25.02.2019
Справа № 359/8940/16-к
Провадження № 1-кп/359/35/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , та його захисника адвоката ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_12 , свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною та відео фіксацією в залі суду кримінальне провадження № 0001928, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2016 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, інваліда ІІ групи, офіційно не зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2013 року за ст. 395 КК України, із застосуванням ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України, до чотирьох років позбавлення волі,

щодо вчинення ним кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_10 , будучи засудженими за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочини проти власності.

Так, 22.09.2016 року близько 14 годин 00 хвилин ОСОБА_10 , проходив за адресою: пров. Квітневий в м. Борисполі, Київської області, поблизу земельної ділянки № 31. В цей час, з метою поліпшення свого матеріального становища, у ОСОБА_10 виник злочинний умисел спрямований на викрадення чужого майна з середини будівельного вагончику на вказаній земельній ділянці, в якому були відчинені двері.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_10 22.09.16, близько 14 год. 30 хв., (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) діючи умисно та з корисливих мотивів, пройшовши на земельну ділянку АДРЕСА_2 та усвідомлюючи, що його дії носять незаконний, протиправний характер, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через відчинені двері проник в середину будівельного вагончику де виявив та викрав належне ОСОБА_15 майно, а саме: електропилку «Craft-Tec EKS» вартістю 1088 грн., перфоратор МЗПО-П-32-1500 вартістю 1173 грн., шуруповерт «Елпром» ЕШС 810, вартістю 428 грн.

В подальшому перебуваючи у вказаному вагончику ОСОБА_10 виявив майно, що належить ОСОБА_12 , а саме мобільний телефон «НТС Оne» вартістю 1810 грн., мобільний телефон «JIAYU» JY-G2 вартістю 2036 грн., з сім - карткою оператора зв`язку «Лайф» вартістю 30 грн., яке він таємно викрав.

Після вчинення крадіжки, ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_15 матеріальної шкоди на загальну суму 2689 грн., та потерпілому ОСОБА_12 на суму 3876 грн., а всього викрав чужого майна на загальну суму 6565 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у приміщення, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні, яке відбулося 16.02.2018 р., обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення не визнав.
В подальшому, в судовому засіданні 07.02.2019 р., в ході повторного допиту обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, пояснивши, що дійсно вчинив злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин, розкаюється у вчиненому, зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому, та не вчиняти порушень законодавства України на майбутнє, просив застосувати до нього покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі. Вважає, що написана заява ОСОБА_16 щодо визнання ним його вини у скоєнні вказаного кримінального правопорушення є не правдивою та була написана у зв`язку із жалістю до нього через те, що він важко хворіє, має на утриманні жінку та малолітню дитину. Всі слідчі дії, які проводилися на досудовому розслідуванні в тому числі і слідчий експеримент були проведенні без жодного тиску на нього та відповідають дійсності.
Так, ОСОБА_10 пояснив, що у вересні 2016 р. саме він проник до відкритого будівельного вагончика, який знаходиться на земельній ділянці по пров. Квітневому в м. Борисполі Київської області та здійснив крадіжку майна, яке було в ньому. Ніхто з оточуючих не бачив, як він вчиняє вищевказані дії, оскільки були далеко від нього. Коли він підійшов до ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 то сказав, що інструменти, які він несе, належать його друзям, які тут працюють. Вони закінчують роботу і їм не має де їх залишити, тому попросив тимчасово зберігати у себе. Тобто жодного відношення до вчинення кримінального правопорушення вищезазначені особи не мають, оскільки не знали, що речі які вони переносили були викраденні.
Допитаний в судовому засіданні 20.02.2018 р., свідок ОСОБА_13 показав, що в 2016-2017 році, точного часу не пам`ятає, біля Бориспільського ЦРЛ, зустрівся з ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Після чого ОСОБА_21 відійшов від них та через 30 хвилин повернувся назад з будівельними матеріалами. Біля його будинку де він проживає до нього під`їхали працівники поліції. Зупинили його та ОСОБА_22 у якого була пилка та забрали їх у відділення. Про те що будівельні матеріали, які приніс ОСОБА_21 були викраденні йому стало відому уже у відділенні поліції. Його покази, які були відібранні на досудовому розслідуванні є недійсними та відібрані під фізичним тиском. Зазначив, що ні він, ні ОСОБА_10 до вчинення крадіжки не має жодного відношення, оскільки останній знаходився постійно з ним і нікуди не відлучався. Крадіжку здійснив ОСОБА_21 .

