У Х В А Л А
25.04.2019 Справа №607/25970/18

м.Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

під час розгляду в судовому засіданні кримінального провадження №0003398 від 16.11.2018р. про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області перебуває кримінальне провадження №0003398 від 16.11.2018р. про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_3 продовжений термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 00 год. 00 хв. 02 травня 2019 року.

Крім цього, у відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор в судовому засіданні просила суд розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, звертаючи увагу на продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинуваченого вказаного запобіжного заходу.
Обвинувачений та захисник відносно продовження строку тримання під вартою заперечили та заявили клопотання про зміну обраного під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням відповідних обов`язків для забезпечення уникнення ризиків, які значно зменшилися та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. В обґрунтування заявлених клопотань посилаються на ті обставини, що потерпіла ОСОБА_6 і свідок ОСОБА_7 були допиті та зазначили, що не заперечують відносно зміни обвинуваченому запобіжного заходу, що свідчить про зменшення ризиків, які вказувалися прокурором щодо незаконного впливу на потерпілу та свідка для зміни показів, обвинувачений перебуває під вартою значний проміжок часу і навіть наявна обґрунтована підозра не може бути правовою підставою для продовження перебування особи під вартою, а продовження перебування під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості перевалює над принципом поваги до свободи особистості та тяжкість покарання не може слугувати головним та єдиним чинником для поміщення особи під варту і не свідчить про намір обвинуваченого переховуватися від суду. Попри цього зазначає, що матеріальна шкода, яка нібито завдана потерпілій незаконними діями ОСОБА_3 є незначною та поданий нею позов залишений без розгляду, що в сукупності свідчить про явну не суспільну небезпечність особи обвинуваченого. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту неможливо застосувати до обвинуваченого, оскільки ОСОБА_3 в місті Тернополі немає місця постійного проживання, перебував у квартирі свого брата, яка на даний час закрита.
Прокурор в судовому засіданні щодо зміни обраного запобіжного заходу обвинуваченому заперечує частково та зазначає, що в даному випадку ОСОБА_3 можливо змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Суд, розглянувши клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, які їх підтримали з підстав, що у них наведенні та доповненні під час їх розгляду, прокурора, яка частково не заперечила відносно клопотання про зміну запобіжного заходу, приходить до наступного висновку.
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.11.2018р. підозрюваному ОСОБА_3 було змінено запобіжний захід із домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.01.2019р. продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 березня 2019 року.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.03.2019р. продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02 травня 2019 року.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летель проти Франції» від 26.06.1991р. зазначив, що «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виняткову міру запобіжного заходу протягом певного часу». Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Тому, враховуючи зазначені обставини, вказані слідчим у клопотанні наявні ризики, які підтриманні в судовому засіданні прокурором та встановленні при їх розгляді слідчим суддею, відносно ОСОБА_3 і був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який відповідав обставинам вчиненого кримінального правопорушення, на етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовував таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість. В подальшому, запобіжний захід був продовжений на стадії підготовчого судового засідання. Тобто, ОСОБА_3 перебуває під вартою уже п`ять місяців, судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченні ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України не завершився.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою (в даному випадку обмеження прав) обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно, а необхідно дослідити і довести серйозність пред`явлених обвинувачень, обґрунтованість підозри, ризик ухилення та перешкоди здійсненню правосуддя, а згідно п. 3 ст. 5 Конвенції з прав людини і основоположних свобод зі спливом часу перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання під вартою (рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Доронін проти України (п. 63), «Сергій Волосюк проти України».

Приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який хоч і є особою раніше судимою, проте він має поганий стан здоров`я і потребує спостереження з боку працівників медичного закладу, приймаючи до уваги при цьому думку потерпілої та допитаного свідка щодо можливості зміни запобіжного заходу обвинуваченому, що свідчить про істотне зменшення ризиків, а також враховуючи тривалий термін перебування його під вартою, суд прийшов до висновку, що під час вирішення питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 прокурором не доведено, що шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, як це клопоче захисник і обвинувачений із покладенням відповідних обов`язків, не буде забезпечено уникнення наявних ризиків, виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і дотримання його належної поведінки.
Таким чином, суд вважає за доцільне змінити раніше застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням відповідних обов`язків терміном до 60 діб та з підстав, які були встановленні в судовому засіданні щодо виклику свідків для їх допиту згідно встановленого порядку відкласти судовий розгляд.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 179, 201, 331, 376, розділом ІІ КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити раніше застосований під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, звільнивши ОСОБА_3 з під варти в залі суду.

Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-- прибувати на першу вимогу до слідчого, прокурора або суду;

-- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, перебування, навчання;

-- не виїжджати за межі Тернопільської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Встановити строк дії ухвали до 00 год. 00 хв. 22 червня 2019 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід або накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів мінімальних заробітних плат.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 .

Відкласти судовий розгляду у кримінальному провадженні до 20 червня 2019 року на 16 год., в яке викликати свідків згідно реєстру.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддяОСОБА_1