КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Бориспільська виправна колонія (№119)» апеляційну скаргу прокурора, що приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2018 року відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» та звільнено ОСОБА_6 умовно-достроково на не відбуту частину основного покарання, що становить 2 роки 3 місяці 28 днів, який був засуджений на підставі вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.05.2017 року та ухвали Апеляційного суду Київської області від 19.07.2017 року за ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 115 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що на момент розгляду клопотання начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119), 12.11.2018 року засуджений ОСОБА_6 відбув 3/4 строку призначеного йому покарання, за період відбування покарання в умовах виправної колонії засуджений зарекомендував себе виключно позитивно, стягнень не має, має три заохочення, з жовтня 2017 року по час розгляду клопотання працевлаштований на промисловій зоні установи на дільниці деревообробки, трудову дисципліну не порушує, за власною ініціативою виконує роботу по благоустрою відділення. Своєю зразковою поведінкою позитивно впливає на інших засуджених відділення, що підтверджується відповідними характеристиками, наданими адміністрацією Бориспільскої ВК №119. Крім цього, ОСОБА_6 приймає активну участь у житті колонії, програмах диференційованого навчання, приймає участь у спортивних змаганнях, свою вину у скоєнні злочинів визнав повністю, щиро розкаявся, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення, оскільки він своєю сумлінною поведінкою довів, що став на шлях виправлення.

На дану ухвалу прокурор, що брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу Бориспільського міськрайонного суду від 12.11.2018 року про умовне-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст. 81 КК України та положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», де зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
На переконання апелянта, суд дійшов помилкового висновку про те, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою довів своє виправлення та можливість застосування до ньогоположень ст. 81 КК України,оскільки такий висновок повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Також вказує, що приймаючи рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , суд не взяв до уваги ту обставину, що своє сумлінне ставлення до праці ОСОБА_6 став проявляти лише з кінця 2017 року і перше заохочення отримав тільки 20.01.2018 року, при цьому протягом останніх чотирьох років останній такої ініціативи не проявляв. Крім цього, згідно даних особової справи ОСОБА_6 07.03.2018 року комісією установи було відмовлено засудженому у застосуванні до нього положень ст. 101 КВК України та ст. 82 КК України, оскільки останній мав недостатній ступінь виправлення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги; пояснення засудженого ОСОБА_6 , який посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заперечував проти апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження за клопотанням начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)»про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 №1-в/359/417/2018, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, 01.11.2018 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання за підписом начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Під час розгляду вказаного клопотання, судом встановлено, що на підставі вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.05.2017 року та ухвали Апеляційного суду Київської області від 19.07.2017 року ОСОБА_6 був засуджений за ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 115 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838VIII від 16.06.2017 року засудженому ОСОБА_6 зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 15.05.2014 року по 19.07.2017 рокуз розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно положень статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув 3/4 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялась умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» та звільнення засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково, згідно положень п.3 ч.3 ст. 81 КК України, суд першої інстанції послався на те, що останній відбув 3/4 строку покарання і своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Переглядаючи рішення суду в межах апеляційної скарги прокурора, колегія суддів погоджується з її доводами про те, що висновок суду про можливість застосування до особи умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого у особи виникають передбачені законом підстави для такого звільнення.

Згідно даних наявної в матеріалах справи характеристики на засудженого ОСОБА_6 , останній з 15.05.2014 року утримувався в ДУ «Київський слідчий ізолятор» та з 07.09.2017 року відбуває покарання в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)».
Під час знаходження в ДУ «Київський слідчий ізолятор» засуджений ОСОБА_6 зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
В ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» ОСОБА_6 відбуває покарання з 07.09.2017 року. За час відбування покарання стягнень не має, має 2 заохоченення. Працевлаштований в умовах установи з жовтня 2017 року.
07.03.2018 року комісією установи відмовлено засудженому ОСОБА_6 у застосуванні до нього ст. 101 КВК України та ст. 82 КК України, у зв`язку з тим, що останній не довів свого виправлення.

За таких обставин, оскільки засуджений ОСОБА_6 , перебуваючи в місцях позбавлення волі з 15.05.2014 року, сумлінне ставлення до праці став проявляти лише з кінця 2017 року, а своє перше заохочення отримав лише на початку 2018 року, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_6 за час відбування покарання, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним.

За наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2018 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 скасуванню з постановленням нової ухвали, якою в задоволенні клопотання начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 на підставі ст. 81 КК України слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора, що приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції задовольнити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2018 року про задоволення клопотання начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» та звільнення засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково на невідбуту частину основного покарання, що становить 2 роки 3 місяці 28 днів скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3