справа № 631/240/19
провадження № 1-кп/631/51/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2019 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:
з боку сторони обвинувачення:
прокурора ОСОБА_2
потерпілої ОСОБА_3
з боку сторони захисту:
обвинуваченого ОСОБА_4
а також:
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду в селищі міського типу Нова Водолага Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця села Асінський Джамбульського району Джамбульської області,
громадянина України, із середньою освітою, одруженого, без утриманців,

із реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

не працевлаштованого, не судимого, який перебуває на військовому обліку,

зареєстрований та проживає за адресом:

АДРЕСА_1 ;

у вчинені правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, на підставі обвинувального акту та угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, укладеної сторонами 27.02.2019 року в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2019 року під № 0000029,-

в с т а н о в и в:

28 січня 2019 року близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресом: АДРЕСА_1 ,- на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків між ним та матір`ю ОСОБА_3 з підстав обвинувачення тою його у вчиненні крадіжки труб з сараю, вчинив з нею сварку, в ході якої потерпіла розпочала штовхати ОСОБА_4 у спину зі словами, щоб він уходив жити у інше місце, а той, діючи умисно, незаконно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його наслідки, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, кулаком лівої руки наніс один удар в праву частину обличчя ОСОБА_3 , після чого пішов спати. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_3 тілесні ушкодження у виді крововиливу на правій щоці, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, дійсно своїми умисними діями ОСОБА_4 28.01.2019 року вчинив злочин проти здоров`я ОСОБА_3 у виді умисного легкого тілесного ушкодження.

27 лютого 2019 року потерпіла у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 уклали угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним, в якій зазначили, що підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, тобто у тому, що він вчинив умисне легке тілесне ушкодження, у зв`язку із чим сторони кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2019 року під № 0000029, узгодили йому міру покарання за вчинене у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт. Із зазначеним видом та мірою покарання ОСОБА_4 повністю згоден. Підозрюваному та потерпілій роз`яснені наслідки укладання та затвердження цієї угоди, передбачені частиною 3 статті 394, статтею 424, пунктом 1 частини 4 і абзацами 1 й 4 пункту 1 частини 5 статті 474 та статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Зазначена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним, підписана сторонами кримінального провадження 27.02.2019 року, надійшла до суду разом із обвинувальним актом, складеним слідчим Слідчого відділення Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_6 та затвердженим 28.02.2019 року Начальником Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області юристом 1 класу ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання про можливість затвердження цієї угоди, заслухавши думку прокурора, потерпілої та обвинуваченого, вивчивши в межах змісту угоди витребувані документи, подані сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування й долучені до матеріалів справи за клопотанням сторони обвинувачення, не здійснюючи оцінку доказів на підтвердження фактичних обставин правопорушення, судом встановлено наступне.

Під час підготовчого судового засідання сторони кримінального провадження запевнили суд у тому, що 27.02.2019 року уклали угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним з дотриманням та в порядку, передбаченому статтями 468, 469 та 471 Кримінального процесуального кодексу України, повністю підтримали її умови та просили затвердити, призначивши узгоджену ними міру покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 також у підготовчому судовому засіданні підтвердив визнання ним винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, добровільність укладання цієї угоди та можливість її виконання, пояснивши, що дійсно при викладених у ній та обвинувальному акті обставинах вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Однак звернув увагу суду на те, що, не оспорюючи факт завдання потерпілій одного удару лівою рукою в праву частину її обличчя, вважає, що вчинив це рукою, а не кулаком, так як за власними параметрами кисті його руки він не може скрутити кулак повністю, а тільки наполовину.

З`ясувавши у обвинуваченого, що він повністю визнає себе винуватим щодо висунутого обвинувачення, і не заперечує, що міг завдати удару потерпілій ОСОБА_3 кісточками кісті лівої руки не до кінця зажатої у кулак, а звернув увагу суду на цей факт тільки задля сприяння встановленню об`єктивної істини у справі, суд ураховує таке.

Так, пунктом 1 частини 1 статті 91 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення).

При цьому, доказування полягає, як вказано у частині 2 цієї статті, у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Факт завдання потерпілій ОСОБА_3 тілесних ушкоджень рукою до кінця зажатою у кулак чи ні, жодним чином не впливає на кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення та, як наслідок, узгодженого в угоді про примирення між потерпілим та підозрюваним покарання за вчинене.

Одночасно із цим, загальний порядок судового провадження на підставі угоди обумовлений статтею 474 Кримінального процесуального кодексу України, частина 5 якої наголошує на тому, що суд перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:

1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:

- мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

- мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Проводячи системний аналіз зазначеної норми процесуального права, суд робить висновок про те, що задля затвердження угоди про примирення закон не вимагає від суду з`ясування у обвинуваченого, чи визнає він себе винуватим, тому внаслідок цього, можна зробити обґрунтований висновок про те, що угода про примирення може укладатися щодо кримінальних правопорушень, у вчиненні яких особа може лише частково визнавати свою вину або не визнавати її взагалі.

Аналогічне роз`яснення міститься й в абзаці 2 пункту 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод».

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відмовити у затвердженні угоди про примирення з цих міркувань та, як наслідок, повернення кримінального провадження прокуророві, й вважає доведеним факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілій способом, визначеним у обвинувальному акті та угоді.

Приходячи до такого, суд ураховує приписи частини 2 статті 91 Кримінального процесуального кодексу України щодо доказування й приймає до увагу зібрані, перевірені та оцінені на стадії досудового розслідування з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, такі письмові докази:

?протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), складений 28.01.2019 року інспектором СРПП Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_8 , відповідно до якого ним із дотриманням вимог статей 60, 104, 214 Кримінального процесуального кодексу України прийнято усну заяву від ОСОБА_3 , попередженої про кримінальну відповідальність згідно зі статтею 383 Кримінального кодексу України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, щодо вжиття заходів до її сина ОСОБА_4 , який в цей день близько 14 години 20 хвилин за місцем їх сумісного мешкання спричинив їй тілесні ушкодження шляхом завдання удару кулаком лівої руки в обличчя;

?протокол проведення слідчого експерименту та фото таблиці до нього, складений 29.01.2019 року заступником начальника СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_9 у відповідності до вимог статей 104, 223, 240 Кримінального процесуального кодексу України в присутності двох понятих, за участю статиста та потерпілої ОСОБА_3 , із використанням фотокамери мобільного телефону, де зафіксовано як потерпіла розказала та показала механізм завдання їй ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, зокрема, кулаком лівої руки в обличчя справа;

?висновок судово-медичної експертизи № 14-НВ/19, проведеної Нововодолазьким районним відділенням судово-медичної експертизи Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації у період часу з 06 по 07 лютого 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Нововодолазького районного суду Харківської області ОСОБА_10 , якою встановлено, що виявлені у потерпілої ОСОБА_3 тілесні ушкодження (крововилив на правій щоці, який утворився від дії тупого твердого предмету з гладкою обмеженою контактною поверхнею, індивідуальні особливості якого в ушкодженні не відобразились) по механізму та локалізації відповідають тому способу, на який вказує потерпіла під час слідчого експерименту 29.01.2019 року.

Таким чином, за допомогою спеціальних медичних знань, а також внаслідок оцінки вказаних доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку у їх сукупності, доведено факт завдання потерпілій ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень кулаком лівої руки ОСОБА_4 .

Отже, суд безпосередньо переконався у безсумнівному та добровільному, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні било сторони (як-то застосування насильства, примусу, погрози, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді) згодою сторін угоди, а також визнанням ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні (повідомленій підозрі), погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленні та правильному розумінні сторонами угоди роз`яснених судом положень частини 1 статті 473 Кримінального процесуального кодексу України про обмеження права оскарження вироку згідно зі змістом статей 394 і 424 цього Кодексу, а також відмову від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 цього Кодексу для обвинуваченого; позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди для потерпілого; відсутністю підстав для відмови у затверджені вказаної угоди, передбачених частиною 7 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість затвердження такої угоди з наступних підстав.

Так, суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним закону і будь-якого положення складеної угоди. При цьому у разі невиконання угоди про примирення відповідно до статті 476 Кримінального процесуального кодексу України потерпіла має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, й що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за статтею 389-1 Кримінального кодексу України.

Таким чином, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши ці обставини, встановлені під час підготовчого судового засідання за кримінальним провадженням на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, і правильну кваліфікацію його дій, у зв`язку із чим, обвинувачений може бути підданий кримінальному покаранню за вчинене.

Перевіряючи укладену угоду на відповідність вимогам діючого кримінального та кримінального процесуального законодавства України, суд переконався в наступному.

Підписана 27.02.2019 року в рамках внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000029 угода про примирення між потерпілим та підозрюваним передбачена діючим законодавством та може буди укладена згідно до змісту пункту 1 частини 1 статті 468 Кримінального процесуального кодексу України.

