Справа № 206/6600/18
Провадження № 1-кп/206/456/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" грудня 2018 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001096 від 12.10.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 20.09.1999 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 206 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 місяців. На підставі ст. 45 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, додаткове покаранняштраф 170 грн;

- 05.06.2002 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 17.12.2003 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.309, ч.3 ст. 185, 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання строком 6 місяців за вироком суду від 05.06.2002 та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 30.12.2008 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 14.05.2010 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 71, 72 КК України частково приєднано невідбутий строк 6 місяців за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2008 р., остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22.03.2012 р. невідбутий строк 2 роки 1 місяць 12 днів позбавлення волі замінено покаранням у вигляді обмеження волі; звільнений 29.11.2012 р. з Ігренського ВЦ УДДУ ВП в Дніпропетровській області № 133, умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 4 місяці 29 днів;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і маючи ряд не знятих та не погашених у встановленому законом порядку судимостей за вчинення корисливих та інших злочинів, вчинив новий умисний злочин проти громадського порядку.

Так, 09.10.2018 року приблизно об 11.20 год. ОСОБА_3 та раніше знайомий йому ОСОБА_6 рухались по вулиці Стефаніка у напрямку вулиці Максима Рильського у м. Дніпро, спілкуючись між собою. На шляху слідування у ОСОБА_3 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, раптово виник злочинний умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, а саме на безпричинне, з хуліганських мотивів, нанесення тілесних ушкоджень раніше знайомому йому ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства, знаходячись на перехресті вулиць Стефаніка та Максима Рильського у м. Дніпро, що є місцем руху пішоходів та транспорту, тобто перебуваючи у громадському місці, ОСОБА_3 безпричинно почав чіплятися до ОСОБА_6 та виказувати образливі слова на адресу його брата. ОСОБА_6 , не бажаючи продовжувати спілкування з ОСОБА_3 , попрохав останнього заспокоїтись та продовжив рухатись по вул. Максима Рильського в напрямку свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак ОСОБА_3 , не реагуючи на прохання ОСОБА_6 ,в той же день та час наздогнав його на пішохідній частині вулиці Максима Рильського біля будинку № 24 у м. Дніпро, тобто у громадському місці, де, продовжуючи реалізувати раніше виниклий злочинний умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, різко наблизився зі спини до ОСОБА_6 та, нехтуючи загальноприйнятими правилами моралі та поведінки в суспільстві, безпричинно, з особливою зухвалістю наніс йому два послідовні удари в область голови: один кулаком правої руки у тім`яно-потиличну область по центру та дещо праворуч, другий кулаком лівої руки у тім`яну область по центру та дещо ліворуч, від яких ОСОБА_6 впав на землю на сідниці.

В цей момент з двору домоволодіння АДРЕСА_2 вийшла бабуся потерпілого ОСОБА_7 , яка зажадала від ОСОБА_3 припинити протиправні дії та намагалась відсторонити його від ОСОБА_6 . Також, в цей самий час з будинку у двір свого домоволодіння АДРЕСА_2 вийшов ОСОБА_8 , який також висунув вимогу ОСОБА_3 припинити хуліганські дії.

ОСОБА_3 , незважаючи не вимоги вищевказаних громадян, продовжуючи грубо порушувати громадський порядок в частині забезпечення спокійних та безпечних умов пересування громадян з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в бажанні продемонструвати факт своєї переваги над потерпілим, самоствердитись за рахунок його приниження, в присутності особи похилого віку, а саме раніше знайомої йому ОСОБА_7 , а також в присутності раніше знайомого йому ОСОБА_8 , спокійні умови життя яких також були порушені його протиправними діями, зневажаючи їх особу та особу потерпілого, безпричинно, з особливою зухвалістю, продовжив наносити послідовні удари кулаками обох рук та обома ногами в область обличчя ОСОБА_6 , який захищався, прикриваючи свою голову руками.

Вважаючи свої хуліганські дії доведеними до кінця, близько 11:40 год. ОСОБА_3 припинив наносити удари ОСОБА_6 та з місця вчинення злочину зник.

Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_6 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №3852е від 26.11.2018 року, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді:

- забійної рани, яка розташована на тлі садна у тім`яно- потиличній області по центру та дещо праворуч;

- двох саден; в тім`яній області по центру та в тім`яній області ліворуч;

- чотирьох синців: на задній поверхні лівої вушної раковини в середній третині, у верхній третині правої вушної раковини, на нижній повіці правого ока та в міжбрівній області;

- двох саден: в міжбрівній області та на спинці носу праворуч.

За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину при вищезазначених обставинах визнав в повному обсязі, при цьому суду показав, що він 09.10.2018 року прогулювався разом із своїм знайомим ОСОБА_6 по вул. Максима Рильського в м. Дніпро, під час їх слідування він чомусь вирішив почіплятись до потерпілого, почав образливо виражатись на адресу брата останнього, потім зі спини наніс потерпілому два удари по голові, у цей час люди на вулиці почали робити йому зауваження, та він все одно продовжив його лупцювати. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 09.10.2018 року обвинувачений без приводу почав до нього чіплятись посеред вулиці та побив його. Претензій до нього натепер не має.
Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції.
В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим злочину, які ніким не оспорювалися.
Враховуючи показання обвинуваченого та потерпілого, їх бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину.
Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості, такими, що вірно відображають фактичні обставини справи, у зв`язку з чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.
А тому, крім допиту обвинуваченого та потерпілого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.

Підводячи підсумок викладеному, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
При вирішенні питання про вид та міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є невеликої тяжкості, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд вказує повне визнання ним своєї винуватості, щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є рецидив злочинів.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України у вигляді обмеження волі.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.

Приймаючи наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і знаходить необхідним звільнити ОСОБА_3 ,від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 : не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1