№ 336/7930/18 пр. 1-кс/336/2493/2018
УХВАЛА

Іменем України

24 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянув клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування № 0003919 від 13.12.2018 року за ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна, в якому зазначила, що 12.12.2018 року до Шевченківського відділення поліції надійшло повідомлення про те, що 12.12.2018 року о 20.55 годині напроти будинку №48 по вул. Челябінській у м. Запоріжжі невстановлені особи відкрито викрали майно, що належить ОСОБА_4 : мобільний телефон Samsung Galaxy моделі SM-J330F в корпусі кольору «Silver» вартістю 5000 грн., чохол чорного кольору для цього мобільного телефону вартістю 500 грн., навушники безпровідні марки Co Play моделі AIR MUSIC чорного кольору вартістю 1000 грн.

В ході досудового розслідування 18.12.2018 року ОСОБА_5 добровільно видав співробітникам поліції мобільний телефон Samsung Galaxy моделі SM-J330F в корпусі кольору «Silver», а ОСОБА_6 добровільно видав навушники безпровідні марки Co Play моделі AIR MUSIC чорного кольору. На даний час зазначені речі знаходяться у СВ Шевченківського відділення поліції.

Посилаючись на те, що видане майно може зберігати на собі сліди його скоєного кримінального правопорушення та з метою проведення судових експертиз, просить про накладення арешту.

Слідчий, власник майна, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду клопотання, у судове засідання не прибули, причини неявки не повідомили.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у судовому провадженні, не здійснюється згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України.
При вирішенні клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Оскільки слідчий не довела правової підстави для застосування арешту, а також не довела і наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя не вбачає процесуальних підстав для ухвалення рішення на користь доводів клопотання.

Керуючись ст. ст. 167-173, 233, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1