Зокрема, відповідно до частин 1 та 3 статті 469 Кримінального процесуального кодексу України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

При цьому слід мати на увазі, що за приписами пункту 3 частини 1 статті 477 Кримінального процесуального кодексу України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених статтею 125 Кримінального кодексу України (умисне легке тілесне ушкодження) тощо.

Слідчий Слідчого відділення Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області капітан поліції ОСОБА_6 за погодженням з начальником Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області юристом 1 класу ОСОБА_7 08.02.2019 року повідомила ОСОБА_4 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України.

Санкція зазначеної норми права цього кодифікованого кримінального закону України передбачає покарання за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, у виді штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до 200 годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Класифікація злочинів залежно від ступеня їх тяжкості наведена у статті 12 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України № 4025-VI від 15.11.2011 року), відповідно до якого:

а) злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

б) злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

в) тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років;

г) та особливо тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

При цьому згідно із частиною 6 цієї норми кримінального права, якщо за вчинення злочину передбачене одночасно основне покарання у виді штрафу та позбавлення волі, ступінь його тяжкості визначається виходячи зі строку покарання у виді позбавлення волі, передбаченого за цей злочин.

Таким чином системно аналізуючи наведені норми права, вчинене ОСОБА_4 діяння, передбачене частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, за ступенем тяжкості відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Також, враховуючи особливості та обставини вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, встановлено, що це кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, оскільки пред`явлено обвинувачення за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України.

Тому приймаючи до уваги характер і тяжкість підозри, той факт, що укладення угоди ініційовано одночасно з боку потерпілої особи та обвинуваченого, це кримінальне провадження є саме таким, в рамках якого може бути укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним.

Вивчаючи зміст наданої угоди, суд вбачає, що він повністю відповідає вимогам статті 471 Кримінального кодексу України, оскільки в ній зазначено її сторони, формулювання підозри, правова кваліфікація вчиненого, істотні для цього кримінального провадження обставини, відсутність шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у інкримінованому йому злочинному діянні, узгоджене покарання, наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди, а також дата укладення та підписи сторін.

При перевірці домовленості сторін щодо узгодженого ними покарання ОСОБА_4 , судом зроблено висновок про те, що вони відповідають межам загальних засад призначення покарання, встановлених статтею 65 кодифікованого Закону України про кримінальну відповідальність, зокрема ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даних про його особу, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, в межах, установлених санкцією частини 1 статті 125 Кримінального кодексу України, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, із дотриманням приписів щодо необхідності та достатності узгодженого покарання його виправленню та попередженню вчинення нових злочинів.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_4 на момент вчинення ним інкримінованого йому злочинного діяння не судимий; одружений; не працевлаштований; має постійне місце мешкання; на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; знаходиться на військовому обліку, за місцем мешкання характеризується задовільно, у вчиненому щиро розкаявся.

Визнані сторонами кримінального провадження обставини щодо пом`якшення та обтяження покарання обвинуваченому, визначені ними у повній відповідності із приписами статей 66 та 67 Кримінального кодексу України.

Ретельний аналіз наведеного свідчить про те, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції засудженого від суспільства, узгоджене сторонами в угоді про примирення між потерпілим та підозрюваним, укладеній 27.02.2019 року, покарання за своїм видом та розміром відповідає вимогам кримінального закону України й буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Отже перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України щодо змісту та порядку її укладання й Кримінального кодексу України щодо узгодженої міри покарання, встановивши відсутність підстав, передбачених частиною 7 статті 474 зазначеного кримінального процесуального кодифікованого закону України, суд визнає умови угоди такими, що відповідають інтересам суспільства й вимогам діючого законодавства України та вважає за можливе та необхідне її затвердити, призначивши ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання.

В рамках цього кримінального провадження цивільний позов не подано, речових доказів та процесуальних витрат не має, заходи забезпечення застосовані не були.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 50, 56, 65 67, частиною 1 статті 125 та статтею 389-1 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями), Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», статтями 31, 35, 37, 91, 314, 368 371, 373 376, 392, 393, частиною 3 статті 394, статями 395, 424, 468 471, 473 476 та 532 535 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями), -

з а с у д и в:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним, підписану 27 лютого 2019 року між потерпілою ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2019 року під № 0000029, щодо вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_4 визнати винним у повідомленій підозрі щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджену сторонами кримінального провадження міру покарання, а саме: 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляція в Харківський апеляційний суд через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення із застосуванням особливостей, викладених у частині 4 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, що набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Вирок постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1