком її сина, у зв`язку із чим матеріально допомагав її родині, а також брав участь у вихованні дитини.

Перед розглядуваною подією в телефонній розмові з обвинуваченою між ними виникла словесна суперечка з приводу якихось претензій з її боку. Близько 18 години 00 хвилин 19 вересня 2017 року він під`їхав до домоволодіння, де мешкала її родина, зайшов до подвір`я, де побачив за столом агресивно налаштованих щодо нього ОСОБА_8 та її сестру.

В ході подальшої розмови щодо вибору школи для сина між ним і обвинуваченою знову виникла словесна суперечка, під час якої обвинувачена стала кидатися в нього скляною пляшкою, предметами посуду. Травмуючі предмети влучили в ліву скроневу частину голови, в ліву руку, передпліччя, плече, тулуб.

В цей же момент її сестра увела дитину з подвір`я, після чого відразу ж повернулася та стала його притримувати, щоб обвинуваченій було зручно його бити.

Під час конфлікту він намагався ухилитися від ударів, прикривав себе руками, після чого вийшов з подвір`я до автомобіля. ОСОБА_8 продовжувала наносити йому удари і кидки підібраними із землі каміннями та дерев`яною палицею, а також розірвала одягнену на ньому футболку, пошкодила цими ж предметами його автомобіль. Конфлікт припинився з появою матері обвинуваченої, сусідів, а також його від`їздом з місця події на пошкодженому автомобілі, в салоні якого також перебував і свідок ОСОБА_13 .

Потерпілий заперечив вчинення будь-яких насильницьких дій по відношенню до обвинуваченої. В подальшому він викликав правоохоронців та звернувся до лікарні за медичною допомогою.

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19 вересня 2017 року ОСОБА_5 повідомив орган поліції про отримання близько 18 години 30 хвилин цієї ж доби тілесних ушкоджень від насильницьких дій ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_13 в суді показав, що у вересні 2017 року він надавав потерпілому комп`ютерні послуги, а в момент події перебував на задньому сидінні в салоні його автомобіля та чекав повернення ОСОБА_5 із подвір`я одного із домоволодінь на ж/м «Котовський».

Після гучних криків раніше незнайомої йому обвинуваченої в адресу ОСОБА_5 він, через нещільний паркан, звернув увагу на подію та став очевидцем того, як ОСОБА_8 кидала в потерпілого скляну пляшку, наносила йому удари дерев`яною палицею, розірвала одягнену на тому футболку. Присутня інша дівчина увела з подвір`я дитину, після чого знову з`явилася на місці події та стала притримувати потерпілого.

Незважаючи на спроби потерпілого заспокоїти обвинувачену, притримати її за руки, остання продовжувала себе вести вкрай агресивно. Присутні особи перемістилися на дорогу поруч з припаркованим автомобілем, де обвинувачена продовжила кидатися камінням, яким влучила в потерпілого та в його автомобіль. Інша дівчина схопила дерев`яну палицю та також завдала нею декілька ударів по транспортному засобу.

До місця події вибігла похилого віку жінка, сусіди, після чого потерпілий, на тілі якого були видимі садна та забої, без футболки сів в автомобіль та від`їхав на незначну відстань. Оскільки потерпілому стало зле, він зупинив автомобіль, вийшов із нього, сів навпочіпки, поскаржився на головну біль та викликав правоохоронців.

Свідок ОСОБА_14 в суді показав, що був випадковим очевидцем події та перебував на дорозі, навпроти 11-поверхового будинку, на відстані близька 30 м від вхідної хвіртки.

Після ґвалту, криків, звуку розбитого скла, він звернув увагу на подію та побачив, як потерпілий вибіг із подвір`я через хвіртку, а обвинувачена, висловлюючись образливою лайкою, кидала в нього скляну пляшку та каміння, які підбирала з землі. Один із цих кидків влучив прямо у голову. Потерпілий був у саднах, в крові, з оголеним торсом. Відразу ж за нею на дорогу вийшла інша жінка, яка намагалася завадити потерпілому захищатися, а також взятою в руку дерев`яною палицею двічі вдарила припарковану поруч машину.

