Справа № 706/578/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі :

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Христинівка кримінальне провадження №0000565 від 24.12.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ліщинівка Христинівського району Черкаської області, українець, громадянин України, який має середню-спеціальну освіту, одружений, маючий на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючий, який зареєстрований та постійно проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий, паспорт НОМЕР_1 виданий 09.02.2000 року Христинівським РВ УМВС України в Черкаській області у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,-

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор: ОСОБА_4 ,

потерпіла: ОСОБА_5 ,

захисник обвинуваченого: ОСОБА_6

обвинувачений: ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2016 року близько 17 години 00 хвилин в смт. Верхнячка Христинівського району Черкаської області, ОСОБА_3 , знаходячись на присадибній земельній ділянці домоволодіння за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , на грунті тривалих неприязних відносин із ОСОБА_5 , з метою спричинення останній тілесних ушкоджень, діючи умисно, шляхом нанесення численних ударів гілкою дерева, а також руками і ногами по голові і іншим частинам тіла ОСОБА_5 , спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця лівої брови в середній третині, синця на верхній повіці правого ока, синця спинки носу, синця в нижній третині правого плеча по задній поверхні, синця в нижній третині правого стегна по передньо-внутрішній поверхні, синця в середній третині правого стегна по передньо-внутрішній поверхні, рани в ділянці зовнішньої частини правої брови з переходом на верхню повіку правого ока, які згідно висновку судової медичної експертизи № 05-7-01/33 від 10.01.2017 року в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вказаними діями ОСОБА_3 , вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою провину не визнав, та пояснив суду, що

14 грудня 2016 року, перебував у м. Христинівка у зв`язку з купівлею будівельних матеріалів, після повернення додому будинок не покидав, а проводив ремонтні роботи. Цивільний позов не визнає.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, про винуватість останнього у скоєнні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, свідчать наступні докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , дала суду показання, що по сусідству з останньою проживає ОСОБА_3 з дружиною ОСОБА_7 та двома дітьми. ОСОБА_3 придбав будинок близь 5-6 років тому і з того часу у них неприєзні відносини та сварки постійно починав обвинувачений. 14.12.2016 близького 17 год. 00 хв. ОСОБА_5 вирішила піти до свого сина ОСОБА_8 через свій город, щоб загнати свині останнього. На вулиці був вечір, потерпіла ішла по своєму городі по під межу по краю огороду Бондарів, в цей час остання почула що за нею хтось біжить, обернувшись вона побачила свого сусіда ОСОБА_9 з гілкою від дерева у руках, якою він почав наносити удари потерпілій по обличчю, голові руках та ногах. Під час нанесення ударів обвинувачений обзивав потерпілу та кричав чому вона тут ходить. Кількість ударів була близько 15-20 після того, як у потерпілої пішла кров з обличчя, останній зупинився та почав звинувачувати потерпілу у тому, що вона поламала дерева-щепи. У цей момент потерпіла почула як хтось кликав «Галя, ОСОБА_10 » почувши зазначені вигуки ОСОБА_3 побіг через огород до свого будинку. Після цього до потерпілої підбігла її сусідка ОСОБА_11 , яка кричала потерпілій та запитала, що сталось, на що ОСОБА_5 повідомила що її побив ОСОБА_3 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , яка показала, що 14.12.2016 у ввечеррі поралась по господарству на своєму подвір`ї та почула, що кричить сусідка ОСОБА_13 та просила відпустити її. Після того, як ОСОБА_12 вибігла на город та побачила, що обвинувачений ОСОБА_3 наносить тілесні ушкодження її сусідці ОСОБА_5 на що свідок почала кричати, щоб ОСОБА_3 відпустив потерпілу, нащо останній побіг через город до себе у домоволодіння. Також, чула як ОСОБА_3 кричав до потерпілої навіщо та поламала щепи. Після того, як ОСОБА_3 побіг до свого домоволодіння, свідок ОСОБА_12 підійшла до потерпілої та побачила на ній тілесні ушкодження та обличчя було у крові.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , дав суду покази, що14.12.2016 у ввечеррі ішов по вулиці та бачив як сусід ОСОБА_3 з городу ішов додому. Після того, які він зайшов до будинку прийшла бабуся ОСОБА_5 , яка була побита та ішла кров, яка на запитання хто її побив відповіла, що сусід ОСОБА_3 .. Також свідок ОСОБА_14 , сфотографував побиту ОСОБА_5 на мобільний телефон.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , який показав, що 14.12.2016 він перебував у добовому чергуванні, за вказівкою чергового Христинівського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області близько 18 год. 00 хв. СОГ було направлено в смт. Верхнячка Христинівськго району Черкаської області за фактом побиття ОСОБА_5 . Коли вони приїхали, то побачили потерпілу ОСОБА_5 з тілесними ушкодженнями, які вона отримала з її слів від свого сусіда ОСОБА_3 . ОСОБА_16 пішов до будинку ОСОБА_3 , щоб його опитати, слідів взуття у дворі видно не було і у вікні горіло світло, свідок постукав у двері вийшла дружина ОСОБА_3 та пустила свідка у будинок. У ході опитування ОСОБА_3 пояснив, що недавно повернувся з м. Христинівка куди їздив за будівельними матеріалами та весь вечір працював у будинку, крім них у будинку перебували ще його діти і що тілесні ушкодження ОСОБА_5 він не наносив. Після того, як свідок вийшов з будинку то побачив, що є сліди на город, на що ОСОБА_3 повідомив, що він ходив у туалет, але в поясненні повідомив, що будинок не покидав.

