ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/895/18 Справа № 192/1518/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2018 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого, якою відмовлено у задоволені клопотання останнього про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про застосування до нього ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він працює старшим днювальним відділення № 8, приймає участь у ремонтно-будівних роботах з благоустрою відділення, самодіяльних організаціях, підтримує зв`язок з рідними, не порушує режим утримання встановлений адміністрацією колонії, має позитивну характеристику, а також в нього наявні три заохочення та два стягнення, які погашені за строком давності.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2018 рокувідмовлено у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, ОСОБА_8 згідно наявних в особовій справі характеристик, за весь період відбування покарання характеризується задовільно, бере особисту участь в організації виховних заходів, що проводяться в установі, бере участь у роботі самодіяльних організацій, виконує роботи з благоустрою установи, проте не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, однак не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня. Свою вину у вчиненому злочині визнав.
Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання поведінки ОСОБА_8 сумлінною, оскільки засуджений хоча і працює, проте наявні у нього заохочення поряд із застосованими стягненнями, свідчать про порушення ОСОБА_8 порядку відбування покарання, а тому така поведінка не може бути визнана сумлінною.
Також судом враховано, що ОСОБА_8 в 2005, 2010 та 2015 роках звільнявся умовно-достроково, проте належних для себе висновків не зробив та вчиняв аналогічні нові умисні корисливі злочини в період не знятої та не погашеної судимості.
Крім того, судом враховано, що комісією установи СВК № 21 в серпні 2018 року було відмовлено у поданні до суду клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення засудженому ОСОБА_8 як особі, яка не довела свого виправлення, а також комісією установи засудженому було погоджено оцінку ступеню виправлення як такий, що не довів свого виправлення.
Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_8 не зробив для себе належних висновків, не став на шлях виправлення, а тому на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_8 та його захисника, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Так, застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, судом обґрунтовано враховано, що за весь період відбування ОСОБА_8 покарання, засуджений мав 2 стягнення та 3 заохочення.
Відповідно до наявної в матеріалах провадження характеристики, ОСОБА_8 , за час відбування покарання у СВК № 26, характеризується посередньо, режим відбування покарання не порушує, стягнень не має, має три заохочення, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, бере особисту участь в організації виховних заходів, що проводяться в установі, у роботі самодіяльних організацій, однак не бере участі у програмах диференційованого виховного впливу та не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня.
Також суд першої інстанції обгрунтовано взяв до уваги те, що ОСОБА_8 2005, 2010, 2015 роках звільнявся умовно-достроково, проте належних для себе висновків не зробив та вчиняв нові умисні злочини.

Крім того, комісією установи СВК № 21, 03.08.2018 року засудженому відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про умовно- дострокове звільнення враховуються дані у сукупності з усіма іншими обставинами за весь період перебування у виправній установі.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення з посиланням на ті обставини, що за весь період відбування покарання не можна визнати поведінку останнього сумлінною, з чим погоджується колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги засудженого щодо його зразкової поведінки у місцях позбавлення волі та сумлінного ставлення до праці, не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до характеристики, наданої СВК № 21, засуджений ОСОБА_8 характеризується посередньо, до виконання обов`язків ставиться задовільно.

Наявність родинних відносин не є визначеною ст. 81 КК України обставиною для застосування умовно-дострокового звільнення.

Дотримання розпорядку є виконання засудженим своїх прямих обов`язків.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що останній протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2018 року залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2018 рокущодо засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4