Справа № 171/2495/18
1-кп/171/65/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , особи, стосовно якої внесено подання ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився та проживає в АДРЕСА_1 , не працюючого, інваліда 2-ї групи,

встановив:
6 жовтня 2018 року, приблизно о 17 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку № 7 по вул. Трояндова в м. Апостолове Дніпропетровської області, зустрів ОСОБА_4 , з яким виникла сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. В ході сварки ОСОБА_7 наніс приблизно 4 удари кулаком правої руки в область голови та обличчя потерпілого ОСОБА_4 .
В результаті дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_4 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: по одному синцю в обох параорбітальних областях та забій м`яких тканин носа, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів.
Прокурор, вважаючи доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку зі встановленням того факту, що за висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 225 від 08.11.2018 року ОСОБА_7 в період часу вчинення інкримінованого йому правопорушення страждав на хронічне психічне захворюванням у формі шизофренії параноїдної з безперервним типом перебігу, підтримав клопотання слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 у вигляді госпіталізації останнього до психіатричної лікарні зі звичайним режимом спостереження.
Захисник не заперечував проти задоволення клопотання слідчого, оскільки органом досудового слідства встановлено та підтверджено в судовому засіданні, що ОСОБА_7 дійсно вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.125 КК України. Також захисник зазначив, що вказаний злочин ОСОБА_7 вчинив у стані неосудності, оскільки хворіє на параїноїдну шизофренію.
Особа, стосовно якої вирішується питання щодо застосування примусових заходів медичного характеру, - ОСОБА_7 пояснив в судовому засіданні, що він копав клумбу на вул. Трояндова в м. Апостолове у Любіжаніна, а потерпілий наїхав велосипедом йому на ногу, після чого між ними виникла сварка, в ході якої він наніс удари по обличчю потерпілого та розбив йому ніс. Він буває іноді агресивним, дратівливим, не може себе стримувати, так як раніше отримав травму голови, в зв`язку з чим йому встановлено другу групу інвалідності в зв`язку з психічним захворюванням. Не заперечує проти задоволення вказаного клопотання слідчого та примусового лікування в психіатричному закладі.
Потерпілий ОСОБА_4 показав суду, що 06.10.2018 року, приблизно о 17 год., він їхав по вул. Трояндова в м. Апостолове на велосипеді. Коли він їхав біля будинку № 7 вказаної вулиці, ОСОБА_7 , якого він раніше не знав, зупинив його і почав з ним конфліктувати з приводу релігійних переконань, намагаючись його вдарити. Він просив ОСОБА_7 заспокоїтися та утримував його, але ОСОБА_7 був у стані алкогольного сп`яніння і наніс йому приблизно 4 удари кулаком по голові та в обличчя, при цьому розбив йому ніс. Їх розборонив знайомий на ім`я ОСОБА_8 , після чого він поїхав з місця події та звернувся до поліції.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що восени 2018 року (дату він не пам`ятає) він з дружиною їхав на автомобілі і по вул. Трояндова біля будинку № 7 побачив, як ОСОБА_10 прижав до землі ОСОБА_11 та утримує останнього, при цьому у ОСОБА_12 був розбитий ніс, обличчя та одяг були в крові. Він зупинився і розборонив їх. Він був біля ОСОБА_13 , поки потерпілий не поїхав з місця події. Від потерпілого йому стало відомо, що ОСОБА_14 побив його за релігійні переконання.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.10.2018 року (КП, а.с.28-32) підтверджено покази потерпілого ОСОБА_4 щодо обставин та механізму заподіяння йому тілесних ушкоджень.
Висновком експерта № 202/219-Е36 від 31.10.2018 року та висновком експерта № 219/227-додатковий від 15.11.2018 року (КП, а.с.36-38,42-43) підтверджується наявність наступних тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_4 : по одному синцю в обох параорбітальних областях, забій м`яких тканин носа, синець на 4-му пальці правої кисті, два садна на долонній поверхні правої кисті, садно в місці проекції правого колінного суглоба, які виникли від дії тупого предмета (предметів) або при удари об такий (такі) з обмеженою контактуючою поверхнею, які не відобразили своїх особливостей травмую чого предмета в ушкодженнях, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше шести днів, термін їх спричинення може відповідати даті 06.10.2018 року. Вірогідність заподіяння вищевказаних тілесних ушкоджень при механізмі та способі, які були продемонстровані потерпілим в ході проведення слідчого експерименту, не виключена.
Допитаний в судовому засіданні законний представник ОСОБА_7 ОСОБА_5 підтвердив, що його син ОСОБА_7 з 2014 року хворіє на шизофренію, сину встановлено другу групу інвалідності в зв`язку з психічним захворюванням.
За таких обставин суд приходить до висновку, що саме ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 225 від 08.11.2018 року (КП, а.с.59-65) ОСОБА_7 у період часу вчинення інкримінованого йому правопорушення страждав і на теперішній час страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії параноїдної з безперервним типом перебігу і за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_7 також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню зі звичайним режимом спостереження.
Згідно довідки з КЗ «Апостолівська ЦРЛ» ДОР № 484 від 25.10.2018 року ОСОБА_7 перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 2014 року з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що скоєне суспільно-небезпечне діяння було вчинено ОСОБА_7 у стані неосудності і він повинен бути госпіталізований до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом для проходження примусового лікування.
Відповідно до ч.1, 3, 6 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом. Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку. Якщо не буде визнано за необхідне застосування до психічно хворого примусових заходів медичного характеру, а також у разі припинення застосування таких заходів, суд може передати його на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом.
Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, перебувала у стані неосудності або хворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
На час розгляду справи стан здоров`я ОСОБА_7 виключає можливість застосування до нього кримінального покарання, а тому суд доходить висновку про застосування до нього примусових заходів медичного характеру відповідно до п.1 ст.93, п.2 ч.1 ст.94 КК України у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Керуючись ст.ст.93, 94 КК України, ст.ст. 110, 292, 369, 371, 372, 503, 512-513 КПК України, суд
постановив:

Клопотання слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 задовольнити.
Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився та проживає в АДРЕСА_1 , на підставі ч.2 ст.19, п.1 ст.93, п.2 ч.1 ст.94 КК України примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Суддя: ОСОБА_1