Допитом свідка, а саме судово-медичного експерта який повністю підтвердив факт наявності тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_5 , які могли виникнути за вказаних у кримінальному провадженні обставинах.

Із досліджених в судовому засіданні, наданих стороною обвинувачення доказів, а саме протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 14.12.2016 року в якій ОСОБА_5 вказує на те, що її побив ОСОБА_3 .

З висновку експерта № 05-7-01/33 від 10.01.2017 року, вбачається, що тілесні ушкодження у вигляді синця лівої брови в середній третині, синця на верхній повіці правого ока, синця спинки носу, синця в нижній третині правого плеча по задній поверхні, синця в нижній третині правого стегна по передньо-внутрішній поверхні, синця в середній третині правого стегна по передньо-внутрішній поверхні, рани в ділянці зовнішньої частини правої брови з переходом на верхню повіку правого ока, які згідно висновку судової медичної експертизи № 05-7-01/33 від 10.01.2017 року в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та дані тілесні ушкодження утворились при обставинах зазначених в постанові.

Судом досліджені характеризуючі данні обвинуваченого ОСОБА_3 .

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо пред`явленого обвинувачення, яке перевірене судом та підтверджене дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами.

Дії обвинуваченого за ч.2ст.125 КК України, суд кваліфікує, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя.

Твердження обвинуваченого надані в судовому засіданні про те, що він що 14.12.2016 перебував у м. Христинівка у зв`язку з купівлею будівельних матеріалів, після повернення додому будинок не покидав, а проводив ремонтні роботи, суд оцінює критично та розцінює їх як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення, так як на початку допиту він повідомив суд, що у будинку перебували тільки члени його сім`ї. Також показв, що свою сусідку він не бив та не знає хто міг її побити. Крім того, по закінченню допиту обвинувачений вказав, що у будинку були його куми Кондратюки і з якого часу вони були він пояснити не міг. Вказані розбіжності вказують на те, що обвинувачений з прямим умислом приховує дійсні відомості та своїми показами вводить суд в оманну, спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання»,враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що помякшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, під час судового розгляду не встановлено.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, не встановлено.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, його відношення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, характеристику з місця проживання, та те, що він на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей і на підставі викладеного суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст.125 КК України, і таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину та особі винного.

Цивільний позов ОСОБА_5 до відповідача ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 40 грн., моральної шкоди у сумі 20000 грн. підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

З огляду на те, що позивачка документально підтвердила, що діями відповідача їй була спричинена матеріальні збитки, які полягає у проїзді до м.Умань, то позов про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 40 грн., підлягає до задоволення.

Що стосується позовних вимог про стягнення з обвинуваченого на користь цивільного позивача моральної шкоди у розмірі 20000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, суд має з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі він оцінює пов`язані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає встановленим, що потерпілій злочинними діями обвинуваченого заподіяна моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях потерпілої за своє здоров`я та життя під час протиправних дій обвинуваченого, моральних переживаннях потерпілої в зв`язку зі спричиненими тілесними ушкодженнями, порушенням нормальних життєвих зв`язків і необхідності відшукувати додаткові зусилля в зв`язку з лікуванням та необхідністю відвідувати правоохоронні органи.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, згідно з приписами п. 6.4 «Методичних рекомендацій» (лист Міністерства юстиції від 13.05.2004 року № 35-13/797), враховуються вимоги розумності і справедливості, оскільки моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 гривень такою, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду ОСОБА_5 і яка на думку суду, буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку потерпілий отримав внаслідок вчинення злочину.

Витрати у кримінальному провадженні та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 127-129, 373, 374 КПК України, суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Цивільний позов ОСОБА_5 до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 40 грн. та 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_1