Справа № 638/20/17
Провадження № 1-кс/638/5244/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судового засідання в приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню № 0006508 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, в цивільному шлюбі має чотирьох дітей (зі слів), офіційно не працевлаштований, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідчий Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням, в якому просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 28.12.2016, близько 23:20 години, ОСОБА_7 проходив біля буд. АДРЕСА_2 , після чого у нього виник умисел спрямований на заволодіння чужим майном, поєднаний з проникненням у житло. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння майном, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, приблизно о 23:30 години шляхом розбиття скла з тильної сторони, проник до вказаного будинку, в якому знаходилась потерпіла ОСОБА_8 . ОСОБА_7 , розуміючи, що його дії перестали бути таємними, у нього виник умисел, направлений на напад з метою заволодіння майном потерпілої із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу. ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію своїх злочинних дій, направлених на заволодіння майном, з метою пригнічення волі потерпілої до спротиву, підбіг до останньої та наніс їй близько 2-3 ударів кулаками в область обличчя та близько 3 ударів в область спини, від яких потерпіла впала на підлогу. Далі ОСОБА_7 побачив у спальній кімнаті, два мобільних телефони марки «Нокіа 1101», що належать потерпілій ОСОБА_8 , якими у подальшому заволодів. Після чого ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення - злочину зник, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, чим завдав, зі слів потерпілої, матеріальної шкоди на суму близько 300 грн. Таким чином, в результаті злочинних дій ОСОБА_7 у ОСОБА_8 мали місце, відповідно до первинного огляду, перелом кісток носу, гематома тильної поверхні лівої кисті, перелом лівої скули.

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з проникненням у житло (розбій), із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання, просили його задовольнити. Слідчий вказала про відсутність документальних доказів належного сповіщення підозрюваного в матеріалах справи, до Чернігівської області працівники Шевченківського ВП не виїжджали, в супереч зазначеному прокурор наполягала, що працівники Шевченківського ВП виїжджали до Чернігівської області за місцем мешкання підозрюваного, проте письмового підтвердження надати не має можливості; підозрюваний більше року перебуває у розшуку та уникає відповідальності.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що її підзахисний не переховувався від органів досудового розслідування, за місцем реєстрації повісток не отримував, слідством не доведений факт переховування підозрюваного від слідства, наведені органом обвинувачення ризики необґрунтовані.

Підозрюваний ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що не ухилявся від явки до слідчого, жодної повістки не отримував, просив врахувати, що на його утриманні четверо дітей; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Слідчий суддя, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, вважає клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню з урахуванням наступного.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

За викладених обставин, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а відтак запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Органом досудового розслідування зазначено, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, може не прибути до суду, знищити або сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Однак, такі ризики не доведені органом досудового розслідування з урахуванням наступного.

Підозрюваний раніше не судимий, жодного документального підтвердження про виклик до органів досудового слідства, спроб знищити речові докази про справі суду не надано, прокурором не доведено.

Що стосується ризику переховування, то суд вважає за необхідне вказати про те, що не надано доказів ухилення ОСОБА_7 від органу досудового розслідування, сама по собі наявність постанови про розшук не може свідчити про ці обставини, оскільки не наведено підстав та доказів для ухвалення такої постанови.

Долучені до клопотання докази частково підтверджують ризики, проте в своїй сукупності це не може переконливо свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне зареєстроване місце проживання, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання частково доведено актуальність ризиків на даний час, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню № 0006508 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , на строк два місяці, тобто, до 09.02.2019 року.

Покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- заборонити залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

Контроль за виконанням запобiжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваного покласти на орган національної поліції за мiсцем його проживання.

Працівники органу національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя

Копію ухвали отримав:

11 грудня 2018 р. ___ год. __хв._________( ОСОБА_7 )