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_10 спочатку не визнав себе винним, його вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, доказами.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 показав, що ОСОБА_10 він взагалі не знає, але бачив його двічі. Повідомив, що знаходиться в суді оскільки в нього у вересні 2016 р. викрали два мобільних телефони «НТС» та «JIAYU», які йому були повернуті. У ОСОБА_15 було викрадено електропилку, префаратор, шуруповерт. Вказані речі було викрадено в один день з вагончика, який знаходиться по вул. Квітневій в м. Борисполі. Зазначив, що він особисто не бачив хто саме викрав його речі, але бачив що викрадачів було четверо. Тобто коли вони переносили разом з ОСОБА_15 на другому поверсі газоблоки, до нього підійшли (на той момент невідомі йому люди) і запитали як їм вийти звідси. Через 10 хвилин після вказаної події, він з ОСОБА_15 зайшли до вагончика (який був відкритий) в якому його мобільних телефонів та інструментів уже не було. Пізніше у відділені поліції та під час проведення слідчого експерименту він впізнав, що один з них був ОСОБА_10 . Претензій морального чи матеріального характеру немає.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що у вечірній час після 16:00 точного часу він не пам`ятає, до нього в квартиру прийшов ОСОБА_23 та ОСОБА_21 , які хотіли залишитися у нього з невідомими йому речами. Також вони попросили здати вказані речі до ломбарду (так як у них не має відповідних документів), для того щоб купити продукти харчування. Тому він погодився і здав до ломбарду «Скарбниця», що знаходиться в м. Борисполі, одну одиницю електротехніки, а саме шуруповерт. Йому особисто не було відомо, що вказана річ була викрадена, оскільки йому сказали, що вона належить їм. Близько місяця з ним проживав ОСОБА_10 , однак доступу до квартири не мав. Під час проведення огляду у його квартирі було вилучено мобільні телефони, які знаходились на тумбочці.

Крім визнання вини обвинуваченим, показань потерпілого та свідка, вина у вчиненні злочину підтверджується також наступними доказами:

- протоколом огляду місця події приміщення будівельного вагончика, розташованого в АДРЕСА_2 від 22.09.2016 р. з фотоілюстраціями та таблицями до даного протоколу (т.2 а.с.142-146), яким встановлено місце вчинення кримінального правопорушення. При візуальному огляді вхідних дверей та приміщення вагончика ознак порушення обстановки (зі слів заявника) не виявлено,ознаки проникнення відсутні;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 19.10.2016 р. з фотоілюстраціями (т.2 а.с.147-149), згідно якого потерпілий ОСОБА_15 за зовнішніми ознаками, а саме: по зовнішньому вигляду корпусу зеленого кольору з чорною ручкою, вилці електроподавача , ізольованому електроді стрічкою сірого кольору впізнав викрадену у нього річ;

- протоколом огляду місця події двохкімнатної квартири АДРЕСА_3 від 23.09.2016 р. з фотоілюстраціями (т. 2 а.с.150-153), з даних якого вбачається, що на меблевій тумбочці розташовані викрадені мобільні телефони «JIAYU» IMEI НОМЕР_1 типу смартфон з пошкодженим екраном на якому маються тріщини скла; мобільний телефон «HTC» з корпусом чорного кольору, який частково розламаний, а саме тильна кришка пластику без сім картки та зазначення номеру IMEI. Також в квартирі виявлено квитанцію ломбарду «Благо» № ДОН від 22.09.2016 видану на ім`я ОСОБА_14 про заклад викраденого шуруповерту «Елпром». В зальній кімнаті були присутні особи, які представилися гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який представився власником квартири.

- постановою ст. слідчого Бориспільського ВП ГУ НП України в Київській області ОСОБА_24 про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів від 20.10.2016 р. (т.2 а.с.154), згідно якої: квитанцію ломбарду «Благо» № ДОН від 22.09.2016 р. на анкетні дані гр. ОСОБА_14 про заклад до ломбарду шуруповерту, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні за № 0001928 від 22.09.2016 р.;

- даними, що міститься в долучених до матеріалів кримінального провадження оригіналу квитанції ломбарду «Благо» № ДОН від 22.09.2016р., щодо закладу до ломбарду викрадених речей;

-даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 05.11.2016 р., протоколі перегляду відеозапису від 05.11.2016 р. та відеозаписом даної слідчої дії за участю підозрюваного ОСОБА_10 (т.2 а.с.160-162), переглянутого в судовому засіданні. В ході цієї слідчої дії, на місці події, підозрюваний ОСОБА_10 розповів про обставини, які сталися 22.09.2016 р., близько 13:30 годин в м. Борисполі, пров. Квітневому та вул. Енгельса, що повністю співпадає з його показаннями, наданими в ході судового розгляду, під час допиту в якості обвинуваченого. В ході слідчого експерименту ОСОБА_10 детально розповів про місце знаходження викрадених речей. Також розповів, що після цього він та ОСОБА_21 направилися до свого знайомого ОСОБА_25 за адресою: АДРЕСА_4 , якого він попрохав закласти викрадений електричний шуруповерт в ломбард «Благо» на свої документи, на що ОСОБА_26 погодився. Викрадені телефони марки «HTC» та другий телефон китайського виробництва залишись в нього при собі, які були вилучені працівниками поліції в кв. АДРЕСА_3 .

- постановою старшого слідчого Бориспільського ВП ГУНП України в Київській області ОСОБА_24 від 06.10.2016 р., про призначення судово-товарознавчої експертизи для визначення ринкової вартості викрадених речей (т.2 а.с.166);

- висновком товарознавчої експертизи від 17.10.2016 р. з додатками до нього (т.2 а.с.167-182), згідно якого ринкова вартість, викраденого у майна станом на 22 вересня 2016 р., склала: електропилка «Craft-Tec EKS» вартістю 1088 грн., перфоратор МЗПО-П-32-1500 вартістю 1173 грн., шуруповерт «Елпром» ЕШС 810, вартістю 428 грн. мобільний телефон «НТС Оne» вартістю 1810 грн., мобільний телефон «JIAYU» JY-G2 вартістю 2036 грн., з сім - карткою оператора зв`язку «Лайф» вартістю 30 грн., а всього 6565 гривень.

- протокол огляду предметів (т.2 а.с.183-188) з фотоілюстраціями. В ході цієї слідчої дії ст. слідчим Бориспільського ВП ГУ НП України в Київській області ОСОБА_24 проведено огляд вилучених електропилки «Craft-Tec EKS», мобільних телефонів «НТС Оne» та «JIAYU» JY-G2 вилучених від 22.09.2016 р. та 23.09.2016р.

- постановою ст. слідчого Бориспільського ВП ГУ НП України в Київській області ОСОБА_24 про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів від 20.10.2016 р. (т.2 а.с.189), згідно якої: електропилку «Craft-Tec EKS», мобільні телефони «НТС Оne» та «JIAYU» JY-G2 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні за № 0001928 від 22.09.2016 р. та повернуто під зберігальні розписки потерпілим у кримінальному провадженні.

Також в судовому засіданні судом були дослідженні докази, що свідчать про особу обвинуваченого.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд їх прийняв. Матеріали досудового розслідування були відкриті сторонам кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України, про що свідчить відповідні протоколи та не заперечувалось ними в судовому засіданні.

При цьому, до даних заяви ОСОБА_16 в якій останній зізнався про скоєння ним вищевказаного злочину та наданих показів свідка ОСОБА_13 , суд відноситься критично та не приймає до уваги, оскільки вказані обставини спростовуються наданими стороною обвинувачення доказами та наданими показами самого обвинуваченого.

Крім того, стороною обвинувачення у даному кримінальному проваджені заявлялося клопотання про допит свідка ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та потерпілого ОСОБА_15 , однак надалі прокурор, у судовому засіданні 07.02.2019 р., відмовився від клопотання щодо допиту вказаних свідків і потерпілого, оскільки обвинувачений ОСОБА_10 повністю визнав свою вину. Сторона захисту не наполягала на виклику вказаних свідків та одного з потерпілих. Указані обставини, на думку суду, не перешкоджають завершенню судового розгляду в кримінальному провадженні.
Таким чином, суд дійшов до переконання, що у кримінальному провадженні зібрана достатня кількість належним та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Дії ОСОБА_10 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення.
Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.
Так, майно, яким намагався заволодіти обвинувачений, було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. ОСОБА_10 не мав на нього жодного права, цим майном він бажав заволодіти у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулося протиправно. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченим у відсутності потерпілих та інших осіб. За цією ознакою воно є таємним та визначається як крадіжка. ОСОБА_10 досягнув віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. Зокрема, обвинувачений усвідомлював, що майно, яким він протиправно заволодів, було для нього чужим, і він не мав права на нього. Корисливий мотив обвинуваченого полягав у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення він прагнув обернути чуже майно на свою користь.
Цей злочин обвинувачений вчинив з проникненням в середину будівельного вагончику в якому були відчиненні двері. Умисел на викрадення чужого майна у нього виникав ще до проникнення у вагончик. Тому крадіжка має ознаку її вчинення - поєднана з проникненням у приміщення.

При цьому обвинувачений ОСОБА_10 раніше судимий за вчинення корисливого злочину проти власності. Як вбачається з примітки до ст. 185 КК України у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визначається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачений цими статтями.
Отже, обвинувачений ОСОБА_10 маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за корисливі злочини, знову вчинив корисливий злочин проти власності. Тому вчинення обвинуваченим викрадення чужого майна має ознаку повторності.
Таким чином, сукупність доказів у справі свідчить про доведення обвинуваченням всіх вищезазначених ознак злочину.
З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_10 повинен бути засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, ступень здійснення злочинного наміру, дані про особу обвинуваченого і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, у межах санкції визначеної ч. 3 ст. 185 КК України.

Так, санкцією ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до шести років, а тому вчинене обвинуваченими кримінальне правопорушення є тяжким злочином.
Щодо наявності пом`якшуючих їх відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин, а саме має невиліковне захворювання.
Так, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність,
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено. Так, зважаючи на ознаку повторності при кваліфікації злочину ОСОБА_10 , підстав для визнання рецидиву злочину, у суду немає.

За час судового розгляду справи в суді, обвинувачений вів себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень від головуючого не отримував, виконував покладені на нього обов`язки.
Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся та неодноразово, в ході судового розгляду висловлював жаль з приводу вчиненого, критично та негативно оцінював свої дії, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, підтвердив те, що він зробив для себе належні висновки, що свідчить про те, що він розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася.
При цьому, згідно матеріалів встановлено і активне сприяння органу досудового слідства в розкритті злочину, що підтверджується обвинувальним актом та прокурором в суді.
Ці обставини в сукупності, на думку суду, істотно знижують суспільну шкідливість, вчиненого обвинуваченим, злочину.
Аналіз даних про особу обвинуваченого ОСОБА_10 вказує на те, що він раніше судимий, має незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, має місце реєстрації та постійного проживання. За місцем проживання характеризується посередньо, порушень громадського порядку не допускав, скарг від громадян та сусідів не надходило. Має хворобу, яка є невиліковною, у зв`язку з чим перебуває на обліку в лікарні та проходить відповідне лікування.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
Обвинувачений є інвалідом ІІ групи, не досяг пенсійного віку, та не є військовослужбовцем.
З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити покарання у виді мінімального строку позбавлення волі, визначеного санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.
Так, в ході судового розгляду встановлено, що перебування обвинуваченого ОСОБА_10 в місцях позбавлення волі позбавить його можливості забезпечити проходження лікування та реабілітації, що призведе до негативної динаміки розвитку невиліковної хвороби, а також не дасть йому змоги утримувати себе на належному рівні відповідно до життєвих стандартів, що взагалі може поставити його подальше життя під загрозу.
Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, та оцінивши всі обставини вчинення кримінального правопорушення, всі досліджені докази в їх сукупності, норми права, які регулюють вказані правовідносини, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, відсутність негативних наслідків від вчиненого, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також обставин, які пом`якшують покарання, (які за своєю правовою сутністю характеризують знижений ступінь суспільної небезпеки особи злочинця та вчиненого ним діяння, слугують критерієм індивідуалізації покарання), суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_10 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном в два роки з визначенням відповідних обов`язків судом.
Враховуючи обставини вчиненого злочину, його тяжкість та особу обвинуваченого, а також застосовуючи принцип індивідуалізації та співмірності покарання, суд вважає, що саме дане покарання, без ізоляції від суспільства ОСОБА_10 , але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, - є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.За таких обставин буде досягнута мета покарання, яка полягає не тільки у покаранні, а й виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Процесуальних витрат не встановлено. Цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 318, 322, 337, 342-353, 358, 363-368, ч. 1 ст. 369, ст. 370, ч. 1, ч. 2 ст. 371, п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374-376 КПК України, ст.ст. 50, 53, 65-69, 71, 75, 76, ч. 3 ст. 185 КК України, суд -

у х в а л и в :
ОСОБА_10 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_10 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 2 (два) роки, з покладенням на нього, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи чи навчання.
Іспитовий строк ОСОБА_10 рахувати з моменту проголошення вироку.

Речові докази, після набрання вироком суду законної сили, а саме: мобільні телефони «HTC One» «JIAYU» JY-G2 та електричну пилку «Craft-Tec EKS», - передані на зберігання потерпілим, - залишити в користуванні потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_12 .

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1