ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/437/18 Справа № 202/7654/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши 21 грудня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001345 від 07 червня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА :
В апеляційній скарзі, ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 про арешт майна.

В обґрунтування зазначено, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню, оскільки ухвала прийнята із недотриманням норм кримінального процесуального законодавства. Зазначає, що майно на яке накладено арешт, належить ОСОБА_9 на підставі договору дарування від 05 грудня 2018 року, а також витягу з державного реєстру речових прав від 05.12.2018 року. Зазначає, що власник майна не є підозрюваним, обвинуваченим, чи засудженим яка несе відповідальність. Крім того, звертає увагу, на те, що розмір позову, яким забезпечений належний йому будинок становить 1 500 000 грн.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 253/400 частин будинку АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпоряджатися та виконувати інші дії, спрямовані на приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що у кримінальному провадженні № 0001345, потерпілою ОСОБА_11 подано цивільний позов про відшкодування відповідачем підозрюваним ОСОБА_6 майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 5743,86 гривень майнової шкоди та 1 500 000,00 гривень моральної шкоди. А тому слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є законним, обґрунтованим таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України та підлягає задоволенню, оскільки виникла необхідність у накладенні арешту на 253/400 частин будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , з обов`язковою забороною розпорядження, користування та відчуження арештованим майном, з метою забезпечення цивільного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що принесена апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Надаючи оцінку правильності висновків слідчого судді, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: - існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; - потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; - може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Разом з тим, з матеріалів клопотання, вбачається, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14 грудня 2018 року клопотання ОСОБА_9 , про скасування арешту майна було задоволено, та скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі № 202/7654/18 (провадження № 1-кс/202/8993/2018) на 253/400 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Арешт накладено з метою збереження речових доказів та недопущення зникнення, втрати або пошкодження зазначеного майна, яке є засобом і знаряддям вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, та яке має доказове значення по кримінальному провадженню.

В даному випадку питання щодо скасування арешту майно а саме 253/400 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , в рамках зазначеного кримінального провадження вже вирішено. Таким чином, у задоволенні апеляційної скарги про скасування арешту майна слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001345 від 07 червня 2018 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4