13.03.2019
Справа № 642/8176/16-к
Провадження № 1-кп/642/99/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого судом строку по кримінальному провадженню відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

28.12.2016 р. до Ленінського районного суду м. Харкова з прокуратури Харківської області надійшов обвинувальний акт за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

22.02.2017 р. до Ленінського районного суду м. Харкова з прокуратури Харківської області надійшов обвинувальний акт за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 28.02.2017 р. вищевказані кримінальні провадження були об`єднані в одне провадження.

На даний час по кримінальному провадженню триває судовий розгляд.

Відповідно до ухвали вищевказаного суду від 17.01.2019 року запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою, був продовжений на 60 днів, а саме до 15.03.2019 року.

В судовому засіданні 11.03.2019 судом було поставлено на обговорення сторін кримінального провадження питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою до спливу продовженого судом строку по кримінальному провадженню.

Прокурор ОСОБА_6 просив суд продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою зазначивши, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні та продовженні ОСОБА_5 запобіжного заходу не змінилися та продовжують існувати. Обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись на свободі зможе переховуватись від суду, впливати на показання інших учасників кримінального провадження, які можуть бути допитані судом, вчинені ним злочини є корупційними, мають системний характер, та у разі визнання обвинуваченого судом винним у їх вчиненні, останньому може бути призначено лише реальна міра покарання. Підстави для зміни обраної обвинуваченому міри запобіжного заходу відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 заперечували проти продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, просили суд змінити обвинуваченого запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, зазначивши, що обвинувачений більше 2-х років утримується під вартою, раніше відносно нього в ході досудового розслідування був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, умови якого ОСОБА_5 не порушував, що всі свідки сторони обвинувачення були допитані судом, обвинувачений має міцні соціальні звязки, одружений, має постійне місце проживання, страждає рядом захворювань, потребує хірургічної операції, не має наміру переховуватись від суду, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України мінімальні, страждає рядом захворювань, потребує хірургічної операції, не має наміру переховуватись від суду, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України мінімальні. При цьому обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що він не визнає вини в інкримінованих йому злочинах, незаконно утримується під вартою, а кримінальне провадження відносно нього було сфабриковано працівниками прокуратури та СБУ.
Суд, вислухавши думки учасників процесу, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку про доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, виходячи з наступного.

Згідно ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Також, суд ураховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).
Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Окрім даних вказаних стороною захисту в ході обговорення питання доцільності продовження запобіжних заходів, відносно обвинуваченого, відповідно до обвинувального акту встановлено також такі відомості: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Леляки Жмеринського району Вінницької області, громадянин України , одружений, працював головним державним інспектором митного поста «Пісочин» Харківської митниці ДФС України, раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .
Обвинувачений на час вирішення даного питання за своїм віком має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу.
У світлі чого, з урахуванням наведених даних, суд уважає, що обставини регламентовані ст. 177, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України є дійсними. При цьому, вони обумовлені у світлі факторів пов`язаних з характером обвинуваченого, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій він піддається кримінальному переслідуванню, з огляду на що, об`єктивний спостерігач вважає, що, у даному конкретному випадку, обставини визначені ст. 177 КПК України щодо ризиків є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються наявними матеріалами, як і інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 вказаного Кодексу.
Обставини регламентовані ст. 178 КПК України у світлі даних про обвинуваченого, не є такими, що вказують на відсутність передумови визначеної п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України та поєднання з характером висунутого обвинувачення та проведеним комплексом досліджених у цій справі доказів, та тих, які тільки мають бути в ньому вчинені.
Також, в судовому засіданні встановлено, що строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується, однак, на даний час, в зазначений строк неможливо закінчити судовий розгляд з огляду на наявність об`єктивних передумов.
Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 331 КПК України.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують, а строк утримання обвинуваченого під вартою є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході судового розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 даного Кодексу .
Крім того суд не приймає до уваги посилання обвинуваченого погіршення стану його здоров`я , як підставу для зміни обраного відносно нього запобіжного заходу, враховуючи те, що суду не надано будь-яких достовірних даних, щодо не можливості надання медичної допомоги ОСОБА_5 в умовах цієї установи.
Судом окрім норм КПК України, враховується практика Європейського суду з прав людини, яка сформульована зокрема у рішенні "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 року та свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Разом із цим, суд враховує правову позицію Європейського суду, яка сформульована, зокрема, у п. 80 рішення у справі "Марченко проти України" про те, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.
Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд бере до уваги вимоги ст.183 КПК України та вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим його обовязків.
Інші запобіжні заходи, а саме домашній арешт, особиста порука, особисте зобовязання, на думку суду, не зможуть забезпечини уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-29, 131-132, 176-178, 183, 193-194, 199, 331, 369-372, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на шістдесят днів з триманням в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», а саме до 09 травня 2019 року включно.

Визначити заставу достатню для виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обовязків, передбачених КПК України у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 96 059 гривні.
У разі внесення застави звільнити ОСОБА_5 з-під варти та зобовязати його з`являтися за першою вимогою до суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, не відлучатися із міста Харкова без дозволу суду.
Розяснити обвинуваченому ОСОБА_5 та застоводавцям, що у разі невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави.
Термін дії ухвали до 09.05.2019 року.

Ухвалу направити на виконання до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти цієї ухвали можуть бути включенні до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1