Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

01 квітня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 січня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання ДУ „Полицька ВК (№76) та спостережної комісії при Володимирецькій РДА, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 18.06.2015 року за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
представника
ДУ „Полицька ВК (№76) ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 січня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання ДУ „Полицька ВК (№76) та спостережної комісії при Володимирецькій РДА, про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким засудженому ОСОБА_5 .
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину та за час відбування покарання допустив три порушення встановленого режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією колонії, тому, на думку суду, підстав вважати, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення, немає.
В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 , покликаючись на необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки він позитивно характеризується за місцем відбування покарання, за час відбування покарання має вісім заохочень та три стягнення, які він отримав в перший місяць відбування покарання та які погашені в установленому законом порядку. Додає, що під час відбування покарання здобув декілька професій, підвищує свій загальноосвітній рівень, працевлаштований.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який просить ухвалу суду залишити без зміни , перевіривши матеріали судової та особових справ, доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга належить до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з п.3 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Положеннями ст.82 КК України передбачена заміна невідбутої частини покарання більш м`яким у разі, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Стаття 6 КВК України визначає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
В той же час, дотримання порядку і умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст.9 КВК України, є обов`язком засудженого.
Крім того, відповідно пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
За змістом кримінального закону, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.
Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній трудовій колонії.
Як вбачається з матеріалів судової справи та особової справи засудженого, ОСОБА_5 засуджений вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 18 червня 2015 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, який, відповідно до ч.4 ст.12 КК України, є тяжким злочином.
В місцях попереднього ув`язнення та позбавлення волі ОСОБА_5 знаходиться з 28.03.2015 року. На момент звернення з клопотанням про заміну покарання більш м`яким, засуджений відбув 1/2 призначеного покарання.
Під час утримання в ДУ „Рівненський слідчий ізолятор порушень режиму тримання не допускав, заходи заохочення та стягнення не застосовувались.
Як вбачається з характеристики на засудженого, з 29.07.2015 року ОСОБА_5 утримується в державній установі „Полицька виправна колонія (№76), де зарекомендував себе з позитивної сторони, вину у скоєному злочині визнає повністю, міру призначеного судом покарання вважає справедливою, в 2015 році допустив три порушення встановленого порядку відбування покарання, які погашені у встановленому законом порядку, має 8 (вісім) заохочень, працевлаштований в столярній дільниці установи, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, дотримується правил особистої гігієни, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, розуміє їх необхідність, бере участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком „Духовне відродження, підвищує свій загальноосвітній та професійно-технічний рівень, у 2017 році закінчив Полицький навчальний центр (№76) і здобув професію „Машиніст (кочегар) котельні (ІІ розряду), підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними та близькими шляхом листування, телефонних розмов, отримує передачі та бандеролі, користується побаченнями, на оперативно-профілактичному обліку не перебуває.
На думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, не відповідає фактичним обставинам справи.
Що стосується покликань суду, як на підставу відмови у задоволенні клопотання щодо засудження ОСОБА_5 за вчинення тяжкого злочину та притягнення його тричі до дисциплінарної відповідальності , то, на думку колегії суддів, вони є безпідставними, оскільки законодавцем уже враховано при визначенні мінімально необхідної частини строку, після відбуття якої можлива заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, в даному випадку це фактичне відбуття засудженим не менше половини строку призначеного покарання (п.2 ч.4 ст.82 КК України). Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 порушував вимоги встановленого порядку виконання покарання ще у 2015 році (через місяць після прибуття в установу виконання покарань), вказані порушення є незначними, накладені стягнення погашені у встановленому законома порядку.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів, враховуючи особу засудженого, який за час відбування прокарання характеризується позитивно, його участь в житті установи виконання покарань, сумлінне ставлення до праці, наявність заохочень, відсутність непогашених стягнень та строк відбутого покарання, дійшла висновку, що на час звернення з клопотанням засуджений став на шлях виправлення, а тому доводи апеляційної скарги про необхідність заміни ОСОБА_5 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі ґрунтуються на вимогах закону та належать до задоволення.
За таких обставин висновки суду, викладені в ухвалі Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 січня 2019 року щодо відмови в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_5 , не відповідають фактичним обставинам справи, судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що, відповідно до п.п.2,4 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для її скасування з постановленям нової ухвали про задоволення клопотання.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , задовольнити.
Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 січня 2019 року, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання ДУ „Полицька ВК (№76) та спостережної комісії при Володимирецькій РДА про заміну невідбутої частини покарання ОСОБА_5 більш м`яким, задовольнити.
На підставі ст.82 КК України, ОСОБА_5 замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 18 червня 2015 року більш м`яким у виді обмеження волі.
С У Д Д І :
_______________ ________________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3