ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українець, гр-н України, студент 2-го курсу Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , не судимий;

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві, українець, гр-н України, студент 2-го курсу Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 , не судимий, -

які, кожен окремо, обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони: прокурор ОСОБА_5 , неповнолітні обвинувачені: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх захисники, відповідно, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , інші учасники: законні представники неповнолітніх обвинувачених: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , представник потерпілого ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И В:
20 жовтня 2018 року близько 22 год 05 хв ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_13 , перебуваючи в приміщенні торгівельного залу гіпермаркету «Ашан-Біличі», розташованого в м. Києві по вул. Берковецька, 6, діючи згідно досягнутої домовленості, з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, взяли з торгових полиць чуже майно, а саме: прилад «Тюнер», вартістю 415 грн. 83 коп., яке належить ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», який ОСОБА_6 сховав до власного рюкзака і разом з ОСОБА_13 намагались винести з торгівельного залу, не розрахувавшись за нього. Проте, вчинивши всі дії, які вони вважали за необхідне для здійснення крадіжки, злочин не закінчили з причин, що не залежали від їх волі, оскільки на виході з торгівельного залу були затримані, а привласнене ними чуже майно повернуто власнику.

Допитані обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен окремо, свою вину у висунутому звинуваченні визнали у повному обсязі, щиро покаялись і дали показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ними злочину, пояснивши, що дійсно, 20 жовтня 2018 року близько 22 год. 05 хв. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою, вважаючи, що за їх діями ніхто не спостерігає, намагались вчинити таємне викрадення товару з приміщення гіпермаркету «Ашан Біличі», розташованого в м. Києві по вул. Берковецька, 6, а саме: прилад «Тюнер», вартість якого у 415 грн. 83 коп. не оспорювали. Проте, вчинивши всі дії, які вони вважали за необхідне для здійснення крадіжки, злочин не закінчили з причин, що не залежали від їх волі, оскільки на виході з торгівельного залу були затримані, а привласнене ними чуже майно повернуто власнику.

Враховуючи те, що обвинувачені та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_13 20 жовтня 2018 року за попередньою змовою групою осіб вчинили закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а тому ці їх дії кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про можливість призначення неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 покарання, суд згідно з вимогами ст.ст. 65, 68 та 103 КК України, ст.ст. 485 та 487 КПК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, ступень здійснення злочинного наміру та причини, за яких крадіжку не було доведено до кінця, дані про особи винних, які, кожен окремо, характеризуються в цілому позитивно, мають нормальний стан загального розвитку, навчаються задовільно, після вчинення злочину не допускали інших правопорушень, належно себе поводять у побуті, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувають, відтак відсутні сумніви в їх осудності, мають належні умови життя та виховання у сім`ї, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувались. Обставинами, що пом`якшують ОСОБА_14 та ОСОБА_15 покарання, суд визнає їх щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, їх вік. Обставин, що обтяжують їм покарання, не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також і те, що обвинувачені не мають самостійного доходу, власних коштів та майна, не працюють, стан їх здоров`я, вважаючи, що на момент постановлення вироку внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не потребують реального застосування покарання, суд знаходить правові підстави для їх звільнення відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України від покарання за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру, які сприятимуть їх виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових правопорушень.

Вирішуючи питання про обсяг застосування до неповнолітніх ОСОБА_16 та ОСОБА_17 примусових заходів виховного характеру, суд крім наведеного вище враховує і те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають належні умови життя та виховання у сім`ях та навчальних колективах, які здатні забезпечити позитивний виховний вплив на неповнолітніх та постійний контроль за їх поведінкою.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 373-376, ч. 3 ст. 497 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного окремо визнати винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

На підставі ч. ч. 1, 2 та 3 ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання і застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд матері строком на один рік.

На підставі ч. ч. 1, 2 та 3 ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання і застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд матері строком на один рік.

Речові докази після набрання вироком законної сили передати належному володільцю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_18