Справа № 184/1002/18
Номер провадження 1-кп/184/19/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду об`єднане кримінальне провадження №0000022 від 09.01.2018 року та №0000136 від 14.02.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,-
за участю: прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 , потерпілого - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

08.01.2018 року близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_3 знаходився біля території домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 та з усіх боків огороджене парканом, де, достеменно знаючи про знаходження на території вказаного домоволодіння електричного двигуна потужністю 7 кВ, електричного двигуна постійної напруги потужністю 1,25 кВ на 31 вольт та трансформатору ТСЗИ 4,0 380/220/36 3 фазного на 36 вольт, у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння вищевказаним майном.
В той же день та час ОСОБА_3 , знаходячись там же, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння вищезазначеним майном, через зачинену хвіртку проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи таємно, умисно, із корисливих спонукань, за допомогою іншої особи, яка не була обізнана про протиправність дій ОСОБА_3 , скориставшись знайденими на місці вчинення злочину рожковими ключами, демонтував та викрав з циркулярної пили трансформатор ТСЗИ 4,0 380/220/36 3 фазний на 36 вольт, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №3018-18 від 21.06.2018 року складає 288 грн. 00 коп., електричний двигун потужністю 7 кВ, який для потерпілого матеріальної цінності не має та електричний двигун постійної напруги потужністю 1,25 кВ на 31 вольт, який знаходився поряд з циркулярною пилою та для потерпілого матеріальної цінності не має. Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 288 грн. 00 коп.
Крім того, 13.02.2018 близько 21 години, ОСОБА_3 знаходився біля території домоволодіння АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_5 , де достеменно знаючи про знаходження у гаражі, розташованому на території вказаного домоволодіння, мотоцикла марки ІЖ-Ю-Зк 1975 року випуску, який відповідно до пункту 1.10 постанови КМУ №1306 від 10.10.2001 «Про правила дорожнього руху» є транспортним засобом, у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння вищевказаним мотоциклом.
В цей же день та час, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме мотоциклом марки ІЖ-Ю-Зк, 1975 року випуску, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через хвіртку зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де підійшов до вхідних дверей гаражу, розташованого на території вказаного домоволодіння, відчинив їх та протиправно проник у гараж, належний ОСОБА_5 . Знаходячись в гаражі, розташованому на території домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 підійшов до мотоцикла марки 1Ж-Ю-Зк, 1975 року випуску, який згідно технічного паспорту на транспортний засіб серії НОМЕР_1 належить ОСОБА_5 , вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи №15/12.2/82 від 03.04.2018 складає 4447,36 гривень, де реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи протиправно та всупереч волі власника мотоцикла, навмисно, повторно, таємно, з проникненням у сховище, із корисливих спонукань, із застосуванням фізичної сили викотив мотоцикл марки ІЖ-Ю-Зк, 1975 року випуску через ворота гаражу на проїжджу частину вул. Історична в м. Покров Дніпропетровської області та став штовхати його у напрямку гаражів м. Покров Дніпропетровської області, тим самим протиправно вилучив транспортний засіб у ОСОБА_5 , в супереч його волі. Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник та в подальшому викраденим мотоциклом розпорядився на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після вчинення 08.01.2018 таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, повторно вчинив викрадення за наступних обставин.
Так, ОСОБА_3 , під час скоєння незаконного заволодіння транспортним засобом, 13.02.2018 близько 21 години, знаходився у належному ОСОБА_5 гаражі на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де побачив 2 головки з двигуна автомобіля ВАЗ 21061, 1979 року випуску і у нього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення вказаного чужого майна.
В цей же день та час, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих спонукань, викрав 2 головки з двигуна автомобіля ВАЗ 21061, 1979 року випуску, вартість яких, відповідно до висновку товарознавчої експертизи №15/12.2/82 від 03.04.2018 складає 2565 гривень. Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 2565 гривень.
В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав повінстю та надав показання, що дійсно він вночі взимку 2018 року, точного часу та дати він не пам`ятає, відімкнувши замкнуту хвіртку, потрапив на територію домоволодіння свого дядька ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , з яким спільно не проживає, не пов`язаний спільним побутом та взаємними правами та обов`язками, де за допомогою свого знайомого, який не був обізнаний із його злочинним наміром, відкрутив станіну, зняв з циркулярної пили трансформатор, та два електричні двигуни, після чого пішов з території домоволодіння та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд здав на металобрухт.

