ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія ч.1 ст.203-2 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження №0001307, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2015, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 3.05.2018

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, з середньою освітою, не працюючу, незаміжню, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму;
визнано винуватою та засуджено за ч.1 ст.203-2 КК України до покарання у виді десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу в дохід держави, в розмірі 170 000 грн.
На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосовано спеціальну конфіскацію до грального обладнання: системного блоку №№1,2,4-6, а саме:
Seagate ST3200822AS 5LJ165VA;
Seagate ST500DM002 Z2AMWKoE;
Seagate ST33210A 7AB1JNYX;
WarningMPA3026AT 04010769;
HASP NL321-60
та грошових коштів у сумі 1670 (одна тисяча шістсот сімдесят) грн., а саме: 200 гривень серії ЄГ № 6619659; 200 гривень серії ВБ № 4638787; 200 гривень серії ЄИ № 8691642; 200 гривень серії ЗВ № 7805738;100 гривень серії ГВ № 9745256;100 гривень серії БУ № 3997079;100 гривень серії КУ № 5061460;100 гривень серії ГА № 4319167;100 гривень серії КС № 3266172;100 гривень серії ЕШ № 8781459;100 гривень серії ЗА № 3634627;50 гривень серії СГ № 9145569;20 гривень серії ПБ № 2298808;20 гривень серії МК № 3750910;10 гривень серії ПЕ № 8710527;2 гривні серії ГІЄ № 8978208;2 гривні серії ТГ № 0751207;1 гривня серії ЄА № 0241395;1 гривня серії СГ № 7493399;1 гривня серії МИ № 2614109.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз, в сумі 23 205 грн. 76коп.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_10 визнана винуватою та засуджена за те, що вона, реалізовуючи свій злочинний умисел на незаконне збагачення шляхом зайняття гральним бізнесом, залучила до вчинення цього злочину найманих на підставі усної домовленості працівників, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 неправдиво повідомивши їх про законність намірів зайняття гральним бізнесом. Визначила їх обов`язками позмінно проводити азартні ігри на гральних автоматах, вести записи показників лічильників гральних автоматів, обігу грошових коштів, звітувати їй, отримувати з прибутку заробітну платню у розмірі 150 гривень за зміну, прибуток від проведення азартних ігор передавати безпосередньо їй.
Втілюючи заздалегідь розроблений злочинний план незаконного збагачення, ОСОБА_8 придбала у ОСОБА_14 гральне обладнання у вигляді комп`ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням для надання послуг у сфері грального бізнесу і, починаючи з квітня 2015 року (точної дати судом не встановлено), в орендованих квартирах за адресами: АДРЕСА_2 , а потім у: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , під безпосереднім керівництвом ОСОБА_8 , запускали гравців, розміщували їх за гральними автоматами, приймали у них грошові ставки, які зараховували на електронний баланс грального автомату. За результатами гри, в залежності від випадковості комбінації грального автомату, видавали гравцям грошові виграші, або отримували прибуток на користь ОСОБА_8 .
Разом з цим вели записи показників лічильників гральних автоматів, обігу коштів, звітували організатору ОСОБА_8 , яка їх контролювала шляхом розмов засобами мобільного зв`язку. Прибуток від грального бізнесу передавали ОСОБА_8 , залишаючи собі визначну нею заробітну плату в розмірі 150 грн.
У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить змінити вирок суду та призначити обвинуваченій ОСОБА_8 більш м`яке покарання, із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 7500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 127500 грн.

Необхідність призначення застосування ст.69 КК України та призначення обвинуваченій покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст. 203-2 КК України захисник мотивує тим, що у даному кримінальному провадженні відсутні потерпілі та матеріальна шкода, обвинувачена щиро розкаялася у вчиненому, одразу після викриття зупинила зайняття кримінально караною діяльністю, під час досудового розслідування та судового розгляду сумлінно виконувала свої процесуальні обов`язки.

Інші учасники кримінального провадження вирок районного суду не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував щодо апеляційних вимог; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, ніким з учасників не оспорюється і підтверджується зібраними у справі і перевірених у суді доказах, оцінених у сукупності, як того вимагає ст. 370 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги про призначення обвинуваченій покарання, із застосуванням ст. 69 КК України то, на думку колегії суддів, вони є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є середньої тяжкості; особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, та визнання вини; та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Згідно до вимог ч.1 ст. 69 КК України призначення основного покарання більш м`якого ніж передбачено законом, можливо за наявності кількох обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Крім того, застосування ст.69 КК України можливе за наявності лише двох, зазначених у цій нормі підстав, у їх єдності та сукупності. Якщо судом встановлені лише обставини, що пом`якшують покарання, хоча й такі, що істотно знижують ступінь тяжкості злочину, але разом з тим у справі відсутні дані, які позитивно характеризують особу винного, застосування ст.69 КК України недопустиме. Немає підстав для застосування ст.69 КК України і тоді, коли судом встановлені лише дані, що позитивно характеризують особу винного, а обставини, які пом`якшують покарання, у справі відсутні

Так, суд ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_8 відповідно до ст. 66 КПК України визнав обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття та визнання вини обвинуваченою.

Щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність. Тобто, щире каяття включає визнання особою вини у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Щодо даних особи обвинуваченої суд і колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 раніше не судима,в наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває, згідно довідки з місця проживання, скарг та заяв на ОСОБА_8 не надходили, з попереднього місця роботи характеризується позитивно.

Отже,під час апеляційного перегляду встановлено відсутність кількох обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченою ОСОБА_8 через це підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання у суду першої та апеляційної інстанції відсутні.

Таким чином, з огляду на фактичні обставини справи, вимог кримінального та процесуального закону, мету покарання, призначене судом покарання ОСОБА_8 за своїм видом та розміром, є обґрунтованим та необхідним, відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України.

При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_8 ст. 69 КК України місцевим судом не встановлено і в апеляційній скарзі не наведено.
Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції, в ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника в інтересах обвинуваченої, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 3.05.2018 щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена шляхом подачі на неї касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3