Справа № 360/24/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Бородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001174 від 27 листопада 2017 року, про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Луб`янка Бородянського району Київської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, який проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Здвижівка Бородянського району Київської області, громадянина України, який проживає в АДРЕСА_3 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 26 листопада 2017 року, приблизно об 11-й годині, в с. Здвижівка Бородянського району Київської області він, за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_4 , перебуваючи в гаражному приміщенні по АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою відкритого заволодіння чужим майном, застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_8 , що виразилось в нанесені декількох ударів ногами та руками по тулубу і обличчю, чим заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді садна підборіддя, а обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи поряд, весь час спостерігав за діями ОСОБА_5 , після чого відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілого "Мeizu U20" вартістю 3 832 гривні 50 копійок з двома СІМ - картами мобільного оператора "Київстар" вартістю 30 гривень кожна, і після цього з місця вчинення злочину втік, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 3 892 гривні 50 копійок.
За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 27 грудня 2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 26 лютого 2019 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою в межах двох місяців.

Вислухавши думку захисника адвоката ОСОБА_7 , який заперечував проти продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, думку обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав думку свого захисника та просив суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, думки захисника адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_4 , які також вважали за необхідне змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, думки представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_8 , законного представника потерпілого ОСОБА_9 , які підтримали клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
Суд вважає, що в даному випадку продовження строку утримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Оцінюючи викладене, суд дійшов висновку, що тяжкість злочину, в здійсненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , обставини його вчинення, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, ухилявся від суду, перебував у розшуку, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, впливати на потерпілого, свідків та вчиняти інші злочини, і застосування більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту, є недостатнім, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою в межах двох місяців.

Керуючись ст.176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 28 березня 2019 року.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуючий-суддяОСОБА_11