ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/900/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2019 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

цивільного позивача ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0008200 від 19.09.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого водієм у «ФОП ОСОБА_9 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.09.2018 року близько о 14 год. 13 хв. по вул. Срібнокільська, 12 в м. Києві, ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Audi А4» д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, допустив порушення вимог п. 11.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306 (далі - ПДР), а саме:
п. 11.4 ПДР України - на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_8 виразилось в тому, що він, керуючи технічно справним транспортним засобом «Audi А4» д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, рухаючись проїзною частиною вул. Срібнокільська зі сторони вул. Дніпровська Набережна в напрямку пр. Григоренка в м. Києві, проявив неуважність і на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, пересік горизонтальну дорожню розмітку (подвійну суцільну лінію), після цього виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, де в крайній лівій смузі зустрічного руху вчинив зіткнення з автомобілем «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, не порушуючи правил дорожнього руху, рухався в попутному напрямку та з крайньої лівої смуги здійснював маневр заїзду ліворуч в дворову територію буд.12 по вул. Срібнокільська. Внаслідок зіткнення пасажир автомобіля «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження та була доставлена до лікувального закладу.
Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянням пасажиру ОСОБА_10 тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, яке виразилися у вигляді закритого перелому діафізу лівої ключиці в середній третині з незначним зміщенням уламків.
Таким чином, ОСОБА_8 як особа, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілій тілесні ушкодження середньої тяжкості, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав в повному обсязі та суду пояснив, що дійсно 16.09.2018 року приблизно о 14 год. 13 хв., рухаючись на автомобілі марки «Audi А4» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Срібнокільській в м. Києві в бік пр. Григоренка в м. Києві, біля буд. № 12 по вул. Срібнокільській пересік подвійну суцільну лінію та виїхав на смугу зустрічного руху, де в крайній лівій смузі руху здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_3 . Характер та ступень тяжкості отриманих потерпілою тілесних ушкоджень обвинувачений не заперечував. Не заперечував також факту керування транспортним засобом в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння. У скоєному щиро покаявся.
Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Оскільки обвинувачений та інші участники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також розяснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, законного представника потерпілої, дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також дослідженням доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, проти чого не заперечували учасники судового провадження.

При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочину невеликої тяжкості.

Також суд враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, яка помякшує покарання обвинуваченого на підставі ст.66 КК України суд визнає його щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого на підставі ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, а також вчинення злочину щодо малолітньої особи.

Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, факт часткового відкшкодування завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди, позицію законного представника потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у виді обмеження волі зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання на підставі положень ст.ст. 75,76 КК України.
Обговорюючи доцільність призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ст.286 ч.1 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та наслідки скоєного кримінального правопорушення, наявність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про необхідність застосування зазначеного додаткового покарання строком на 2 роки, оскільки внаслідок непрофесійного керування обвинуваченим транспортним засобом та грубого порушення ПДР України обвинуваченим ОСОБА_8 , який під час керування автомобілем перебував одночасно в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, малолітній потерпілій були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Обговорюючи законність та обґрунтованість заявленого цивільного позову, суд враховує наступне.
Законним представником ОСОБА_4 в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_10 було подано цивільний позов, в якому вона просила стягнути з обвинуваченого на її користь матеріальну шкоду в сумі 3397 грн. 99 коп. та моральну шкоду в сумі 150 000 грн.
Обвинувачений частково визнав цивільний позов, не заперечуючи факту спричинення моральної шкоди, проте вважаючи завищеним заявлений розмір моральної шкоди. Матеріальні витрати на лікування потерпілої обвинуваченим були відшкодовані, що підтверджено відповідною квитанцією та не заперечувалось законним представником потерпілої.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Враховуючи те, що обвинуваченим були відшкодовано матеріальні збитки, пов`язані з лікуванням потерпілої, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди.
Щодо вимог законного представника потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, судом враховується наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
У відповідності ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом об`єктивно встановлено, що малолітній потерпілій ОСОБА_10 були спричинені моральні страждання, яких вона зазнала у зв`язку із отриманням внаслідок ДТП тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Вказані душевні страждання спричинили розвиток тяжкої моральної травми, що полягає в тому, що малолітня потерпіла ОСОБА_10 потребує тривалого лікування, у тому числі від нервового стресу, який вона зазнала внаслідок отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень, відвідування лікарів та проведення ортопедичних та хірургічних маніпуляцій, що підтвердила в судовому засіданні законний представник потерпілої ОСОБА_4 . Вказані обставини свідчать про заподіяння потерпілій з вини обвинуваченого моральної шкоди.
Обговорюючи доведеність позовних вимог законного представника потерпілої про відшкодування моральної шкоди на суму 150 000 грн., а також наведені обставини та наявні докази на підтвердження заподіяної моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та враховуючи позицію обвинуваченого, який не заперечував, що внаслідок його дій було завдано моральної шкоди, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову законного представника потерпілої на суму 60 000 грн.
А в цілому позовні вимоги законного представника потерпілої ОСОБА_4 задовольняються судом частково.
Крім того, цивільним позивачем ОСОБА_6 було подано цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь матеріальної шкоди в сумі 332 895 грн. 40 коп., моральної шкоди в сумі 100 000 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 42 000 грн.
Обговорюючи можливість розгляду цивільного позову ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 61 КПК України - цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
Відповідно до ст. 128 КПК України - особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до правових позицій Верховного суду України, викладених в абзаці 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 02.07.2004 р. «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» - не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. При виникненні такої ситуації суд повинен роз`яснити потерпілому можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.
Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяють суду зробити висновок про необхідність залишення цивільного позову ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди без розгляду, оскільки об`єктивно встановлено, що ОСОБА_6 не є потерпілим від даного злочину, а заявлені ним вимоги про відшкодування шкоди, пов`язаної із пошкодженням транспортного засобу, не випливають із пред`явленого обвинувачення, яке стосується обставин заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 .
Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України - особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Таким чином, ОСОБА_6 підлягає роз`ясненню його право заявити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.
Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 /три/ роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 /два/ роки.

На підставі положень ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 /два/ роки.
На підставі вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Початок іспитового строку обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з дня проголошення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_8 «Про відшкодування матеріальної та моральної шкоди» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 моральну шкоду в сумі 60 000 /шістдесят тисяч/ гривень.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 «Про відшкодування матеріальної та моральної шкоди» - залишити без розгляду.
Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до вимог ч.7 ст. 128 КПК України він має право подати залишений без розгляду цивільний позов в порядку цивільного судочинства.
Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 6631 /шість тисяч шістсот тридцять одну/ гривню 60 коп. на користь держави.

Речові докази:
-автомобіль «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_3 залишити у власності ОСОБА_6 ;
-автомобіль «Audi А4» д.н.з. НОМЕР_1 залишити у власності ОСОБА_8 ;
-компакт-диск- зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1