Справа № 357/1332/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

провівши судовий розгляд у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004724 від 21 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

13 квітня 2016 року Голосіївським районним судом м. Києва засуджений за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до громадських робіт у вигляді 80 годин. 18 травня 2016 року поставлений на облік кримінально-виконавчої інспекції м. Києва. 11 вересня 2017 року знятий з обліку кримінально-виконавчої інспекції м.Києва по відбуванню покарання;

19 липня 2017 року Голосіївським районним судом м. Києва засуджений за ч. 2 ст. 389 КК України до арешту на строк 2 місяці. 15 листопада 2017 року звільнений Київським СІЗО у зв`язку з відбуттям строку покарання, -

В С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором ОСОБА_6

31 січня 2019 року між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участі захисника ОСОБА_4 досягнуто угоди про визнання винуватості, яку було долучено до матеріалів справи.

Відповідно до обвинувального акта та угоди досудовим розслідуванням встановлено, що всупереч статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по текстуЗакон) передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 (далі по тексту Перелік), тобто і «опію ацетильованого», включеного до таблиці 1 вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону, а саме:

діяльність з культивування рослин, включених до таблиці 1 Переліку, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст.15 Закону);

використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст.19 Закону);

діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст.20 Закону).

Однак, 21 грудня 2018 року близько 17:00 год., знаходячись біля адміністративного будинку залізничного вокзалу станції «Біла Церква», який розташований за адресою: вул. Привокзальна 32Б, м. Біла Церква, Київської області, ОСОБА_5 на землі незаконно придбав-знайшов поліетиленовий пакет червоного кольору, в середині якого він виявив подрібнену речовину зеленого кольору.

Маючи досвід в минулому вживання наркотичного засобу канабіс, ОСОБА_5 за зовнішніми ознаками переконався, що придбана-знайдена ним речовина є наркотичним засобом, обіг якої обмежено канабіс, ОСОБА_5 поклав її до правої кишені куртки, в яку був одягнений, та незаконно зберігав при собі для власного вживання без мети збуту до 17.20 год. 21 грудня 2018 року.

Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 15,61 г. яку ОСОБА_5 незаконно придбав-знайшов, та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до умов угоди про визнання винуватості від 31 січня 2019 року, прокурор ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 , за участі захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0004724 від 21 грудня 2018 року за спільною ініціативою та обопільною згодою відповідно до ст.ст. 468, 469, 472 КПК України уклали дану угоду про визнання винуватості, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 309 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а також узгодили призначення покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Також, у даній угоді зазначені роз`яснення обвинуваченому про наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

Під час судового провадження обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 підтвердили суду, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор, захисник під час судового провадження просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового провадження просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якої визнає себе винуватим, обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Дослідивши угоду про визнання винуватості, вислухавши доводи учасників судового провадження, суд вважає, що укладена між прокурором і обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинено незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту та правильно кваліфіковано його дії за ч. 1 ст. 309 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони уклали угоду добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Питання з речовими доказами у провадженні суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 376, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 31 січня 2019 року, що укладена у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0004724 від 21 грудня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Речові докази по справі, а саме: поліетиленовий пакет червоного кольору з наркотичним засобом канабісом, поміщені в спеціальний пакет № 0021411, що знаходиться у кімнаті зберігання речових доказів Білоцерківського ВП знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 858,00 грн.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1