Згодом з`явилася інша літня жінка та чоловіки. Останні відібрали у жінки палицю та розборонили потерпілого і обвинувачену. ОСОБА_5 сів в автомобіль, від`їхав на відстань 80 100 м, після чого зупинився й вийшов. Свідок підійшов до нього, запропонував викликати медичну допомогу та залишив потерпілому номер свого мобільного телефону. В салоні автомобіля він також побачив іншого молодого чоловіка.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 02 жовтня 2017 року свідок ОСОБА_14 , в присутності понятих, серед чотирьох представлених йому фотокарток жінок, за загальними рисами обличчя, структурою губ, носа, очей впізнав ОСОБА_8 як особу, яка наносила тілесні ушкодження невідомому йому чоловіку близько 18 години 19 вересня 2017 року біля будинку №21 по вул. 4-та Суворовська в м. Одесі.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 02 жовтня 2017 року свідок ОСОБА_14 , в присутності понятих, серед чотирьох представлених йому фотокарток жінок, за загальними рисами обличчя, структурою очей та кольором волосся впізнав ОСОБА_9 , як особу, яка завдала удари палицею по автомобілю марки «Volkswagen» близько 18 години 19 вересня 2017 року біля будинку №21 по вул. 4-та Суворовська в м. Одесі.

Свідок ОСОБА_11 в суді показав, що, будучи сусідом обвинуваченої, перебував у власному помешканні та почув гучні крики матері обвинуваченої про те, що потерпілий б`є ОСОБА_8 . Крізь віконну фіранку він розгледів, як ОСОБА_5 наносив удари рукою в плече ОСОБА_8 , після чого свідок одягнувся та вийшов на вулицю.

Коли свідок опинився на місці події потерпілий повідомив, що це обвинувачена його побила, після чого сів в автомобіль та уїхав.

Інший сусід обвинуваченої свідок ОСОБА_12 в суді показав, що опинився на місці події в момент завершення конфлікту, коли біля машини перебували потерпілий, обвинувачена та її родичі. З обох сторін гучно лунали крики, на що він запропонував потерпілому припинити сварку та уїхати. На передніх сидіннях салону автомобіля він іншої особи не бачив, задні сидіння не проглядалися.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , кожний окремо, не звернули увагу на наявність на потерпілому тілесних ушкоджень, верхнього одягу, а також на те, чи були на місці події каміння, палиця, чи мав керований ОСОБА_5 автомобіль видимі пошкодження. Очевидцями можливого застосування насильства до потерпілого з боку обвинуваченої вони також не були.

Сестра обвинуваченої свідок ОСОБА_9 в суді надала показання, які за своїм змістом є аналогічними показанням обвинуваченої, та додатково пояснила, що не змогла проглянути, чи знаходилася будь-яка стороння особа на задньому сидінні автомобіля потерпілого.

Свідок наполягає, що ініціатором конфлікту та особою, яка застосовувала насильство, був виключно ОСОБА_5 , а її сестра лише захищалася.

Мати обвинуваченої свідок ОСОБА_10 в суді показала, що, перебуваючи у власному помешканні, почула із подвір`я гучні крики, вийшла на сходи та побачила, як ОСОБА_5 наніс удари кулаками в обличчя її доньки, після чого схопив її за волосся та потягнув на вулицю до машини. Інша донька схопила ОСОБА_5 за футболку, намагаючись того зупинити. Біля машини ОСОБА_5 знову вдарив її доньку рукою в ліву частини голови. Обвинувачена лише відмахувалася з метою захисту, будь-яких пошкоджень потерпілому чи його автомобілю не завдавала, а в салоні автомобіля сторонніх осіб не було.

Як вбачається із висновку судово-медичної експертизи від 12 жовтня 2017 року №2532 у ОСОБА_5 було виявлено наступні тілесні ушкодження у вигляді садна та синця тулубу, синців лівого плеча та лівого передпліччя, забою 2-го пальця лівої кисті, що як у сукупності, так і окремо, мали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів, і за цим критерієм віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень.

Наявні ушкодження виникли незадовго до звернення потерпілого за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 19 вересня 2017 року.
Враховуючи характер та локалізацію ушкоджень слід вважати, що вони не могли утворитися в умовах падіння на площину з положення стоячи. Ці ушкодження виникли від не менш, ніж 6-разової травмуючої дії.

Довід сторони захисту про можливе проведення експертом даної експертизи за копіями медичних документів, спростовується протилежним змістом дослідної частини вищезазначеного експертного висновку, з якого не вбачається, що представлена слідчим медична документація мала б недоліки, що не дозволили б експерту провести відповідне дослідження.

