печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4752/19-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого ГСУ НП України ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні вилученого майна у кримінальному провадженні № 00000676 від 07.11.2018,

В С Т А Н О В И В :
31.01.2019 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 , 01.02.2019, на бездіяльність старшого слідчого ГСУ НП України ОСОБА_4 , що полягає у нездійсненні процесуальних дій щодо повернення тимчасово вилученого майна, у зв`язку з чим заявник просить зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні № 00000676 від 07.11.2018 повернути вилучене майно під час обшуку 24.01.2018, а саме автомобіль «VOLVOXC60», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ключі до нього.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 24.01.2018 під затримання ОСОБА_5 було здійснено обшук під час якого було вилучено вказаний автомобіль, який належить ОСОБА_3 . Оскільки вказане майно відповідно до ч.2 ст. 167 КПК України є тимчасово вилученим і до цього часу слідчим в порушення строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України не внесено до суду клопотання про арешт вказаного майна і слідчим суддею відповідно ч.6 ст.173 КПК України не прийняте відповідне рішення, заявник вважає тимчасово вилучене майно повинно бути негайно повернуто ОСОБА_3 .

Особа, що подала скаргу в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду скарги повідомлена належним чином, через канцелярію суду було подано заяву в якій просить розглядати у її відсутність.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином, подав до суду заяву на скаргу, з якої вбачається, що на вилучене майно, яке не входило до виключного переліку щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку накладено арешт, в обґрунтування чого додав копію ухвали слідчого судді № 757/3632/19-к від 29.01.2019 про накладення арешту на майно. Одночасно в поданій заяві просив провести розгляд скарги у його відсутність.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, заперечення прокурора, приходжу до наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0000676 від 07.11.2018 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

24.01.2019 в рамках вказаного кримінального провадження здійснено обшук на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.01.2019, проведено обшук автомобіля «VOLVOXC60», д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який в подальшому було вилучено.

Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 235 КПК України).

Частиною 7 ст. 236 КПК України встановлено, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, уразі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Судовим розглядом встановлено, що 28.01.2019 заступник начальника відділу Генеральної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням, у порядку, передбаченому главою 17 КПК України, щодо вирішення питання про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку 24.01.2018 .

Ухвалою слідчого судді № 757/3632/19-к від 29.01.2019 вказане клопотання сторони обвинувачення задоволено накладено арешт на автомобіль «VOLVOXC60», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ключі до нього, з забороною користування та розпорядження вказаним майном.

За викладених обставин слідчий суддя приходить до переконання, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що на тимчасово вилучене майно під час обшуку 24.01.2019, ухвалою слідчого судді накладено арешт, а відтак воно відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України не має статусу тимчасово вилученого майна та як наслідок не може бути застосована правова процедура щодо повернення майна, яка передбачена статтею 169 КПК України.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 169170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого ГСУ НП України ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні вилученого майна у кримінальному провадженні № 00000676 від 07.11.2018 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1