Крім того, вночі взимку 2018 року, точного часу та дати він не пам`ятає, після вчинення першої крадіжки, відімкнувши замкнуту хвіртку, знову зайшов на територію домоволодіння свого дядька за тією ж адресою з метою вчинення крадіжки мотоциклу, який, як він достеменно знав, знаходився у гаражі на території домоволодіння. Після чого він відкрив двері гаражу, зайшов усередину та побачив мотоцикл марки ІЖ та 2 головки з двигуна автомобіля ВАЗ (наміру викрасти які (головки) до проникнення в гараж, він не мав). Відкривши зсередини ворота гаражу, він викотив через них мотоцикл, на сидіння якого поклав вказані головки. Викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд продав.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Отже, суд, допитавши обвинуваченого, доходить висновку про те, що вина ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» доведена повністю:

- в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненого повторно, вчинене з проникненням у сховище та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 289 КК України (за епізодом щодо заволодіння транспортним засобом);

- в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодом щодо викрадення двох головок з двигуна автомобіля);

- в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодом щодо викрадення трансформатора та двох електричних двигунів).

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та відшкодування завданої майнової шкоди.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України - до тяжких злочинів, за ч. 2 ст. 185 КК України - до злочинів середньої тяжкості; наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працює, джерелом доходів є випадкові заробітки, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра і фтизіатра не перебуває, в оточенні осіб з антисоціальною поведінкою не має, а також висновки, що містяться у досудовій доповіді, складеної Покровським міським сектором філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, а саме, середню ймовірність вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення. Відповідно до вказаного висновку органу пробації, виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі або обмеження волі, та становить середній рівень небезпеки для суспільства. Виконання покарання у громаді можливе лише за умови здійснення з боку пробації інтенсивного нагляду з боку органу пробації та застосування соціально виховних заходів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкцій:

- ч. 2 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі без конфіскації майна;

- ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі;

- ч.3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі.

На ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна,

що буде достатнім для виправлення винної особи, попередження нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, наявність пом`якшуючих обставин - щире каяття та відшкодування завданої майнової шкоди, дані про особу обвинуваченого, враховуючи думку прокурора та потерпілого, які вважали, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без його ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення, а тому вважає за можливе застосувати до нього норми ст.75 КК України та звільнити від відбуття покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.

Даючи оцінку позовним вимогам потерпілого ОСОБА_5 , викладених у заявлених цивільних позовах, суд виходить з наступного.

В рамках кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 були заявлені цивільні позови про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 7012 грн. 36 коп. та 288 грн. 00 коп., на загальну суму 7300 грн. 36 коп.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 надав заяву про залишення заявлених цивільних позовів без розгляду, у зв`язку з повним добровільним відшкодуванням ОСОБА_3 заподіяної шкоди.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України, якщо процесуальні відносини, що виникли в зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази, суд вирішує виходячи з положень ст.100 КПК України.

27.06.2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Підстав для його зміни або скасування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна;

-за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

-за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільні позови потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_3 майнової шкоди завданої кримінальним правопорушенням на загальну суму 7300 (сім тисяч триста) грн. 36 коп. залишити без розгляду.

Речові докази: - 2 колеса від мотоцикла, які зберігаються в камері схову Покровського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили повернути потерпілому.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 3718 (три тисячі сімсот вісімнадцять) грн. 00 коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше застосований у виді особистого зобовязання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1