В обґрунтування виправдувальних доводів сторона захисту послалася на: вищевикладені показання обвинуваченої, її сестри та матері; показання сусідів - в частині не виявлення ними видимих тілесних ушкоджень у потерпілого, інших очевидців події; медичні документи щодо ОСОБА_8 про її доставлення о 20 годині 30 хвилин 19 вересня 2017 року швидкою допомогою до КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку та проходження подальшого лікування; письмову відповідь заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №4 від 10 січня 2019 року №10/1-6466-18 про скасування рішення слідчого про закриття іншого кримінального провадження №0004824 від 20 вересня 2017 року та продовження досудового розслідування факту заподіяння ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень.

Аналізуючи доводи сторони захисту та сукупність досліджених обвинувальних доказів суд дійшов наступного.

Оскільки суд розглядає провадження виключно в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, то доведенню підлягає вина останньої особи у спричиненні потерпілому таких тілесних ушкоджень. Можливі неправомірні дії ОСОБА_5 по відношенню до ОСОБА_8 , в разі їх доведення об`єктивними та переконливими доказами, можуть бути враховані при наданні правової оцінки діям ОСОБА_8 .

Разом з тим, як вбачається з письмового листа органу прокуратури розслідування щодо обставин заподіяння ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень триває, слідчому в порядку ст.36 КПК України надані письмові вказівки із конкретним строком виконання, підозра будь-якій особі у вчиненні цього діяння не повідомлялася, а відтак передчасно стверджувати, що в даній події ОСОБА_8 захищалася від ОСОБА_5 чи, навпаки, отримала від нього тілесні ушкодження.

Всі вище перелічені обвинувальні докази вказують на існування конфлікту, приводом до виникнення якого стали особисті неприязні стосунки між обвинуваченою та потерпілим, що супроводжувався насильницькими діями, внаслідок чого, згідно експертного висновку, потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження.

На причетність ОСОБА_8 до застосування фізичного насильства до ОСОБА_5 прямо вказують в суді потерпілий та очевидці - свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Той факт, що ці свідки взагалі не були раніше знайомими з потерпілим та стали випадковими очевидцями розглядуваної судом події, надає суду можливість визнати їх показання найбільш об`єктивними та достовірними. Окремі неточності в їх показаннях щодо конкретних обставин події об`єктивно пояснюються фактором спливу значного проміжку часу від часу настання цієї події, а також емоційним станом від несподіваності побаченого, що не викликає у суду жодного сумніву у цілковитій правдивості отриманих від цих осіб показань.

Сусіди обвинуваченої, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , також показують про існування у вечірній час 19 вересня 2017 року гучного конфлікту, протилежними сторонами в якому були обвинувачена та потерпілий.

На неможливість отримання потерпілим 19 вересня 2017 року тілесних ушкоджень в іншому місці, на думку суду, вказує і незначний проміжок часу від цієї події (близько 18 години даної доби) до первинного звернення ОСОБА_5 за медичною допомогою до КУ «Міська клінічна лікарня №1» (невизначений час цієї ж доби 19 вересня 2017 року).

Окрім, того, як вбачається із змісту долученого до матеріалів даного кримінального провадження висновку іншої судово-медичної експертизи від 31 грудня 2013 року №3819 у ОСОБА_5 виявлялися інші тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, механізм спричинення яких 02 червня 2013 року фактично відповідав поясненням потерпілого про здійснення в нього кидків трилітровим бутлем, пляшкою, камінням та іншими предметами колишньою співмешканкою на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки ОСОБА_5 в даному судовому розгляді наполягає, що був співмешканцем обвинуваченої та батьком її дитини, а ОСОБА_8 не заперечує, що обізнана з потерпілим більше 9-ти років, то не виключається, що особою, яка в червні 2013 року могла аналогічним чином спричинити ОСОБА_5 тілесні ушкодження, також була ОСОБА_8 .

Із сукупності цих же висновків та підстав суд критично оцінює невизнавальні показання обвинуваченої, протилежні показання її близьких родичів, а також частково показання сусідів (щодо відсутності на потерпілому тілесних ушкоджень, видимих пошкоджень на належному тому автомобілі, цілісності його верхнього одягу, а також відсутності на місці події каміння чи палиці), у зв`язку із чим, вважає, що ці показання (частина показань) не відповідають дійсності та були надані з метою уникнути чи сприяти уникненню ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинене.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_8 перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , під час виниклого на ґрунті тривалих неприязних відносин словесного конфлікту з раніше знайомим ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння шкоди його здоров`ю, схопила зі столу предмети посуду, скляну пляшку, а також підняла із землі каміння та палицю, якими нанесла численні удари, кидки в ліву скроневу частину голови, тулуб, ліве плече, ліве передпліччя та ліву руку останнього, чим спричинила тому тілесні ушкодження у вигляді садна та синця тулуба, синців лівого плеча та лівого передпліччя, забій другого пальця лівої кисті, що як у сукупності, так і окремо, мали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів, і за цим критерієм віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень, то вчинене обвинуваченою діяння суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Судом розглянуто цивільний позов, заявлений потерпілим до обвинуваченої про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 31793 грн, а також моральної шкоди в розмірі 200000 грн, який ОСОБА_8 не визнала.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.

