Провадження по справі № 1кс/48/19
У Х В А Л А

23січня 2019 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні,-

У С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 09.01.2018 року задоволено клопотання слідчого Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 21.07.2017 року за № 0001721 за ознаками ч. 2 ст. 289 КК України, та накладено арешт на автомобіль марки «Ауді А 4», номер шасі: НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 (литовська реєстрація).

До слідчого судді звернувся ОСОБА_4 з клопотанням про скасування частково арешту вказаного майна в частині заборони права користуватися транспортним засобом, просив повернути йому автомобіль на відповідальне зберігання, та навів підстави, які, на його думку, свідчать про необхідність зміни порядку зберігання майна.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України ОСОБА_4 є особою, що має право на звернення з клопотанням про скасування арешту майна, оскільки пред`явив нотаріально посвідчену довіреність від іншої особи щодо вчинення певних дій щодо зазначеного у клопотанні транспортного засобу. Він не був присутній при розгляді клопотання про арешт майна.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав заявлені вимоги. Прокурор вважала, що клопотання не підлягає задоволенню за його безпідставністю, оскільки ОСОБА_4 не є власником майна.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши додані до клопотання документи та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшла до наступного висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до ст. 170 ч. 2 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Метою арешту майна є збереження речових доказів, спеціальної конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Частиною 4 цієї ж статті, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне провадження зареєстроване у ЄРДР 21.07.2017 року за № 0001721 за ознаками ч. 2 ст. 289 КК України, за фактом угону автомобіля марки «Ауді А 4», номер шасі: НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 (литовська реєстрація). Заявник ОСОБА_6 , який вважає себе власником автомобіля.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено.

Разом з тим ОСОБА_4 не наведено переконливих підстав для скасування арешту майна та зміни способу зберігання автомобіля.

Даючи оцінку відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 170, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И Л А :
Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1