Провадження № 1-кс/761/7427/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника володільця майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 120 181 001 000 127 87 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2,3 ст.289 КК України про арешт майна,

в с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 120 181 001 000 127 87 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2,3 ст.289 КК України про накладення арешту на майно, що було вилучене 21.02.2019 в ході проведення обшуку автомобіля «Фольцваген Пассат В7» р.н.з. НОМЕР_1 та самого автомобіля яким користується ОСОБА_6 .

На обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0012787 від 03.12.2018, за ч.ч. 2, 3 ст. 289 КК України.
21.02.2019 процесуальним керівником до матеріалів кримінального провадження 0012787 від 03.12.2018 приєднано матеріали кримінального провадження № 0000161 від 21.02.2019, за ч. 3 ст. 289 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вступив у злочинну змову із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 направлену на незаконне заволодіння транспортним засобом всупереч волі власника, а саме: автомобіля марки «Audi» модель «Q7», р.н. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , рік випуску - 2012 рік, що належить та знаходиться у володінні ОСОБА_8 , з метою отримання прибутку шляхом подальшої реалізації вказаного транспортного засобу.
21.02.2019 було проведено обшук автомобіля «Фольцваген Пассат В7» р.н.з. НОМЕР_1 яким користується ОСОБА_6 за результатом якого було виявлено та вилучено документи свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу та сам автомобіль які визнанні речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи, що вилученні документи та автомобіль є засобами вчинення кримінального правопорушення та мають значення для кримінального провадження, а такожз метою забезпечення проведення ряду експертиз та забезпечення збереження речових доказів, слідчий просив накласти арешт на документи та автомобіль, що були вилученні під час проведення обшуку автомобіля «Фольцваген Пассат В7» р.н.з. НОМЕР_1 яким користується ОСОБА_6 .

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 , який входить до групи слідчих у даному кримінальному провадженні, доводи клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, оскільки автомобіль та реєстраційні документи, а також інші документи, що знаходилися в даному автомобілі не є речовими доказами, більш того вказаний автомобіль не належить підозрюваному та не є засобом вчинення злочину.

Заслухавши слідчого, представника володільця майна, дослідивши клопотання й додані до нього матеріали, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого виходячи із наступного.

Так, статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Так, встановлено, що СУ ГУ Національної поліції у м. Києві здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0012787 від 03.12.2018, за ч.ч. 2, 3 ст. 289 КК України.
В рамках вказаного кримінального провадження слідчийзвернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на документи, що були вилученні 21.02.2019 в ході проведення обшуку автомобіля «Фольцваген Пассат В7» р.н.з. НОМЕР_1 та на сам автомобіль яким користується ОСОБА_6 .

Обгрунтовуючи підстави для накладення арешту слідчий вказує, що вилученні документи та автомобіль є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а необхідність арешту виникла для забезпечення збереження речового доказу.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріали не містять достатніх відомостей, які б у відповідності до ст. 170 КПК України давали підстави для накладення арешту на майно, що зазначене у клопотанні сліждчого.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Проте, в доданих до клопотання слідчого матеріалах відсутні будь-які дані, які б вказували, що майно на яке слідчий просив накласти арешт, набуте кримінально протиправним шляхом, зберегло на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в рамках якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження як арешт мана, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.
Крім того, прокурором не доведено існування реальних ризику використання або приховання вказаного майна.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170,171, 172, 309, 395 КПК України,

у х в а л и в:
Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, що було вилучене 21.02.2019 в ході проведення обшуку автомобіля «Фольцваген Пассат В7» р.н.з. НОМЕР_1 та самого автомобіля яким користується ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлений 26.03.2019.

Слідчий суддя: