Справа № 577/2262/18
Провадження № 1-кп/577/343/18

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2018 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
за ч.1 ст.125 КК України,-
Обвинувачена ОСОБА_4 06 жовтня 2017 року близько 09 год 40 хв, перебуваючи навпроти господарства АДРЕСА_1 зустріла свою сусідку ОСОБА_6 , з якою на грунті раніше виниклих неприязних стосунків виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_4 , реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на умисне спричинення тілесних ушкоджень, підійшла до ОСОБА_6 та стоячи до неї обличчям, висловлюючи на її адресу нецензурну лайку, почала наносити удари руками сумкою по обличчю останньої, спричинивши не менше трьох ударів, після чого повалила ОСОБА_6 на землю та додатково нанесла близько двох ударів сумкою по голові та обличчю, в результаті спричинила тілесні ушкодження у вигляді садна на кінчику носа, рани на слизовій оболонці верхньої губи в ділянці 111 зуба праворуч.
Згідно висновку експерта № 542 від 10.01.2018 року у ОСОБА_6 на час обстеження мали місце садно на кінчику носа, рана на слизовій оболонці верхньої губи в ділянці 111 зуба праворуч. Дані ушкодження виникли від ударної дії тупих предметів, що підтверджується характером пошкоджень. По часу спричинення дані ушкодження могли утворитися в час, указаний потерпілою, що підтверджується станом садна рани та записами медичної документації. По ступеню важкості садно, рана, згідно правил судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних пошкоджень, відноситься до легких тілесних ушкоджень. Виходячи з наявності тілесних ушкоджень потерпілій було спричинено не менше двох ударів. Дані ушкодження могли утворитися від дії тупих предметів, якими могли бути кулаки рук, ноги взуті у взуття та інші предмети. В момент спричинення тілесних ушкоджень потерпіла могла знаходиться як у вертикальному так і в горизонтальному або близькому до них положеннях. Маловірогідно утворення виявлених тілесних пошкоджень при падінні потерпілої на площині.
За таких обставин дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в скоєному злочині не визнала і показала, що потерпілу ОСОБА_6 не била. Між ними відбулася словесна сварка з приводу того, що собака потерпілої ОСОБА_6 загризла її собаку. Просила виправдати.
Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_4 винуватою у пред`явленому обвинуваченні не визнала, її винуватість доводиться наступними доказами.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що дійсно, її собака загризла собаку ОСОБА_4 , тому,6 жовтня 2017 року, перебуваючи біля автомобіля з продуктами, між ними виникла словесна сварка, під час якої ОСОБА_4 почала сумкою наносити їй удари по обличчю, повалила на землю і продовжила її бити, в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження. Претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 не заявляє. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_8 пояснила, що 6 жовтня 2017 року зранку, коли люди зібралися біля автомобіля з продуктами, прийшла ОСОБА_6 , на обличчі якої нічого не було, і вона вже придбала товар та стояла поодаль. Пізніше підійшла ОСОБА_4 , щоб придбати продуктів. ОСОБА_6 їй щось сказала про свою собаку. ОСОБА_4 підійшла до неї і вони почали непристойно сваритися, розкивували одна на одну сумками - ОСОБА_6 повною, з продуктами, а ОСОБА_4 - невеликою сумкою, можливо чи пакетом, вона точно сказати не може. Чи були якісь рани на обличчі ОСОБА_9 після конфлікту, сказати не може, бо пройшла повз них від автомобіля і не дивилася на них. Вона пішла вперед, а потерпіла йшла позаду неї і , коли підійшла до неї під двір, стоячи біля хвіртки попросила її бути свідком, на що вона відповіла, що свідчити не буде, в обличчя їй не дивилася. При сварці ОСОБА_4 була ще з порожньою сумкою і купувала продукти останньою вже після сварки. На другий день по селу ходили розмови з приводу сварки між цими жінками через те, що великий собака ОСОБА_6 щось зробив з маленькою собакою ОСОБА_4 . В село приїздив слідчий, допитував і її.
Свідок ОСОБА_10 пояснила, що рік тому, восени ,у жовтні, перебувала біля автомобіля, що розвозить хліб. Там була і ОСОБА_6 , на обличчі якої нічого не було, якби були якісь ушкодження, вона б їх запам`ятала. Потім ОСОБА_6 з ОСОБА_4 лаялися між собою. Що було ще, не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_11 пояснив, що напередодні інциденту ОСОБА_6 брала у нього молоко, у неї була перемотана бинтом кисть руки, крізь який проступила мазь жовтого кольору і на верхній губі щось було . Він запитав, що сталося, на що ОСОБА_6 відповіла, що бавилася з собакою і та спричинила їй ушкодження. Також зазначив, що собака у них великий, його можна злякатися і всі по селу його бояться, коли розгулює один, ганяє людей.
Свідок ОСОБА_12 показала, що в той день, минулого року ,коли стався інцидент між потерпілою та обвинуваченою, вона перебувала біля автолавки. На обличчі у потерпілої ОСОБА_6 нічого не було. Якби щось було, то вона б звернула увагу. Згодом вона чула спір, що стався між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , але після не бачила нічого, бо жінки були за машиною удвох. У ОСОБА_6 пес страшний, в селі його бояться, тікають, коли він бігає по селу. По селу ходили чутки, що спір між жінками виник через те, що велика собака ОСОБА_6 перекусила маленьку собаку ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_13 пояснив, що рік тому між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 трапилася потасовка біля автолавки , але про це знає з чуток, які ходили по селу. Сам того не бачив, бо в той день біля автолавки був, але разом з чоловіком на прізвище ОСОБА_14 він пішов додому до того, як це трапилося між жінками.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що того дня, коли стався інцидент у його тещі з обвинуваченою, займався власними справами, а теща пішла до магазину, однак через незначний час повернулася з ушкодженнями на обличчі і повідомила, що її побила ОСОБА_4 . Він відвіз тещу до лікаря і того ж дня зафіксували побої.
