Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа №733/155/19
№ 1-кс/733/44/19
У Х В А Л А

"05" лютого 2019 р. м. Ічня

Слідчий суддя Ічнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 розглянувши клопотання слідчого СВ Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000043 від 01 лютого 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

установив:

Слідчий СВ Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про накладення арешту на майно вантажні автомобілі ЗІЛ, завантаженими зерновими культурами різної ваги, по кримінальному провадженню 0000043 від 01 лютого 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, вказуючи на те, що в провадженні СВ Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області перебуває зазначене вище кримінальне провадження за фактом незаконного вивезення зерна вантажними автомобілями «Росток Холдинг», яке відповідно до ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 28.09.2018 року, перебуває на зберіганні ТОВ «Комбікормик». 01 лютого 2019 року автомобілі завантажені зерном визнано речовим доказом. Із метою збереження речових доказів, існування реальної можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна, а також для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення, проведення ряду слідчих дій, зокрема, встановлення походження та належності майна, слідчий просить накласти арешт на вантажні автомобілі ЗІЛ, завантажені зерновими культурами.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 171 КПК України передбачено обов`язкові умови, які зазначаються в клопотанні про накладення арешту майна. Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;2) перелік і види майна, що належить арештувати;3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За нормами частини 2 та 3 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки відповідно до п. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, крім іншого, повинні бути зазначені підстава і мета накладення арешту відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Всупереч вказаних вимог у поданому клопотанні не зазначені відомості з посиланням на докази щодо власника (законного володільця) майна, а саме зернових культур, що позбавляє слідчого суддю можливості виклику осіб, яким воно належить, при цьому додані копії ухвал слідчих суддів Харківського районного суду Харківської області не завірені належним чином та не належної якості, що унеможливлює зняття з них інформації. Також слідчий у своєму клопотанні посилається на ухвалу слідчого судді від 31 січня 2019 року, повний текст якої буде виготовлений тільки 05.02.2019 року, який слідчому судді не наданий, а також на ухвалу слідчого судді від 28 вересня 2018 року, яка до матеріалів не приєднана. Слідчим не зазначені ризики для накладення арешту при наявності двох зазначених вище ухвали слідчих суддів, яким вже накладений арешт на зернові культури. Крім того, слідчим не зазначені відомості з відповідними доказами щодо збереження арештованого майна саме у ПП «Ічнянський бетон».

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, а відтак підлягає поверненню за правилами ч. 3 ст. 172 КПК України для усунення виявлених недоліків з встановлення строку у 72 години.

Керуючись статтями 171, 172 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000043 від 01 лютого 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, повернути прокурору у кримінальному провадженні - начальнику Ічнянського відділу Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1