ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/464/19 Справа № 201/3210/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу року Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2019 рокупро задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області, м. Підгороднє, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, маючого на утримані малолітню дитину, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , мешкаючого: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше не судимого.
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою було задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 на строк 60 днів, тобто до 16 травня 2019 року,включно.

Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що підтверджується копією пред`явленої йому підозри, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 6 років. Перебуваючи на волі, як зазначив районний суд він, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може зникнути з місця проживання та переховуватись від органів досудового слідства, а також вплинути на свідків з метою уникнення покарання або взагалі знищити, пошкодити чи спотворити документи та речі, які мають суттєве значення для проведення досудового слідства та встановлення істини по справі. Тому лише такий запобіжний захід як тримання під вартою на думку суду забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Підстав для застосування менш суворого запобіжного заходу суд, не знайшов.

В апеляційній скарзі:

- захисник ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід.
Вважає, що вказана ухвала підлягає скасуванню з наступних підстав.
Підозра, на думку адвоката, за ч.3 ст.190 КК України є необґрунтованою.
Як зазначено в повідомленні про підозру, в серпні 2018р. ОСОБА_7 створив в мережі інтернет на загальнодоступних веб-ресурсах профіль під ніком « ОСОБА_10 », де став викладати завідомо неправдиву інформацію про хвору дитину і банківськими реквізитами для допомоги. 31.12.2018р. та 20.01.2019р. потерпілий ОСОБА_11 перерахував на ці реквізити по 200 гривень, а загалом 400 гривень.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст.190 КК України, та кваліфікуючою ознакою шахрайства є незаконні операції з використанням електронно-обчислювальної техніки.
Така кваліфікація є помилковою, адже ОСОБА_7 жодних, на його думку, незаконних операції з використанням електронно-обчислювальної техніки не вчиняв.
Вважає, що дії ОСОБА_7 мають бути кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, оскільки даний злочин є злочином невеликої тяжкості, то в силу вимог ст.183 КПК України тримання під вартою ОСОБА_7 не дозволяється.
Також вважає, що не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатньо для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
На його думку, в порушення вимог ст.178 КПК України слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, є одруженим, має міцні соціальні зв`язки (проживає з дружиною і дитиною), має на утриманні малолітню дитину, не судимий.
Вказує, що ОСОБА_7 була визначена застава у розмірі 576 300 гривень, що в силу вимог ст.182 КПК України є неприпустимим, адже розмір застави не може бути завідомо непомірним для підозрюваного.

Заслухавши суддю - доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги своєї апеляційної скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги підозрюваного не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з наданих матеріалів, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, внесено до ЄРДР 06.02.2019 року №0000312 .
З наявних матеріалів видно, що приблизно в серпні 2018 року, гр. ОСОБА_7 , маючи прямий умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами шахрайським шляхом, використовуючи електронно-обчислювальну техніку (мобільний телефон, комп`ютер), розмістив в мережі Інтернет на загальнодоступних веб-ресурсах, а також створив профіль в «Фейсбук» під нік неймом « ОСОБА_10 », де став викладати завідомо неправдиву інформацію про хвору дитину, на ім`я ОСОБА_12 , якому потрібна негайна медична допомога, вказавши при цьому картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , зареєстровану на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та картку ПАТ «Універасал Банк» № НОМЕР_2 , зареєстровану на ім`я своєї дружини, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для перерахування грошових коштів, та вказавши свій контактний телефон НОМЕР_3 .
31.12.2018 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в соціальній мережі «Фейсбук» отримав від користувача з нік неймом « ОСОБА_10 » повідомлення, з проханням допомогти врятувати дитину, якому терміново потрібна медична допомога. ОСОБА_15 , будучи введеним в оману шахрайським діями ОСОБА_7 , та бажаючи допомогти хворій дитині, 31.12.2018 о 21:50 годині перерахував грошові кошти в розмірі 200,00 гривень через платіжну систему «Приват 24» зі своєї банківської карти ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 по платіжному дорученню № Р24А на раніше вказані реківзити , а саме на картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 зареєстровану на ім`я ОСОБА_13 .
Далі, 20.01.2019 ОСОБА_11 , 01.02.1972 року будучи введеним в оману шахрайським діями ОСОБА_7 , та знову бажаючи допомогти хворій дитині зібрати грошові кошти на операцію, 20.01.2019 о 18:07 годині перерахував грошові кошти в розмірі 200,00 гривень через платіжну систему «Приват 24» зі своєї банківської карти ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 по платіжному дорученню № Р24А на раніше вказані реківзити, а саме на картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 зареєстровану на ім`я ОСОБА_13 .
Слідчим також зазначено, що ОСОБА_7 шахрайним способом заволодів коштами на суму більше 500 тис. Гривень.
Після отримання грошових коштів, ОСОБА_7 розпорядився ними на власний розсуд, використавши для власних потреб.
19.03.2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Колегія суддів зазначає, що згідно ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України. Тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону були дотримані у повному обсязі.
Перевіркою встановлено, що дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя, перевірив законність та обґрунтованість клопотання слідчого про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Далі згідно вимог ст.193 КПК України, ст.194 КПК України, суд вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив викладене у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки той обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України. Суд послався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також з огляду на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених законодавством та можливості виконання процесуальних рішень у майбутньому, у тому числі вироку суду.
Обговорюючи доводи апеляційної скарги, які стосуються оцінки доказів, колегія суддів зазначає, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти правильність кваліфікації дій підозрюваного. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
При цьому колегія суддів виходить з правової позиції ЄСПЛ у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" (п.55 Рішення) про те, що факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, адже це є завданням наступних етапів кримінального провадження.
Посилання апелянта про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченому ч.3 ст. 190 КК України, є безпідставними, оскільки суперечать об`єктивності наданих матеріалів.
Є обґрунтованими і висновки слідчого судді про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки свою причетність до вчиненого злочину підозрюваний не визнає, та враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, може зникнути.
Суд належно врахував і дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, його соціальні зв`язки.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначений ризик у вигляді можливості переховування підозрюваним від органу досудового розслідування та суду є суттєвим, і йому неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_7 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягає сторона захисту, оскільки інші запобіжні заходи не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщенням підозрюваного, не можуть їм запобігти.
Порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.
Отже, ухвала слідчого судді є законною, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , без задоволення.
Керуючись ст.ст. 303, 404,405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4