Зіньківський районний суд в Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/429/18
Номер провадження 1-кп/530/10/19

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.02.2019 р. Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Зіньків Полтавської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000053 від 05.02.2018 року, відносно ОСОБА_5 а у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИ В :
Досудовим слідством ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він в невстановлений час та місці, незаконно придбав, з метою подальшого збуту, особливо небезпечні наркотичні засоби - канабіс, опій ацетильований та психотропну речовину - метамфітамін, які в подальшому незаконно зберігав у невстановленому слідством місці, для подальшого незаконного збуту.
11.02.2018 року, о 12 год. 49 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи поруч із магазином «Венера», який розташований по вул.Незалежності в смт.Опішня, Зіньківського району, Полтавської області, отримав від ОСОБА_6 грошові кошти за збут наркотичних речовин у сумі 500 грн., десятьма купюрами номіналом по 50 грн., серії та номера, яких: КВ4202130, УБ2921645, РД5826513, СС7155439, ТБ2147983, СР9071914, УР8562649, СЕ5305673, ТА7906738, УН5599036.
Після чого, о 13 год. 01 хв., перебуваючи поблизу місцевого ставка, в смт.Опішня, Зіньківського району, Полтавської області, повторно, незаконно збув ОСОБА_6 поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка згідно з висновком судово-хімічної експертизи №342 від 13.02.2018 року є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 3,345 г., а також поліетиленовий пакет із кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно з висновком експерта №343 від 13.02.2018 року містить психотропну речовину - метамфетамін, маса якого у речовині 0,018 г. становить 0,0032 г. (у перерахунку на метамфетамін основу), та медичний шприц із рідиною світло-коричневого кольору, яка згідно з висновком судово-хімічної експертизи №341 від 13.02.2018 року є особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований масою в перерахунку на суху речовину 0,045 г..
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні дій, які виразилися в незаконному придбанні, виготовленні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, вчиненому особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 Кримінального кодексу України, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.
18.02.2018 року, близько 13 год. 38 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , отримав від ОСОБА_6 , грошові кошти за збут наркотичних речовин у сумі 500 грн., п`ятьма купюрами номіналом по 100 грн., серії та номера, яких: МД2225789, КИ8265136, ВШ4420847, ЕБ2657615, СИ7196240.
Після чого, о 14 год. 09 хв., повторно, незаконно збув ОСОБА_6 поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка згідно з висновком судово-хімічної експертизи №387 від 20.02.2018 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 3,510 г., а також поліетиленовий пакет із кристалічною речовиною світло-коричневого кольору, яка згідно з висновком експерта №388 від 20.02.2018 року містить психотропну речовину - метамфетамін, маса якого становить 0,0035 г., та медичний шприц із рідиною світло-коричневого кольору, яка згідно з висновком судово-хімічної експертизи №386 від 20.02.2018 року є особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований масою в перерахунку на суху речовину 0,0147 г..
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні дій, які виразилися в незаконному придбанні, виготовленні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 Кримінального кодексу України, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.
На час слухання справи в суді, суд встановив, що закінчується строк дії ухвали Зіньківського районного суду Полтавської області про продовження обвинувачуваному ОСОБА_5 міри запобіжного заходу з визначенням застави в сумі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прокурор просить суд продовжити обвинувачуваному ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обґрунтовуючи своє клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 , прокурор посилається на те, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, що обвинувачуваний може: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) незаконно впливати на свідків.
Захисник обвинувачуваного адвокат ОСОБА_4 і обвинувачуваний ОСОБА_5 заперечують проти продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 5 п. "С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Так, в ході досудового розслідування даного кримінального провадження установлено, щоОСОБА_5 в невстановлений час та невстановленому місці незаконно придбав з метою подальшого збуту особливо небезпечні наркотичні засоби канабіс, опій ацетильований та психотропну речовину метамфітамін, які в подальшому незаконно зберігав у невстановленому слідством місці, для подальшого збуту.

11.02.2018 року, близько 13 год., ОСОБА_5 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , шляхом продажу за 500 грн., незаконно збув ОСОБА_6 поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка згідно з висновком судово-хімічної експертизи №342, від 13.02.2018 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 3,345 г., а також поліетиленовий пакет із кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно з висновком експерта №343 від 13.02.2018 року містить психотропну речовину метамфітамін, маса якого у речовині 0,018 г. становить 0,0032 г. (у перерахунку на метамфітамін основу), та медичний шприц із рідиною світло-коричневого кольору, яка згідно з висновком судово-хімічної експертизи №341 від 13.02.2018 року є особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою в перерахунку на суху речовину 0,045 г.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні дій, які виразилися в незаконному придбанні, виготовленні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 Кримінального кодексу України, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.

18.02.2018 року, близько 13 год. 40 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , шляхом продажу за 500 грн. п`ятьма купюрами номіналом по 100 грн., серії та номери, яких: МД2225789, КИ8265136, ВШ4420847, ЕБ2657615, СИ7196240, повторно, незаконно збув ОСОБА_6 поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка зовні схожа на рослину коноплі, поліетиленовий пакет із речовиною білого кольору, яка зовні схожа на метамфітамін, медичний шприц із рідиною світло-коричневого кольору, яка зовні схожа на опій ацетильований.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні дій, які виразилися в незаконному придбанні, виготовленні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 Кримінального кодексу України, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.

