УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового
засідання ОСОБА_4
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ст. 187 ч.4 КК України,

з участю:
прокурора ОСОБА_8
представника
потерпілих ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7
захисників ОСОБА_10
ОСОБА_11 , ОСОБА_12
ОСОБА_13

в с т а н о в и в :
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, яке підтримав представник потерпілих, про продовження строку тримання під вартою обвинувачених. В обґрунтування зазначив про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків. Зазначив, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених у ході судового розгляду. Просить продовжити строк тримання під вартою обвинувачених.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив щодо клопотання, оскільки прокурором не надано доказів щодо їх наявності. Зазначив, що має сім`ю та двох малолітніх дітей, які потребують його допомоги. Крім того, має хвороби і не отримує належного лікування. Просив обрати більш м`який вид запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та просив обрати більш м`який вид запобіжного заходу. Запевнив, що не має на меті переховуватися від суду.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив щодо клопотання, зазначив, що до арешту працював неофіційно, має цивільну дружину і двох її неповнолітніх дітей, матір похилого віку, сестру інваліда, які потербують його допомоги. Також має хворобу серця, потребує лікування, яке не отримує в умовах слідчого ізолятора.

Захисник ОСОБА_10 подав клопотання про звільнення ОСОБА_14 з-під варті, оскільки під час досудового розслідування стороною обвинувачення було допущено істотні порушення вимог КПК, що призвело до незаконного утримання під вартою останнього. В задоволенні клопотання прокурора просив відмовити.

Захисник ОСОБА_11 подала письмове клопотання про зміну запобіжного заходу її підзахисному ОСОБА_15 , посилаючись на те, що прокурором не надано доказів про наявність ризиків. Просила врахувати його позитивні характеристики, стан здоров`я після отриманого поранення в зоні АТО та, що має двох батьків, які потребують його допомоги.

Захисники ОСОБА_16 та ОСОБА_12 подали клопотання про звільнення ОСОБА_7 з-під варті, оскільки під час досудового розслідування стороною обвинувачення було допущено істотні порушення вимог КПК, що призвело до незаконного утримання під вартою останнього. В задоволенні клопотання прокурора просили відмовити.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України на стадії досудового розслідування, під час застосування запобіжного заходу або продовження строку його дії має бути встановлена наявність трьох складових чи є обґрунтована підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Під час судового розгляду і вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обґрунтованості підозри не може бути надана через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом.

Отже, до завершення судового розгляду, оцінка доведеності винуватості особи є передчасною, оскільки вона не може бути надана без дослідження усього комплексу наявних у справі доказів, а відтак оцінку доказів у їх сукупності та взаємозв`язку суд буде надавати лише в нарадчій кімнаті.

Таким чином підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Кримінальне процесуальне законодавство України, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК, застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчинення інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до пункту 3 статті 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому слід також виходити із правової позиції Європейського суду з прав людини, а саме того, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи вчинення іншого злочину. Однак, сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалого періоду тримання під вартою (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява № 33977/96, пункти 80-81, рішення від 26 липня 2001 року).
У справі "Волосюк проти України" (рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини наголосив, «саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про продовження строку тримання під варто. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі впливом певного часу ця умова перестає бути достатньою».
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.
Таким чином, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_7 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що і на сьогоднішній день продовжує існування певна ймовірність того, що обвинувачені з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій.
Знову ж таки судом враховується й наявність не погашених судимостей у обвинувачених, розмір майнової шкоди, у завданні якої вони обвинувачуються.
При цьому на думку колегії суддів наявність у обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 міцних сімейних зв`язків, постійного місця проживання тощо, неможливо на даний час віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченими дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.
Таким чином, за результатами встановлених в судовому засіданні обставин, з урахуванням доводів сторін кримінального провадження, суд дійшов до переконання про доведеність чинників, які передбачені ч.1 ст. 194 КПК України і є достатніми для прийняття судом рішення про подальше застосування до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Що стосується обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує його виключно позитивну характеристику, заслуги перед державою в захисті України від агресора в зоні АТО, отримане поранення, необхідність відповідного лікування, яке неможливо отримати в умовах слідчого ізолятора. Суд приходить до висновку, що забезпечення виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 процесуальних обов`язків може бути досягнуто шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому необхідно йому змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, заборонивши обвинуваченому залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 331 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк 60 днів по 18 лютого 2019 року (включно).
Продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк 60 днів по 18 лютого 2019 року (включно).
В задоволенні клопотання захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 - відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_11 задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 днів, з застосуванням електронного засобу контролю.
На обвинуваченого ОСОБА_6 покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україні;
- носити електронний засіб контролю.
Обвинуваченого ОСОБА_6 звільнити з-під варти в залі суду.
Строк дії ухвали до 18 лютого 2019 року.
Виконання ухвали суду в частині запобіжного заходу, у вигляді цілодобового домашнього арешту, доручити Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області.
Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокуратуру Житомирської області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3