Справа № 751/4422/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/213/19
Категорія - ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003867 від 05 червня 2018 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 листопада 2018 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чернігова, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

-02 лютого 2015 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-04 серпня 2016 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 ч. ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі;

-09 грудня 2016 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 185 ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

-27 червня 2018 року Деснянським районним судом м. Чернігова ч. 2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 листопада 2018 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2018 року, більш суворим, за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 .

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 27 серпня 2018 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, вважаючи призначене йому покарання надто суворим, в якій просить пом`якшити його, посилаючись на те, що судом першої інстанції при призначенні йому виду та міри покарання не було в достатній мірі враховано пом`якшуючу обставину за вчинене ним кримінальне правопорушення, зокрема - активне сприяння ним досудовому розслідуванню, та стверджує, що до уваги не прийняті, та не повно досліджені матеріали органу пробації, а також не застосовані норми ст.ст. 69, 69-1 КПК України.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 02 червня 2018 року, у період часу з 15 год. 58 хв. по 15 год. 59 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «АТБ», який розташований за адресою: вул. Ринкова, буд. 10 у м. Чернігові, діючи умисно та повторно, шляхом вільного доступу, і корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, з полиці вказаного магазину таємно викрав пакунок кави розчинної у м`якій упаковці «Jacobs Monarch», вагою 400 г., вартістю 297 грн. 90 коп., та 2 плитки шоколаду молочного «Milka» з начинкою зі смаком ванілі та печива, вагою 300 г. кожна, вартістю 77 грн. 80 коп. за кожну, що належить ТОВ «АТБ-маркет», а всього викрав майна на загальну суму 453 грн. 50 коп., чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, думку прокурора, котрий просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України у апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 призначено покарання за таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно у виді позбавлення волі на строк 1 рік, та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю вироків, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2018 року, більш суворим, до позбавлення волі на строк 1 рік. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчиненого злочину, але визнав та врахував як обставини, що пом`якшують покарання за вчинення даного кримінального правопорушення, а саме щире каяття, пов`язане з визнанням вини та активне сприяння розкриттю злочину, так і обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , про зайву суворість призначеного покарання вчиненого повторно, тобто умисного середньої тяжкості злочину, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом можливості перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, на думку колегії суддів - є безпідставними.

Згідно апеляційних доводів і пояснень обвинуваченого, які він надавав при апеляційному розгляді, суд першої інстанції призначив занадто суворе покарання, при цьому не достатньо врахував при призначені покарання те, що він визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся, допомагав у розкритті злочину під час досудового розслідування, не повно дослідив матеріали органу пробації.

Разом з цим, на думку колегії суддів, зазначені апеляційні доводи обвинуваченого, не можуть вважатися обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, та судом першої інстанції вони були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

Таким чином, апеляційні вимоги ОСОБА_7 про зміну вироку шляхом пом`якшення призначеного покарання на підставі норм КК України, з урахуванням наведених апелянтом доводів, належить вважати безпідставними, оскільки носять суто суб`єктивний характер.

Твердження обвинуваченого, викладене у поданій ним апеляційній скарзі, що призначене йому судом першої інстанції покарання є занадто суворим, колегія суддів вважає необґрунтованим і дійшла висновку про те, що при його призначені, місцевий суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, призначивши покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, при цьому, до його призначення підійшов з дотриманням принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідив дані про особу обвинуваченого, зокрема, те, що останній офіційно не працює, за місцем проживання негативно не характеризується, не одружений, що свідчить про відсутність у нього сталих соціальних зв`язків, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, притягувався до адміністративної відповідальності, раніше неодноразово судимий, має не зняту і непогашену судимість, що свідчить про те, що він після відбування покарання у місцях позбавлення волі не зробив для себе відповідних висновків, в результаті чого на шлях виправлення не став, натомість вчинив нове кримінальне правопорушення.

Крім того, судом враховується вік та стан здоров`я обвинуваченого, матеріальне становище, характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, наслідки скоєного, систематичність вчинення злочинів проти власності, відношення обвинуваченого до вчиненого, досудову доповідь уповноваженого органу пробації, щодо ОСОБА_7 , відповідно до якої орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства може становити небезпеку для суспільства.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено достатніх підстав для застосування норм ст. 69, 69-1, 75 КК України, або пом`якшення покарання в інший спосіб, тобто в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України з альтернативними видами покарань.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що, підстав для зміни вироку за доводами обвинуваченого про зайву суворість покарання, не вбачає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 листопада 2018 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4