Справа №636/528/19
Провадження №1-кп/636/495/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2019 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , при секретарях судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000039 від 10.01.2019 року за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Добровеличківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, який проходить військову службу за контрактом на посаді навідника-оператора 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», раніше несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
29.01.2017 року ОСОБА_3 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_7 . На підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 13.05.2017 року № 103, ОСОБА_3 було зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 1 протитанкового артилерійського взводу 1 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_3 , у військовому званні «солдат». На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.01.2018 року № 7, ОСОБА_3 було переміщено на посаду навідника-оператора 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат».
Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату. Відтак, з моменту підписання контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України громадянин ОСОБА_3 приступив до виконання обов`язків військової служби, тобто набув статус військовослужбовця.
Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборот України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_3 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127 та 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV, ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи службу на посаді навідника-оператора 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону у військовому званні «старший солдат», в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 12, 14. 16, 49, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок інших осіб, переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає та його дії являються таємними для оточуючих та потерпілого, 09.01.2019 року близько 14 години 30 хвилин в приміщенні кафе «Лілія», що розташоване на 538 км траси «Киів-Харків-Довжанський» в м. Чугуєві Харківської області, підійшовши до столу, де знаходився мобільний телефон Samsung Galaxy J120HZDDSEK, DUOS, кольору GOLD, вартість якого, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 245/19 від 22.01.2019 року, складає 1 498 (одна тисяча чотириста дев`яносто вісім) гривень 80 копійок, незаконно ним заволодів, поклавши до кишені верхнього одягу, а саме військової куртки, в яку був одягнений. Після чого з місця скоєння злочину зник, залишивши вказане кафе, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши своїми умисними, протиправними діями потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на зазначену вище суму.
Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Від потерпілого ОСОБА_8 до суду надійшла заява, в якій останній просив суд розглянути вказане кримінальне провадження за його відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просить призначити йому покарання відповідно до діючого законодавства.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, які вважали можливим за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішив питання про проведення судового розгляду без потерпілого.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб його вчинення. Зокрема він пояснив, що дійсно, 09.01.2019 року близько 14-30 год. знаходився в кафе, де після того як переконався в тому, що його ніхто не бачить, непомітно взяв зі столу мобільний телефон, що належить ОСОБА_8 , після чого пішов з кафе, заволодівши телефоном Samsung Galaxy J120HZDDSEK, DUOS, кольору GOLD.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить висновку, що вина обвинуваченого, яка виразилась у таємному викраденні чужого майна, доведена, дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 185 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст. ст. 65 та 68 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не одружений, осіб на своєму утриманні не має, має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, є учасником бойових дій, проходить військову службу за контрактом, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має посередню характеристику за місцем проходження військової служби, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у межах санкції цієї статті.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому потрібно призначити у виді штрафу, оскільки таке покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Таким чином, суд, керуючись ст. ст. 124, 368 КПК України, вважає за необхідне стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи за №245/19 від 22.01.2019 року у розмірі 320 грн.
Відносно обвинуваченого запобіжний захід не обирався.
Долю речового доказу по кримінальному провадженню суд вважає за необхідне визначити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 320 гривень.
Речовий доказ телефон Samsung Galaxy J120HZDDSEK, DUOS, кольору GOLD- передати потерпілому ОСОБА_8 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуюча -