печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2016 року у справі № 607/11949/16-к в рамках кримінального провадження № 0003501 від 13.10.2016, -

В С Т А Н О В И В :

10.08.2018 адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2016 року у справі № 607/11949/16-к в рамках кримінального провадження № 0003501 від 13.10.2016.
Клопотання мотивоване тим, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.12.2016 року, вилучене на підставі Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 15.09.2016р., а саме на автомобіль на автомобіль марки «Mazda 3» р.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , ключі до вищевказаного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 і надати дозвіл на його зберігання на території майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області (с. Підгороднє Тернопільського району вул. Стрийська,3) до моменту встановлення особи, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі від вищевказаного транспортного засобу з моменту їх встановлення та знаходження, зберігати при матеріалах кримінального провадження.
12 грудня 2016 року скасовано арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 26 жовтня 2016 року по справі №607/11949/16-к (провадження №1-кс/607/4992/2016) на майно, вилучене на підставі Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 15.09.2016р., а саме на автомобіль марки «Mazda 3» р.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , в частині володіння вказаним транспортним засобом, повернувши вказане майно на зберігання ОСОБА_5 .
В частині вимог клопотання про скасування арешту на майно, вилучене на підставі Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 15.09.2016р., а саме на автомобіль марки «Mazda 3» р.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , в частині користування і розпорядження вказаним транспортним засобом - в задоволенні відмовити.
Особа, що подала клопотання в судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду скарги повідомлялися належним чином. Проте адвокат ОСОБА_3 та володілець майна ОСОБА_4 через канцелярію суду подали заяву про розгляд клопотання за їх відсутності.
Представник Печерського УП ГУ НП у м. Києві у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином. Проте слідчий ОСОБА_6 через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В судовому засіданні встановлено, Печерського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003501 від 13.10.2016 за ознаками кримінальних правопорушень.
Також, задовольняючи вказане клопотання слідчий суддя послався на те, що вказана земельна ділянка відповідає критеріям, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому дим Кодексом.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-И). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статгі 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
На сьогоднішній день Відсутні обґрунтовані підстави накладення арешту на майно ОСОБА_4 .
Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання та скасування арешту майна ОСОБА_4 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2016 року у справі № 607/11949/16-к в рамках кримінального провадження № 0003501 від 13.10.2016 задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 26 жовтня 2016 року по справі №607/11949/16-к (провадження №1-кс/607/4992/2016) на майно, вилучене на підставі Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 15.09.2016р., а саме на автомобіль марки «Mazda 3» р.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , в частині користування і розпорядження вказаним транспортним засобом
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1