СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/7088/18
пр. № 1-кп/759/169/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001307 за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кичкирі Радомишльського району Житомирської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, працюючого водієм в КП «Київпастранс», зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого 09.11.2017 Святошинським районним судом м.Києва за ст.ст.27 ч.5, 358 ч.1; 359 ч.4, 70 КК України у виді штрафу в розмірі 595 гривень (покарання відбуте),

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

сторони захисту: захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_7 ,

представника потерпілого: ОСОБА_8 ,

представників цивільного позивача: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 , 17.12.2017 приблизно о 21 год. 40 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «БОГДАН 144.5» номерний знак НОМЕР_1 , рухався в другій смузі (крайній лівій) із наявних двох смуг його напрямку руху по проїзній частині вулиці Стеценка в місті Києві, зі сторони вулиці Сирецько-Садової в напрямку вулиці Газопровідної.

Рухаючись у вказаному напрямку, він наближався до місця прилягання до проїзної частини вулиці Стеценка в`їзду до прилеглої території АЗС «УкрАвто», розташованої за адресою: місто Київ, вулиця Академіка Туполєва, 19.

В цей час, в зустрічному з ним напрямку, в першій смузі (крайній правій) із наявних двох смуг його напрямку руху по проїзній частині вулиці Стеценка зі сторони вулиці Газопровідної в напрямку вулиці Сирецько-Садової керуючи технічно справним автомобілем марки "OPEL VIVARO" номерний знак НОМЕР_2 рухався ОСОБА_7 .

В салоні вказаного автомобіля на передньому пасажирському сидінні знаходились пасажири ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Під час руху ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 підпункт «б», 9.2 підпункт «б», 9.4, 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України:

-п. 1.3: учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

-п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не новинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-п. 2.3 підпункту «б»: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

-п. 9.2 підпункту «б»: водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом;

-п. 9.4: подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить «вчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру); сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху; подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів;

-п. 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

-п. 10.4: перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою; водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам; водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3 виявились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем марки «БОГДАН 144.5» номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в другій смузі (крайній лівій) із наявних двох смуг його напрямку руху по проїзній частині вулиці Стеценка зі сторони вулиці Сирецько-Садової в напрямку вулиці Газопровідної перед виконанням маневру лівого повороту був неуважним, завчасно не подав сигнал відповідним покажчиком повороту, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а здійснюючи вказаний маневр лівого повороту не надав дорогу зустрічному транспортному засобу - технічно справному автомобілю марки "OPEL VIVARO" номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , внаслідок чого навпроти АЗС «УкрАвто», розташованої за адресою: місто Київ, вулиця Академіка Туполєва, 19, допустив з ним зіткнення.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: поєднана травма тіла: закрита черепно-мозкова травма (множинні садна обличчя (без опису морфології); струс головного мозку; закрита травма лівого стегна: уламковий перелом лівої стегнової кістки на межі середньої та дистальної третин (зі зміщенням уламків); закрита травма лівої гомілки: перелом медіальної кісточки лівої гомілки (зі зміщенням уламків); закрита травма лівого передпліччя: перелом діафізу лівої ліктьової кістки на межі проксимальної та середньої третини (зі зміщенням уламків); закрита травма лівої стопи: уламковий перелом медіальної клиновидної кістки (зі зміщенням уламків лівої стопи); яка супроводжувалась розвитком шоку та крововтрати, а тому в своїй сукупності відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху та настання наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_3 показав, що 17.12.2017 близько 21 години 40 хвилин, керуючи автомобілем «Богдан 144.5» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по вулиці Стеценка в м. Києві, порушив правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "OPEL VIVARO" номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження.

Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, не оспорює, щиро кається у вчиненому.

Допитаний у судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_7 показав, що цивільний позов підтримує в повному обсязі. Автомобіль "OPEL VIVARO" номерний знак НОМЕР_2 належить на праві власності Угуз Самет, а він їм управляв на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, зібрані по справі, суд знаходить винуватість обвинуваченого в межах висунутого обвинувачення, відповідно до ст.337 КПК України, доведеною повністю.

Юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ст.286 ч.2 КК України правильно, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття в скоєному, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено і вважає за необхідне обрати йому міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.

Поряд з цим, суд з врахуванням фактичних обставин по справі, особу обвинуваченого, який раніше судимий, одружений, працює, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, щиро розкаявся в скоєному, а також думку потерпілого, знаходить за можливе його виправлення і перевиховання без ізоляції від суспільства, обравши йому міру покарання не пов`язану з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі згідно ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України. Також суд враховуючи, що ОСОБА_3 працює водієм в КП «Київпастранс» і це є єдиним джерелом його доходів, приходить до переконання не застосовувати до нього додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім та сприятиме виправленню засудженого, а також запобіганню вчинення нових злочинів.

Європейський суд з прав людини у справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року зазначив, що покарання, як втручання держави в особисте приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_7 до КП «Київпастранс» АТП № 5, ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), суд виходить з наступного.

Позивач у судовому засіданні, пояснив суду, що матеріальна шкода складається із витрат понесених ним на лікування від ДТП а також суми, потрібної для відновлення пошкодженого транспортного засобу, моральна ж шкода полягає у пережитих ним стражданнях після вказаних подій, та з урахуванням тривалої втрати працездатності.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані ними доказами з точки зору належності і допустимості, та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні, на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно із ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Згідно із ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо )володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Поряд з цим, суд враховує, що в даних правовідносинах обов`язковим є застосування положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Відповідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода,що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно із п.24.1 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

У судовому засіданні встановлено, що в день дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Богдан 144.5», д.н.з. НОМЕР_1 , перебував у трудових відносинах з КП «Київпастранс» АТП № 5.

Цивільно-правова відповідальність КП «Київпастранс» АТП № 5 застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб під час експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Богдан 144.5», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до якого ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200000 гривень, за шкоду, заподіяну майну -100000 гривень, розмір франшизи - 0 гривень (а.с. 112).

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В судовому засіданні встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 не є власником автомобіля марки «Опель Віваро», д.н.з. НОМЕР_3 , який було пошкоджено внаслідок ДТП. Крім того, у останнього не було довіреності, яка б надавала право йому розпоряджатись транспортним засобом, або представляти інтереси у справах, пов`язаних з вказаним транспортним засобом (а.с. 182-184).

Таким чином, позовна заява в частині стягнення матеріального збитку у вигляді ринкової вартості КТЗ до моменту пошкодження у розмірі 247 612 грн., завданого власнику автомобіля марки «Опель Віваро», д.н.з. НОМЕР_4 , подана неналежним позивачем, а відтак не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд також не може брати до уваги витрати потерпілого ОСОБА_7 , необхідні для проведення експертизи від 04.04.2018 року № 20, у розмірі 3000 грн.

Відповідно до позиції Верховного суду висловлену в постанові від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц, та, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Суд дійшов висновку, що обов`язок по відшкодуванню потерпілому в частині має нести ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», в межах ліміту страхової відповідальності.

З урахуванням наданих сторонами кримінального провадження доказів, суд вважає доведеним наявність матеріальної шкоди у цивільного позивача ОСОБА_7 у вигляді фактично понесених витрат останньою на лікування у розмірі 38 650 грн. 00 коп., що складається з вартості придбаних лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення. Вказані вище суми підтверджуються наданими до суду квитанціями, та підлягають стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна».

Згідно вимог статті 23 ч.1,2 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно із статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ"пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Суд, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілого, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), та виходячи з положень статті 128 КПК України 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», 5000 грн.

Процесуальні витрати по справі покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів по справі, вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст.368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки та на підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_7 до КП «Київпастранс» АТП № 5, ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином) - задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 38 650 (тридцять вісім тисяч шістсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

В іншій частині цивільного позову у задоволенні відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення експертиз, на користь держави у розмірі 8 377 гривень 30 копійки.

Скасувати арешт з автомобіля марки "OPEL VIVARO" номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля марки «БОГДАН 144.5» номерний знак НОМЕР_1 , накладений ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 26.12.2017.

Речові докази по справі: автомобіль марки "OPEL VIVARO" номерний знак НОМЕР_2 повернути законному володільцю Угуз Самет, автомобіль марки «БОГДАН 144.5» номерний знак НОМЕР_1 повернути законному володільцю КП «Київпастранс».

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_1