Свідок ОСОБА_16 показала, що є донькою потерпілої, про те, що її матір побила ОСОБА_4 , дізналася зі слів матері та свого чоловіка.
Допитаний в судовому засіданні судово- медичний експерт ОСОБА_17 пояснив, що проводив обстеження потерпілої ОСОБА_6 . За загальним правилом спочатку він з`ясував усі обставини з її слів, а потім оглянув тілесні ушкодження, на які вона вказувала. При огляді завжди фіксуються усі ушкодження, на які вказує потерпілий, а у висновку зазначаються лише ті, які відповідають часу їх отримання. На даний час він не пам`ятає, які саме були ушкодження, однак стверджує, що виходячи з нормативної документації, якою врегульовано проведення обстеження і складення висновку і, крім того, будучи повідомленим про кримінальну відповідальність, він під час складення висновку виходив з тих обставин, які ним були встановлені.
Крім того , вина ОСОБА_4 доводиться письмовими доказами .
З висновку СМЕ № 542 від 11.12.2017 року, що на а.с.40-48, вбачається, що ОСОБА_6 на час обстеження мала садно на кінчику носа, рану на слизовій оболонці верхньої губи в ділянці 111 зуба праворуч.
З протоколу слідчого експерименту від 06.12.2017 року, проведеного з потерпілою вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 показувала, як обвинувачена, тримаючи в двох руках порожню сумку, била її по обличчю, а , коли та хотіла йти додому, то ОСОБА_4 вдарила її по спині в області лопаток, а вона вхопила ОСОБА_4 за одяг, а та повалила її, вони впали, ОСОБА_4 впала на неї і била ще (а.с.49-53).
З висновку СМЕ № 166 від 17.05.2018 року вбачається, що механізм спричинення тілесних ушкоджень, показаний ОСОБА_6 , не співпадає в частині нанесення ударів у ділянку спини, оскільки ушкоджень на ній не виявлено (а.с.57-59).
Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази , суд сприймає покази обвинуваченої ОСОБА_4 , як дозволений їй спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, покази свідка ОСОБА_11 не є такими, які б спростовували обвинувачення, оскільки про існування ушкоджень руки не заперечувала і потерпіла, і ,в той же час, під час обстеження її експертом, вона не вказувала, що ці ушкодження отримала від обвинуваченої, а зазначила про інші ушкодження, про які свідок не зазначав, як про такі, що мали місце у потерпілої напередодні її сварки з ОСОБА_4 . В той же час , обставини пред`явленого обвинувачення доводяться показами свідків, які вказують, що дійсно між жінками сталася сварка, жоден зі свідків не вказує на те, що до сварки у ОСОБА_6 малися ушкодження. Натомісць, з показів цих же свідків вбачається, що жінки розкивували сумками щодо одна одної і знаходилися під час сварки наодинці одна з одною. Не заслуговують на увагу суду доводи захисту про те, що свідки не вказують, що в руках обвинуваченої була сумка, якою можливо спричинити такі ушкодження, оскільки сама потерпіла вказує, що отримала ушкодження від обвинуваченої шляхом нанесення ударів руками в яких була сумка, свідки вказують на наявність такої і вказані свідчення узгоджуються з висновками експертиз про наявність ушкоджень і механізм їх спричинення потерпілій.
А так, досліджені докази є належними, допустимими, а в сукупності-достатніми для підтвердження обвинувачення ОСОБА_4 в умисному спричиненні потерпілій ОСОБА_6 легкого тілесного ушкодження. Підстави для виправдання обвинуваченої судом не встановлені.
Судом досліджено також і докази, які характеризують обвинувачену та досудова доповідь(а.наданих матеріалів 77-84 та а. матеріалів, долучених до обвинувального акту 40-43 ), , які судом використані для визначення покарання обвинуваченій з яких вбачається, що ОСОБА_4 позитивно характеризується, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом , оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку , суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у інкримінованому злочині і необхідності притягнення її до кримінальної відповідальності.
Таким чином, винуватість ОСОБА_4 повністю доведена і її дії суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачена ОСОБА_4 є вдовою , не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає, що раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання.
Злочин, що скоїла ОСОБА_4 , є злочином невеликої тяжкості.
Суд, приймаючи до уваги вищезазначені обставини, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченої, з урахуванням інформації органу пробації, викладеній у досудовій доповіді, що виправлення її можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства, пом`якшуючі обставини, що раніше не судима, характеризується позитивно, аналізуючи види покарань, які визначені санкцією ч.1 ст. 125 КК України, а також, виходячи з обставин обставини справи і наставших наслідків, дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, покарання, яке є найбільш м`яким, визначений санкцією ч 1 ст. 125 КК України. Такого висновку дійшов суд, виходячи і з тих обставин, що ОСОБА_4 , хоча й зазначила, що не працює, в той же час, вона має працездатний вік, відомостей про те, що за станом здоров`я не має можливості працювати не надала, покарання у виді виправних робіт за таких обставин не може бути застосованим, як і покарання у виді громадських робіт, виходячи з встановлених обставин справи а також відомостей про особу обвинуваченої. В той же час, судом не встановлено розкаяння обвинуваченої, тому суд не вбачає підстав для призначення покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі. На думку і переконання суду, покарання у виді сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, -

Ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят ) гривень.
На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1