18.02.2018 року, о 17 год. 54 хв., ОСОБА_5 затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 ККУкраїни на підставі ст.208 КПК України.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення, згідно ухвали суду від 20.02.2018 р. підтверджується наступними доказами:
- рапортом старшого оперуповноваженого СКП Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській областікапітана поліції ОСОБА_7 , в якому зазначається, що ним встановлено, те щогромадянин ОСОБА_5 займається незаконним збутом наркотичних засобів;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_6 , який беручи участь в проведенні оперативної закупки 11.02.2018 року в смт. Опішня придбав у ОСОБА_5 наркотичні речовини;
- протоком огляду покупця, протоколом помітки грошових купюр та протоколом добровільної видачі від 11.02.2018 року, з яких встановлено факт незаконного збуту наркотичних засобів ОСОБА_5 ;
- висновками судово-хімічних експертиз №№341,342, 343;
- протоколами допиту у якості свідків понятих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтвердили факт придбання та видачі 11.02.2018 року ОСОБА_6 наркотичних речовин;
- протоколом допиту у якості свідків понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтвердили факт придбання та видачі 18.02.2018 року ОСОБА_6 наркотичних речовин;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , яка вказала що її співмешканець, ОСОБА_5 неодноразово, знаходячись на території її господарства, вживав наркотичні речовини, крім того займався їхнім збутом;
- протоком огляду покупця, протоколом помітки грошових купюр та протоколом добровільної видачі від 18.02.2018 року, з яких встановлено факт повторного незаконного збуту наркотичних засобів ОСОБА_5 ;
- протоколами допиту у якості свідків понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які брали участь в затриманні ОСОБА_5 та обшуку господарства за місцем проживання останнього в АДРЕСА_2 ;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 18.02.2018 року;
- протоколом освідування затриманого ОСОБА_5 ;
- постановами про визнання і приєднання речових доказів;
- протоколом обшуку господарства за місцем проживання ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 ;
- повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 19.02.2018 року;
- медичним оглядом ОСОБА_5 від 18.02.2018 року;
- вимогою про судимість ОСОБА_5 ..
Тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), на день розгляду справи, не допитаний свідок, не досліджені матеріали кримінального провадження оскільки ОСОБА_5 обвинувачується в зберіганні та збуті особливо небезпечних засобів на території Зіньківського району, Полтавської області, що є тяжким кримінальним правопорушенням, тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, який з часом не зникає, а тому звільнення підозрюваного може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.
При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
Суворість покарання за кримінальними правопорушеннями, за якими обвинувачується ОСОБА_5 не є співрозмірною терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання і по даний час.
Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, однак застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, так як він ніде не працює, права власності не має, його стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, відсутність у нього утриманців, його репутацію та оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час в зв`язку із проведенням в Україні антитерористичної операції та наявності непідконтрольних Україні територій, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу підозрюваного - беручи до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, що відноситься до категорії тяжких, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 6 до 10 років, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки усвідомлюючи невідворотність покарання, може незаконно впливати на свідків.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Одночасно, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує не доведеність на даний момент стороною обвинувачення наявності обставин, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, а відтак вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.
Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
У відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи особу підозрюваного, суд вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, обвинувачений або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває обвинувачений, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.Відповідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд, враховуючи вимоги КПК України, вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 314-316, 369-372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Строк дії запобіжного заходу рахувати з 06 лютого 2019 року по 7 квітня 2019 року.

Одночасно визначити заставу, після внесення якої ОСОБА_5 звільняється з-під варти, в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 88100 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок отримувач: ТУ ДСАУ в Полтавській області, р/р 5950 в ДКСУ м. Київ, ЗКПО 26304855, МФО 820172, призначення платежу: застава, № ухвали суду, прізвище, ім`я, по - батькові платника застави.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Полтавська державна установа ВП ( №23).
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи "Полтавська державна установа ВП (№23)" негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити письмово слідчого, що звернувся з клопотанням, прокурора та суддю.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_5 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Уповноважена службова особа Державної установи "Полтавська державна установа ВП (23) у разі внесення застави при звільненні ОСОБА_5 зобов`язана роз`ясняти йому, або застоводавцю обов`язки, покладенні на обвинуваченого та наслідки їх невиконання.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- не відлучатися без дозволу суду з місця свого проживання за адресою АДРЕСА_2 .
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- прибувати до суду за першою вимогою.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та до нього може бути застосований запобіжній захід у вигляді тримання під вартою.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Судове засідання призначити на 02.04.2018 року о 15 год. 00 хвилин в залі Зіньківського районного суду Полтавської області, за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, свідків, згідно обвинувального акта.

Доставити обвинуваченого ОСОБА_5 , який утримується під вартою в Полтавському слідчому ізоляторі №23 ( м. Полтава, вулиця Пушкіна, 91) в судове засідання на 02.04. 2019 року о 15 год. 00 хвилин.

Виконання ухвали доручити Зіньківському ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області та начальнику ізолятора тимчасового тримання №4 ГУНП в Полтавській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000053 від 05.02.2018 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення
Ухвала оскарженню не підлягає.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського
районного суду Полтавської області ОСОБА_1