ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/610/19 Справа № 200/5734/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 квітня 2019 року по кримінальному провадженню за №0002497,-

за участю

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 квітня 2019 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та накладено арешт на автомобіль марки Skoda Fabia, моделі Elegance, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN НОМЕР_1 , об`єм двигуна -1390, тип легковий В, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає у квартирі АДРЕСА_1 , шляхом накладення заборони на його відчуження. В задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя посилався на те, що з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу, яким є на підставі постанови слідчого від 21 травня 2018 року автомобіль Skoda Fabia, моделі Elegance, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з метою запобігання можливості його відчуження, передачі, перетворення, знищення та втрати, є необхідність накласти арешт на вказаний автомобіль шляхом накладення заборони на його відчуження. Також слідчий суддя зазначив, що оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за ч.1 ст.190 КК України, підстави вважати автомобіль таким, що зберіг на собі сліди злочину немає, що виключає необхідність його вилучення із цивільного обігу шляхом накладення заборони на володіння та користування ним.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.
Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, слідчий суддя жодним чином не мотивував необхідність накладення арешту на майно, а саме на відповідний автомобіль. Зазначає, що слідчий суддя не звернув уваги на те, що у клопотанні слідчого не наведено жодної фактичної обставини, яка б доводила необхідність обмеження прав ОСОБА_6 , розпорядження його приватною власністю. Вказує на те, що матеріалами клопотання не визначено жодних ознак вчинення ОСОБА_6 будь-яких кримінально караних дій. Звертає увагу на те, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню здійснюється більше 1 року й накладення арешту на відповідному етапі жодним чином не пов`язано з вимогами КПК України щодо збереження речових доказів. Крім того, протягом більше одного року, жодному фігуранту справи не пред`явлено підозру.
Заслухавши доповідь судді, доводи адвоката ОСОБА_8 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу слідчого судді, перевіривши надані матеріали та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як слідує з матеріалів провадження, в провадженні слідчого відділу Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002497 від 09 серпня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 18 листопада 2015 року в невстановлений час невстановлена особа, знаходячись за адресою: м. Дніпро, пр.О.Поля, 8, шахрайським шляхом заволоділа автомобілем "Шкода Фабіа", д/н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_9 , чим спричинила останній матеріальну шкоду, сума якої встановлюється. Так, ОСОБА_9 придбала в кредит автомобіль Skoda Fabia Elegance, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 . Кредит за автомобіль був сплачений нею в повному обсязі.
В 2009 році у зв`язку зі станом здоров`я та на прохання свого чоловіка вона погодилась передати право керування на належним їй автомобіль ОСОБА_10 , надавши доручення на право керування транспортним засобом, яке було посвідчено П`ятою ДДНК 28 квітня 2009 року, зі строком дії доручення до 28 квітня 2012 року.
В 2014 році ОСОБА_9 знову видала доручення на ім`я ОСОБА_10 , посвідчене приватним нотаріусом ОСОБА_11 від 27 листопада 2014 року. Після чого в 2016 році її стан здоров`я покращився та вона вирішила повернути свій автомобіль в своє користування та звернулась до ОСОБА_10 із вимогою про повернення авто, однак він повідомив про його продаж на підставі виданого доручення. Після неодноразового звернення до Територіального сервісного центру № 1242 ОСОБА_9 було встановлено, що автомобіль зареєстрований за ОСОБА_12 з 18 листопада 2015 року.
На теперішній час автомобіль ОСОБА_9 не повернутий та знаходиться у власності сторонньої особи. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру довіреностей ОСОБА_10 передав доручення на розпорядження автомобілем ОСОБА_13 , про що було видане доручення в порядку передоручення, посвідчене приватним нотаріусом ОСОБА_14 від 20 квітня 2015 року, реєстр №258, після чого автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_12 .
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_9 , визнано недійсним доручення на право розпоряджатися автомобілем Skoda Fabia Elegance, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_1 , посвідчене приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 від 27 листопада 2014 року, реєстр №839, від імені ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_15 ; визнано недійсним доручення на право розпорядження автомобілем Skoda Fabia Elegance, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_1 , посвідчене приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_14 від 20 квітня 2015 року, реєстр №258, від імені ОСОБА_15 на ім`я ОСОБА_13 ; визнано недійсним доручення на право розпорядження автомобілем Skoda Fabia Elegance, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_13 , яка діяла на підставі доручення від імені ОСОБА_10 , та ОСОБА_12 , укладеного на підставі довідки-рахунку та право власності, на який зареєстровано 18 листопада 2015 року.
Відповідно до постанови слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 21 травня 2018 року автомобіль марки Skoda Fabia Elegance, номерний знак НОМЕР_2 , визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0002497.
Апеляційний суд, враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказаний автомобіль являється предметом вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди його вчинення, тобто має суттєве значення при розслідуванні кримінального провадження та встановлення всіх обставин правопорушення, приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на вилучене майно.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Що стосується посилань апелянта на відсутність достатніх доказів вчинення особою чи особами кримінального правопорушення та недостатню вмотивованість оскаржуваної ухвали апеляційний суд оцінює критично з міркувань, наведених вище щодо обґрунтованості підозри у вчиненні розслідуваного кримінального правопорушення та відповідності арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 квітня 2019 року, якою накладено арешт на автомобіль марки Skoda Fabia, моделі Elegance, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_6 , шляхом накладення заборони на його відчуження. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4