Справа № 303/736/19
Провадження № 1-кс/303/470/19
У Х В А Л А
14 лютого 2019 року м.Мукачево
Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянула в судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000207 від 28 січня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000207 від 28 січня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, про арешт майна.
На обґрунтування клопотання старший слідчий зазначив, що автомобіль марки «Volkswagen Transporter», білого кольору, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , є знаряддям кримінального правопорушення та має значення речового доказу у кримінальному провадженні, а тому на даний транспортний засіб слід накласти арешт.
У судове засідання старший слідчий не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, просив клопотання задовольнити.
У судове засідання власник майна ОСОБА_4 не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд клопотання старшого слідчого без її участі. Вона є власником транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , та не причетна до вчинення ОСОБА_5 злочину. Даний транспортний засіб необхідний для транспортування до лікарні, оскільки є особою пристарілого віку та має кардіологічні захворювання (гіпертонічна хвороба 2 ступеню, ризик високий), у зв`язку з чим систематично потребує негайної медичної допомоги. Враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для неї, просить відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого про арешт майна.
Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.
Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК України та подане із дотриманням строків, передбачених ч.5 ст.171 КПК України.
Відомості про кримінальне правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України внесено слідчим Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 січня 2019 року за № 0000207. Кваліфікація кримінального правопорушення визначена за ч.1 ст. 185 КК України.
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном та ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно вимог ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Автомобіль марки «Volkswagen Transporter», білого кольору, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , є тимчасово вилученим майном, що підтверджується протоколом огляду та затримання транспортного засобу від 12 лютого 2019 року, протоколом огляду місця події від 12.02.2019 року.
Автомобіль марки «Volkswagen Transporter», білого кольору, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_4 ..
Постановою старшого слідчого СВ Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 12 лютого 2019 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні № 0000207 від 28 січня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Разом із тим, ст. 98 КК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно протоколу допиту потерпілої ОСОБА_6 від 30 січня 2019 року, на її автомобілі вирізано фрагмент заднього пасажирського скла зі сторони водія та в автомобілі відсутня аудімагнітола.
Згідно протоколу огляду місця події від 12.02.2019 року у транспортному засобі «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено дві картонні коробки та дерев`яний стіл.
Водночас, слідчим не було доведено, за якими критеріями транспортний засіб «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та речовим доказом.
Враховуючи викладене, слідчий приходить до висновку, що слідчим не було доведено необхідності накладення арешту на вказане у клопотанні майно, оскільки таке майно не є предметом вчинення кримінального правопорушення та не відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України для речових доказів.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
ОСОБА_4 є особою похилого віку. Згідно довідки № 4 Амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 9 ОСОБА_4 знаходиться на «Д» огляді у сімейного лікаря з діагнозом ІХС, кардіосклероз, атеросклеротична гіпертонічна хвороба 2 ст., ризик високий. Матеріалами клопотання не підтверджується її причетність до вчинення ОСОБА_5 злочину. Транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , потрібен ОСОБА_4 для транспортування до лікарні з метою надання їй негайної медичної допомоги.
Згідно п.5 ч.ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
На підставі вищевказаного вважаю, що слідчим не доведено наявність підстав для накладення арешту на автомобіль марки «Volkswagen Transporter», білого кольору, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Тимчасово вилучене майно: автомобіль марки «Volkswagen Transporter», білого кольору, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , підлягає поверненню власнику майна ОСОБА_4 на підставі п.2 ч.1 ст. 169 КПК України.
Керуючись ст. ст. 132, п.2 ч.1 ст. 169, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000207 від 28 січня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, про арешт майна.
Тимчасово вилучене майно: автомобіль марки «Volkswagen Transporter», білого кольору, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , - повернути ОСОБА_4 .
На ухвалу може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1