Справа № 461/8678/18
Провадження № 1-кс/461/243/19
УХВАЛА
про арешт майна
09.01.2019 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

встановив:

слідчим управлінням ГУ Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000375 відомості про яке 03.02.2018 року внесені до Єдиного реєстру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора прокуратури Львівської області, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на 1/5 частку об`єкта нерухомого майна (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 21857789), яка на праві приватної часткової власності належить ОСОБА_4 .

Клопотання мотивує тим, що вказане майно забезпечить можливість відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, унеможливить його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрату, знищення, використання, перетворення та передачу.
Слідчий згідно клопотання просить розгляд справи проводити без його участі.

З метою забезпечення арешту майна, вважаю за можливе при розгляді клопотання застосувати положення ч.2 ст.172 КПК України, згідно яких, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, приходжу до наступного висновку.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

03.01.2019 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , 1986 р.н., ОСОБА_6 , 1988 р.н., ОСОБА_4 , 1977 р.н. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Сума завданих збитків складає 1 143 500 гривень.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (довідка № 151978315 від 05.01.2019) ОСОБА_4 належить на праві приватної спільної часткової власності (частка власності складає 1/5) квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 83,1 кв.м.

Таким чином, дослідження та збереження даного нерухомого майна має важливе значення для кримінального провадження, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, визначеним у ст.170 КПК України, оскільки прямо стосується предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні.
Враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, наслідки арешту майна, зважаючи на те, що таке обмеження права власності є розумним та виправданим, накладення арешту на квартиру забезпечить можливе в майбутньому відшкодування шкоди, приходжу до висновку, що клопотання є обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173 КПК України, -

постановив:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на 1/5 частку об`єкта нерухомого майна (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 21857789), яка на праві приватної часткової власності належить ОСОБА_4 .

Зобов`язати слідчого повідомити заінтересованих осіб про накладення арешту на майно.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду, у порядку, передбаченому ст.395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1