УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2019 року

м. Київ
справа № 326/352/17

провадження № 51-445ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Приморського районного суду Запорізької області від 31 травня 2017 року та вирок Запорізького апеляційного суду від 04 квітня 2019 року,
встановив:
За вироком Приморського районного суду Запорізької області від 31 травня 2017 року ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі за: ч. 1 ст. 263 КК на строк 3 роки; ч. 4 ст. 296 КК на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 ККОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

Запорізький апеляційний суд 04 квітня 2019 року скасував вирок районного суду і постановив новий, яким призначив ОСОБА_5 покарання: за ч. 1 ст. 263 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 4 ст. 296 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного засудженому покарання тяжкості вчиненого ним злочинів та його особі внаслідок суворості, просить скасувати вироки місцевого та апеляційного судів та направити справу до суду першої інстанції для нового судового розгляду.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону в своїй касаційній скарзі захисник наводить доводи, які стосуються неповноти судового розгляду та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що, у свою чергу, виходячи з вимог статей 433, 438 КПК, не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

При цьому, порушуючи питання про скасування постановлених у кримінальному проваджені судових рішень, захисник ОСОБА_4 не вказав порушень, допущених, на його думку, судами першої і апеляційної інстанцій під час розгляду кримінального провадження щодо його підзахисного, та не обґрунтував як ці порушення вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судових рішень, та чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироків першої і апеляційної інстанцій, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 420 цього Кодексу.

Крім того, захисник не навів обґрунтування щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_5 апеляційним судом покарання із тяжкістю вчиненого ним злочинів, обставинами їх скоєння та даними про його особу внаслідок суворості, зважаючи на положення статей 414 КПК та приписи статей 50, 65 КК у їх взаємозв`язку.

Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 без руху і встановити йому семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3