Справа № 296/5249/18
УХВАЛА
Іменем України

22 жовтня 2018 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000173 від 19.12.2013 року., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до слідчого судді із вказаною скаргою, в якій просять скасувати постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 від 27.04.2018 про закриття кримінального провадження № 0000173 від 19.12.2013 року. Вказану постанову вони отримали поштою 26.05.2018, тому просять поновити строк на звернення до суду як такий, що пропущений із поважних причин.

В обґрунтування скарги зазначили, що постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 від 27.04.2018 закрито провадження № 0000173 від 19.12.2013 року.

Заявники вважають вказану постанову незаконною, оскільки остання постановлена з грубим порушенням кримінального-процесуального закону, про що свідчить неповнота досудового слідства. Заявники також зазначили, що слідчим неодноразово виносилися постанови про закриття вказаного вище кримінального провадження, які в подальшому скасовувалися слідчими суддями, якими вказувалося на неповноту з`ясування обставин та доводів скаржників, однак, слідчим не виконувались вказівки суддів, тому заявники звернулись до суду з даною скаргою.

В останнє судове засідання представник скаржників не з`явився. Однак, в попередніх засіданнях скаргу підтримав та просив задовольнити. Зокрема пояснив, слідчим не встановлено обставин затримання ОСОБА_3 29.11.2011 близько 19-00 год., а саме не встановлено службової особи, яка прийняла рішення про його затримання, причину затримання та причини застосування наручників і фізичного насильства щодо ОСОБА_3 , оскільки останній опору працівникам міліції не чинив; не встановлено факту порушення права ОСОБА_6 на захист під час затримання та перебування в приміщенні УМВС в Житомирській області; не встановлено причини доставки та утримання ОСОБА_3 в УМВС Житомирської області орієнтовно з 19-40 год. 29.11.2011 до 06-00 год. наступного дня, поки слідчий ОСОБА_7 30.11.2011 не виніс постанову про затримання ОСОБА_6 (фактично на наступний день після затримання); не встановлено, чому протягом 2011-2013 років, на численні запити адвоката та суду, службові особи УМВС України в Житомирській області не надали належним чином завірених копій журналу реєстрації відвідувачів, а лише надали формальну відписку, про те, що вказані журнали згоріли під час революційних подій 2014 року; відносно тілесних пошкоджень на тілі ОСОБА_3 встановлено, що останнього оглядав лікар ОСОБА_8 , який зараз працює буцім-то в Ізраїлі, тому опитати його неможливо. При цьому сам ОСОБА_6 заперечує, що його оглядав лікар ОСОБА_8 , а зазначає, що його оглядала лікар жіночої статі, прізвища якої він не знає, однак, може упізнати; також ОСОБА_6 може упізнати кожного з міліціонерів, які затримували його 29.11.2011, били та застосовували до нього наручники поблизу с.Миролюбівка Бердичівського району Житомирської області, доставляли до приміщення УМВС Житомирської області та продовжували бити там, однак, одночасні допити проведені не були з причини відмови міліціонерів від проведення такої слідчої дії; не надано оцінки факту доставки ОСОБА_6 близько 03-00 год. ночі 30.11.2011 до лікарні з приводу серцевого нападу, де робили йому ЕКГ, та коли відійшов контакт кардіографа один із міліціонерів стрибнув на грудну клітину ОСОБА_9 , щоб зробити «непрямий масаж серця». Цього міліціонера ОСОБА_6 теж може упізнати, проте факт виїзді з УМВС до лікарні та повернення з лікарні до УМВС ніде не зафіксовано і також не встановлено лікаря, який оглядав ОСОБА_3 в лікарні, робив його ЕКГ та надавав медичну допомогу.

Стосовно ОСОБА_4 не досліджено факт провокації першого хабаря, а оскільки вона відмовилася його брати, провокація другого це вже злочин; не встановлено службової особи, яка прийняла рішення про затримання ОСОБА_4 , причину затримання та причини застосування наручників і фізичного насильства щодо неї, оскільки вона опору працівникам міліції не чинила.

Прокурор в судове засідання не з"явився, що, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника скаржника, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим відділом прокуратури Житомирської області 19.12.2013 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000173, за скаргою підсудного ОСОБА_3 , яка надійшла з Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, за фактом перевищення службових повноважень працівниками УБОЗ УМВС України в Житомирській області стосовно заявника, під час його затримання за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 368, ч.1 ст. 366 КК України, в ході розслідування кримінальної справи № 11/085071.

27.04.2018 старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000173 від 19.12.2013 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 9 ч. 2 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст. 91 ч. 2 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

За правилами ст. 94 ч. 1 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 110 ч. 5 п.2 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування.

Ознайомившись з постановою про закриття кримінального провадження від 27.04.2018 та матеріалами кримінального провадження №003005 від 24.12.2013 року, слід зазначити, що слідчим під час розслідування вказаного кримінально правопорушення не були досліджені всі обставини справи.

Так, з постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що слідчим не встановлено повністю обставини проведення медичного огляду, про які зазначає ОСОБА_3 , а саме, що його огляд в лікарні проводив не лікар ОСОБА_8 , а жінка, однак її особа не встановлена. Слідчим не встановлені підстави затримання ОСОБА_3 , а саме дата та час фактичного його затримання, підстави затримання та службову особу, за вказівкою якої відбувалося затримання; не перевірено достовірність показань ОСОБА_3 стосовно його доставки близько 03-00 год. ночі 30.11.2011 до лікарні з приводу серцевого нападу, де робили йому ЕКГ, та обставин фізичного насильства з боку міліціонера, якого може ОСОБА_6 упізнати, тощо.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова про закриття кримінального провадження винесена без всебічного та повного з`ясування всіх обставин справи, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

За таких обставин, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова про закриття кримінального провадження від 27.04.2018 підлягає скасуванню з направленням до прокуратури Житомирської області для проведення повного, всебічного і об`єктивного додаткового розслідування.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Враховуючи, що ОСОБА_4 має статус свідка у даному кримінальному провадженні та не є суб`єктом оскарження вказаної скарги відповідно до ст. 303 КПК України, суд відмовляє їй у задоволенні даної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В :

Скаргу задовольнити частково.

Постанову слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 від 27.04.2018 про закриття кримінального провадження № 0000173 від 19.12.2013 року - скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000173 повернути до прокуратури Житомирської області для організації продовження досудового розслідування.

В задоволенні скарги ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала слідчого судді в частині відмови у задоволенні скарги може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1