Дата документу 28.02.2019 Справа № 314/4756/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/4756/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/631/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101)»,

ВСТАНОВИЛА:

засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2018 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Своє рішення суд мотивував тим, що аналогічне клопотання засудженого ОСОБА_6 вже було предметом судового розгляду та по ньому іншим складом суду було прийняте судове рішення, а тому в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалити нову ухвалу, якою на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати йому в строк покарання період його попереднього ув`язнення з 13 червня 2017 року по 20 лютого 2018 року, оскільки суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання.

Згідно з ухвалою, до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 наполягав на задоволенні клопотання та просив задовольнити його в повному обсязі.

Представник адміністрації колонії при вирішенні клопотання засудженого покладався на розсуд суду.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши доповідь судді; засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_6 засуджений 16 серпня 2017 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України остаточно до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 07 грудня 2017 року на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 попереднє ув`язнення з 13 червня 2017 року по 20 червня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 травня 2018 року зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання за вищевказаним вироком його попереднє ув`язнення з 13 червня 2017 року по 07 грудня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15 серпня 2018 року вказану ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області скасовано та зараховано засудженому ОСОБА_6 попереднє ув`язнення у період з 13 червня 2017 року по 20 червня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Положення ч.5 ст.72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст.72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч.2 ст.4 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, яким передбачено зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що в розумінні ч.1 ст.5 КК України є зворотною дією закону, який «іншим чином поліпшує становище особи».

У тому разі, коли особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню також підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, однак в такому випадку це вже буде прямою дією закону в часі.

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як зворотної, так і прямої дії кримінального закону в часі.

Частина 2 статті 5 КК України визначає, що Закон про кримінальну відповідальність, який встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Законом №2046-VIII від 18 травня 2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року, частину 5 ст.72 КК України викладено у наступній редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Таким чином, Закон №2046-VIII від 18 травня 2017 року погіршує становище осіб, а тому не має зворотної дії у часі, тобто він не може поширюватися на факти й відносини, що виникли до його прийняття.

Отже у випадку, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року включно і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, то застосування Закону № 2046-VIII буде неправильним, оскільки зворотна дія цього закону як такого, що «іншим чином погіршує становище особи» в розумінні ч.2 ст.5 КК України не допускається, і в такому разі, під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29 вересня 2018 року у справі №663/537/17.

У зв`язку з наведеним, застосовуючи положення ст.8 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, а також виходячи із загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали та вважає за необхідне зарахувати засудженому ОСОБА_6 в строк покарання період його попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.

При цьому вимоги засудженого ОСОБА_6 про зарахування йому в строк покарання періоду його тримання під вартою по 20 лютого 2018 року, тобто до моменту його прибуття до виправної колонії, задоволенню не підлягають, оскільки попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку із цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місць відбування покарання.

А тому враховуючи, що ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15 серпня 2018 року засудженому ОСОБА_6 було зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13 червня 2017 року по 20 червня 2017 року, колегія суддів вважає за необхідне додатково зарахувати засудженому ОСОБА_6 в строк покарання період його попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 07 грудня 2017 року включно, тобто по день набрання вироком щодо нього законної сили, на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року - із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону N 838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання період його попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 07 грудня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4