Справа № 307/3914/18
Провадження № 1-кс/307/1821/18
УХВАЛА
24 грудня 2018 року м.Тячів
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлене клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просить клопотання задовольнити.
Володілець тимчасово вилученого майна в судове засідання не викликався, позаяк у клопотанні не зазначено даних про особу такого володільця.
Заслухавши думку слідчого та дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя прийшла до наступного висновку.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності ч. 1, ч.3, ч.10 ст. 170 КПК України, арештом майна є є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частина 7 статті 237 КПК України визначає, що при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Частина 2 вказаної статті передбачає, що огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 грудня 2018 року надано дозвіл на проведення обшуку в житлі, надвірних спорудах та інших володіннях, розташованих в АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке згідно довідки Буштинської селищної ради, Тячівського району, Закарпатської області № 3749/02-31 від 20 грудня 2018 року перебуває у володінні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою виявлення викраденого майна, а саме: шуруповерта «Дніпро - М» чорно-оранжевого кольору.
В клопотанні прокурор просить накласти арешт на тимчасово вилучене в ході обшуку майно, а саме: пластикову пляшку коричневого кольору, розрізану на дві частини з нашаруванням бурого кольору, схожу на саморобний пристрій для куріння коноплі та шматок фольги із обвугленням, однак, такі речі в розумінні ч.7 ст.237 КПК «вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном» не є такими речами, оскільки згідно із ст. 179 ЦК України «річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки», тобто ознаками речі є її властивості задовольняти потреби людини, бути об`єктом цивільно-правового обігу, мати споживчі якості. Отже вилучені пластикова пляшка коричневого кольору, розрізана на дві частини з нашаруванням бурого кольору, схожа на саморобний пристрій для куріння коноплі та шматок фольги із обвугленням, не є речами, не мають юридичних ознак речі, а отже, не можуть вважатися тимчасово вилученими й піддаватися арешту. Вилучивши таке майно, слідчий має виконати вимоги ст.100 КПК України. Ставити питання про арешт є зайвим.
З наведених підстав клопотання прокурора про арешт тимчасового вилученого майна не підлягає до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170-173, 175, 237, 309, 369-376 КПК України, слідчий суддя,
Повний текст ухвали складено і проголошено 26 грудня 2018 року о 16 год. 40 хв.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1