Справа №766/3449/19
н/п 1-кс/766/3230/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.03.2019 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції, підтримання державного обвинувачення та нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури АР Крим ОСОБА_4 , про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в кримінальному провадженні № 0000209, внесеного до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в кримінальному провадженні № 0000209, внесеного до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що слідчим відділом ГУНП в АР Крим та м. Севастополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000209 від 09.11.2018 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що наприкінці лютого 2014 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням встановити не надалося можливим, на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим створено не передбачене конституцією та законами України збройне формування так звана «Самооборона Криму», яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, а також озброєння вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Також, у зазначеному формуванні визначено механізм вступу до нього та порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, що полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки збройним силам Російської Федерації, придушення організованого опору «проукраїнсько» налаштованого населення на тимчасово окупованій території півострову Крим, депортації населення з Автономної Республіки Крим, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, нападі на підприємства, установи, організації, громадян, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказане формування дислокувалось в різних населених пунктах та місцевостях півострову Крим та мало загальну координацію керівництва.

Відповідно до ч. 6 ст. 17 Конституції України на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Так, із появою в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі у вищезазначений час непередбаченого конституцією та законами України збройного формування так званого «Самооборона Криму», ОСОБА_5 , діючи навмисно, з метою участі у його діяльності, будучи достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про міліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено особливий порядок та умови створення і функціонування збройних формувань в Україні, знаходячись на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим у м. Сімферополі, після співбесіди з невстановленими у ході досудового розслідування «ватажками» незаконного збройного формування «Самооборона Криму», ознайомившись з правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, а також їх злочинними намірами та планами, спрямованими на вчинення вище зазначених дій, дав свою згоду на їх дотримання та виконання, усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно вступив до непередбаченого конституцією та законами України збройного формування «Самооборона Криму» на посаду «бійця».

У подальшому, на початку березня 2014 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , будучи «бійцем так званої Самооборони Криму», разом із іншими невстановленими особами вказаного збройного формування, маючи на озброєнні придатну для використання вогнепальну, вибухову та іншу зброю, відповідно до розподіленої йому ролі, проходив службу на блокпосту, розташованому при в`їзді до м. Севастополя на автодорозі «Сімферополь-Севастополь» Автономної Республіки Крим.

Так, у зазначений період, ОСОБА_5 , спільно з іншими особами зі складу «Самооборони Криму», виконуючи протиправні накази невстановлених осіб із числа «ватажків» зазначеного збройного формування, відповідно до розподіленої йому ролі, перебуваючи за місцем розташування вказаного блокпосту, шляхом погроз застосування фізичної сили та вогнепальної зброї, у випадку непокори, здійснював контрольно-пропускний режим, перевірку документів громадян, обшукував транспортні засоби, які рухались у напрямку м. Севастополь, з метою виконання завдань незаконного створених на тимчасово окупованій території АР Крим органів влади громадсько політичного характеру методами військових операцій.

У подальшому, після окупації території Автономної Республіки Крим ОСОБА_5 представниками окупаційної влади нагороджений медаллю «За защиту Крыма».

09.11.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України є обґрунтованою та повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у вигляді протоколів допитів свідків, протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколів огляду інтернет-сайтів загальнодоступної мережі «Інтернет» та інших матеріалів кримінального провадження в їх сукупності.

У діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, тому згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України відносно нього дозволяється обирати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 на даний час ухиляється від органу досудового розслідування та суду, переховується на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, а одержавши відомості про звернення до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжить переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищить та сховає речові докази та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливатиме на свідків, продовжить свою злочинну діяльність та перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор в судове засідання не з`явився, причини не явки суду не пояснив, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною 4 ст. 189 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання не містить належних доказів повідомлення ОСОБА_5 про підозру у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, або доказів того, що його місцезнаходження не встановлено, однак слідчим вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Крім того, клопотання не містить належних доказів того, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування. Так, до клопотання не надано доказів вручення підозрюваному жодної повістки на виклик слідчого, а також доказів неявки ОСОБА_5 на виклик за повісткою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 135, 136, 183,189 КПК України,

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції, підтримання державного обвинувачення та нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури АР Крим ОСОБА_4 , про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в кримінальному провадженні № 0000209, внесеного до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України - відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддяОСОБА_1