В обґрунтування заявлених майнових вимог потерпілий зазначив про понесені ним витрати, пов`язані з наданням правової допомоги адвокатом в сумі 10000 грн, з оплатою проведення психологічного дослідження в сумі 6000 грн, з оплатою ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля «Volkswagen Tiguan», н/з НОМЕР_1 , в сумі 14993 грн, а також з вартістю пошкодженої футболки, в сумі 800 грн, розмір яких фактично підтверджено дослідженими в суді фіскальними чеками, рахунками та квитанціями.

В обґрунтування заявленої моральної шкоди потерпілий в позовній заяві та усно в суді пояснив, що отримані тілесні ушкодження призвели до фізичного болю, з приводу чого він вимушений був звернутися за медичною допомогою, а також призвели до душевних страждань, пов`язаних з втратою можливості брати участь у вихованні дитини обвинуваченої, батьком якої він себе вважає, що порушило умови його повсякденного життя, змінило соціальну поведінку та подальші особисті плани. В нього знизився рівень самооцінки, виникло почуття тривоги, безпомічності та страх за майбутнє дитини, в спілкуванні з оточуючими він став дратівливим, нестриманим, у нього погіршилися стосунки з друзями, родичами, знайомими.

Відповідні обставини частково підтверджені: висновком судово-медичної експертизи; висновком психологічного дослідження №ED-2521-4-1191.18 від 17 грудня 2018 року (про те, що суспільно-небезпечними діями та бездіяльністю ОСОБА_8 (в тому числі через неможливість бачитися з дитиною) заподіяно ОСОБА_5 моральну шкоду та страждання середньої тривалості, що обумовило необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, які і дотепер вимагають додаткових витрат задля їх подолання); долученими до провадження численними фотографічними зображеннями сумісного проведення дозвілля із обвинуваченою та її сином.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_8 батьківства потерпілого щодо її дитини, слід зазначити, що в свідоцтві про народження ОСОБА_15 , 2012 р.н., з її слів записано ім`я та по-батькові батька дитини як ОСОБА_16 , що співпадає з такими же анкетними даними потерпілого, а відтак довід останнього, що він, будучи колишнім співмешканцем обвинуваченої, мав право на участь у вихованні дитини, не є безспірним.

З урахуванням доведеності в суді вини ОСОБА_8 в умисному спричиненні потерпілому умисного легкого тілесного ушкодження, а також того, що її дії спричинили пошкодження майна ОСОБА_5 (автомобіля та футболки), слід заявлені потерпілим майнові вимоги вважати доведеними в частині вищезазначених документально підтверджених витрат. Також в повному обсязі підлягають стягненню з обвинуваченої і вартість витрат на правову допомогу та проведення психологічного дослідження.

Також, при встановлених в суді обставинах отримання потерпілим з вини обвинуваченої вищевикладених легких тілесних ушкоджень, а також припинення спілкування потерпілого з дитиною, яку він вважає своїм рідним сином, слід визнати, що це безумовно потягло для ОСОБА_5 позбавлення певних елементів благополуччя, фізичних та психологічних страждань і суттєвих негативних змін в його подальшому житті. Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілого, обставини, при яких була спричинена шкода його здоров`ю, ступінь вини обвинуваченої, яка не визнала свою вину у вчиненому, враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168 ЦК України і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає справедливим задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої ОСОБА_5 моральної шкоди частково - на суму 25000 грн. На думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілим моральними стражданнями.

При призначенні покарання обвинуваченій суд констатує про відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували призначене їй покарання.

Суд також враховує дані про ОСОБА_8 , як про особу, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, є офіційно працевлаштованою особою, утримує малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, але не визнала своєї вини та надала суду неправдиві показання.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає необхідним призначити ОСОБА_8 такий вид покарання як штраф.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , в рахунок відшкодування майнової шкоди 31793 (тридцять одну тисячу сімсот дев`яносто три) грн, а також в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн.

В задоволенні інших позовних вимог потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_8 відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1