Справа № 639/2800/18
Провадження № 1-кп/639/125/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2019 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за № 0000458 від 02.03.2018 року у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, офіційно не працюючого, раніше судимого:

-12.11.2001 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.140, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 22.08.2003 року звільнений з Снігурівської виправної колонії (№5) Миколаївської області умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 29 днів;

-27.10.2004 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, 13.07.2007 року звільнений з Дергачівської виправної колонії (№109) Харківської області умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців;

-03.09.2009 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, 26.01.2011 року звільнений з Харківської виправної колонії (№43) Харківської області умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 20 днів;

-22.10.2012 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.263, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, 16.02.2016 року звільнений з Олексіївської виправної колонії (№25) Харківської області за відбуттям строку покарання;

-11.01.2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, вирок набрав законної сили 11.12.2018 року;

зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, а також будучи засудженим 11 січня 2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, до набрання вироком суду законної сили, вчинив повторно злочин проти власності.
Так, ОСОБА_5 27 лютого 2018 року в період з 03 до 04 годин, перебуваючи поряд з будівлею корпусу № 11 ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» по вул. Текстильній у м. Харкові, помітив розбите скло у вікні на другому поверсі зазначеної будівлі, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення двох алюмінієвих віконних рам, які були встановлені на тому ж поверсі.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 підійшов до цегляної прибудови до зачиненого входу вказаного корпусу, заліз на дах, а потім, скориставшись відсутністю скла у найближчому вікні, проник всередину приміщення. Знаходячись у ньому, ОСОБА_5 діючи з умислом, направленим на повторне таємне викрадення чужого майна двох алюмінієвих віконних рам, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, використовуючи в якості знаряддя злочину знайдений там же металевий лом, демонтував ним дві алюмінієві віконні рами, які в подальшому почергово скинув на землю, після чого, звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись майном в подальшому на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_5 завдав ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» матеріальної шкоди на суму 672 грн., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 4933 від 29.03.2018 рю
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, суду пояснив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення за викладених вище обставин. Фактичні обставини справи не оспорював. Просив суворо його не карати.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення. Представник потерпілого у поданій до суду заяві просив розглядати кримінальне провадження за його відсутності.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого, а також стосовно судових витрат та речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, особу винного, який раніше судимий:

-12.11.2001 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.140, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 22.08.2003 року звільнений з Снігурівської виправної колонії (№5) Миколаївської області умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 29 днів;

-27.10.2004 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, 13.07.2007 року звільнений з Дергачівської виправної колонії (№109) Харківської області умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців;

-03.09.2009 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, 26.01.2011 року звільнений з Харківської виправної колонії (№43) Харківської області умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 20 днів;

-22.10.2012 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.263, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, 16.02.2016 року звільнений з Олексіївської виправної колонії (№25) Харківської області за відбуттям строку покарання;

-11.01.2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, вирок набрав законної сили 11.12.2018 року, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, не одружений, має постійне місце проживання, до арешту проживав з колишньою дружиною та її дитиною, за місцем попереднього ув`язнення характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, відсутні.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вимогами ч.2 ст.65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, розмір заподіяної шкоди, наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України.

При цьому, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив злочин після постановлення вироку, але до остаточного відбуття покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.01.2018 р., за правилами ст. 71 КК України до призначеного покарання необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно зі ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374, 377 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до зазначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 січня 2018 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання обраховувати з 30 травня 2018 року.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 30 травня 2018 року до дня набрання вироком суду законної сили.

До набрання вироком суду законної сили продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Процесуальні витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 715 (сімсот п`ятнадцять) гривень стягнути з ОСОБА_5 , перерахувавши зазначені кошти на розрахунковий рахунок Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Речові докази: дві алюмінієві віконні рами - залишити у володінні ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка».

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1