Провадження № 11-п/824/139/18 Доповідач: ОСОБА_1

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі
суддів: ОСОБА_1
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря: ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И Л А :
Подання мотивоване тим, що як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 порушує питання про притягнення судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим, на підставі ч. 2 ст. 32 КПК України, вказане провадження підлягає направленню до іншого суду в межах територіальної юрисдикції Київського апеляційного суду.
Заслухавшидоповідача, вивчивши матеріали провадження та обговоривши його доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд до іншого суду якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.
Частиною 2 статті 32 КПК України визначено, що кримінальне провадження щодо обвинувачення судді у вчиненні кримінального правопорушення не може здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді.
Так, відповідно до п. 10 ч.1 ст. 3 КПК України, кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Разом з тим, відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Зі змісту статті 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод» та практики Європейського Суду з питань неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (Кіпріану проти Кіпру, п. 118; Мікаллеф проти Мальти, п. 93). ЄСПЛ у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (Кіпріану проти Кіпру, п. 118; П`єрсак проти Бельгії, п. ЗО; Грівз проти Сполученого Королівства, п. 69). Разом з тим, чітка відмінність між цими поняттями відсутня, оскільки поведінка судді може не тільки об`єктивно викликати сумніви в його неупередженості з точки зору зовнішнього спостерігача (об`єктивний тест), але мова може також йти про його або її особисте переконання (суб`єктивний тест). Виходячи з наведеного, практика ЄСПЛ говорить про те, що кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Мікалефф проти Мальти).
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що з метою виключення будь-яких сумнівів в неупередженості суддів при розгляді скарги ОСОБА_6 , клопотання голови Печерського районного суду м. Києва підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 34, 418 КПК України, колегія суддів ,
Подання голови Печерського районного суду м. Києва задовольнити.
С У Д Д І :
_________________ __________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3