№ 243/748/19
№ 1-кс/243/294/2019
У Х В А Л А

25 січня 2019 року м. Слов`янськ

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 25.01.2019 р. надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Скарга ОСОБА_2 обґрунтована тим, що 29.04.2001 р. о 15-45 год. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Слов?янським міськрайонним судом з 05.05.2001 р. по 13.12.2004 р. розглядалася кримінальна справа № 44-29651 за обвинуваченням водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України. 13.12.2004 р. Слов?янським міськрайонним судом було постановлено вирок, який було скасовано Донецьким апеляційним судом 15.03.2005 р. та направлено кримінальну справу на додаткове розслідування. 16.06.2005 р. зазначена кримінальна справа була прийнята до провадження Донецьким обласним слідчим відділом, з матеріалів якої було виділено 2 кримінальні справи - №44-29651/1 за обвинуваченням ОСОБА_2 та № 44-29651 за обвинуваченням ОСОБА_3 .
У кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 слідчим були здійснені певні процесуальні дії, а згодом жодних процесуальних дій не проводилося і справа залишилася в Слов?янській прокуратурі. Зазначена справа до теперішнього часу не закрита, ОСОБА_2 має статус обвинуваченого у цій кримінальній справі. У кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_3 судом 11.10.2006 р. було закрито провадження, ОСОБА_3 звільнений від кримінальної відповідальності, до нього застосовано п.п. Б ст.1 Закону України «Про амністію» від 31.05.2005 р.
Посилаючись на наведені обставини, просив зобов?язати слідче управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області виділити та закрити кримінальну справі № 44-29651/1 відносно нього з об?єднаної кримінальної справи № 44-29651 та зобов?язати переглянути та закрити кримінальну справу № 44-29651/2 відносно нього за п.1 ст.6 КПК України 1960 р.
Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій (крім внесення відомостей до ЄРДР та повернення тимчасово вилученого майна), є третім, комплексним видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК.

Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України, усі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів (ч. 2 ст. 131 КПК), подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування.

При цьому органом досудового розслідування, враховуючи системний аналіз положень п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК та ч. 1 ст. 38 КПК, є: 1) слідчі підрозділи (Головне слідче управління, слідче управління, відділ, відділення) органів Національної поліції України, органів безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, органів державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України. Іншими словами, органом досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні є не сам правоохоронний орган, до складу якого входить відповідний підрозділ (Національна поліція України, Служба безпеки України, Національне антикорупційне бюро України), а його підрозділ (управління, відділ), визначений у ч. 1 ст. 38 КПК.

У випадку проведення досудового розслідування слідчою групою клопотання щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження також розглядаються слідчим суддею місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування. Підставою для визначення територіальної юрисдикції суду першої інстанції при розгляді клопотань щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження є постанова керівника відповідного органу досудового розслідування про створення слідчої групи, в якій визначено місце проведення досудового розслідування.

Аналогічна позиція висловлена у листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.06.2016 р. N 223-1650/0/4-16, у якому зазначено, що наведена позиція судової палати була відображена в листах ВССУ «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» (від 05 квітня 2013 року N 223-559/0/4-13) і «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (від 04 квітня 2013 року N 511-550/0/4-13) у пунктах 3 і 2 відповідно й залишається незмінною.

На підставі системного аналізу зазначених норм КПК можна зробити висновок, що органом досудового розслідування є не слідчий підрозділ, а відповідний орган поліції, безпеки чи прокуратури, до складу якого входить цей слідчий підрозділ.

Отже, фактичне місцезнаходження структурного підрозділу не є визначальним фактором для вирішення питання щодо місця розгляду клопотання/скарги, оскільки територіальна підсудність повинна визначатись не за фактичним місцем розташування слідчого підрозділу, а за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ.

Така ж позиція викладена в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 1-1640/0/4-13 від 15.10.2013 року.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Беручи до уваги те, що однією із загальних засад кримінального провадження є доступ до правосуддя, відповідного до якого кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

В даному випадку скарга не відповідає вимогам закону, оскільки подана з порушенням правил підсудності, встановлених ст. 218 КПК України і не підлягає розгляду в Слов`янському міськрайонному суді Донецької області.

Так, зі змісту скарги ОСОБА_2 вбачається, що ним оскаржується бездіяльність слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області. Місцезнаходженням зазначеного органу досудового розслідування є проспект Нахімова, 86, м.Маріуполь Донецької області. Таким чином, скарга має бути подана до суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, тобто до Приморського районного суду м.Маріуполя.

Згідно з п.2 ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Підсумовуючи вищенаведене, слідчий суддя зазначає, що скарга подана ОСОБА_2 до суду, територіальна юрисдикція якого не поширюється на місцезнаходження органу досудового розслідування слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області, тому скарга у відповідності до п.2 ч.2 ст.304 КПК підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Повернути скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1