Дата документу 19.12.2018
Справа № 334/3660/18
Провадження № 1-кп/334/607/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001256 від 12.04.2018, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джанкой АР Крим, громадянина України, освіта вища, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
03.10.2002 року Центральним районним судом м. Сімферополя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. 25.03.2005 року звільнився з не відбутим умовно-достроковим строком 1 рік 3 місяці 12 днів;
27.11.2012 року Генічеським районним судом Херсонської області за ст. 190 ч. 2, 187 ч. 4, 115 ч.2 п.6 КК України до 13 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. 02.12.2016 року звільнився за рішенням Петровського районного суду Кіровоградської області від 26.11.2016 року, з не відбутим умовно-достроковим строком 2 роки 11 місяців 16 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна» визначено, що зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян. Пунктами 1-4, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, та Інструкцією «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 (далі - Інструкція, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622), визначено, що придбання, зберігання та використання вогнепальної зброї, боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів здійснюється лише на підставі спеціальних дозволів.
ОСОБА_5 , приблизно о 15 годині 20 хвилин 11.04.2018, знаходячись на перехресті вулиць Рекордна та Верхня в м. Запоріжжі, шляхом присвоєння знайденого, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав корпус бойової ручної наступальної гранати РГН та бойовий уніфікований підривник дистанційної дії типу УДЗ, які у подальшому, почав зберігати при собі.
11.04.2018, у період часу з 16 години 42 хвилин по 17 годину 05 хвилин, під час проведення огляду місця події ділянки місцевості розташованої поруч з будинком № 2 по вулиці Рекордній в м. Запоріжжя, у ОСОБА_5 працівниками поліції було виявлено та вилучено вищезазначений корпус бойової ручної наступальної гранати РГН та бойовий уніфікований підривник дистанційної дії типу УДЗ промислового виготовлення, які в сукупності являються бойовою ручною наступальною осколковою гранатою РГН, яка відноситься до боєприпасів, яку він, діючи умисно, незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину визнав повністю, пояснив про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, які відповідають викладеним у обвинувальному акті обставинам, просив врахувати при призначенні покарання всі пом`якшуючі обставини і суворо не карати.
Крім пояснень обвинуваченого, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, підтверджується висновком експерта №12-46/6-216 від 02.05.2018.
Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин по даному кримінальному провадженню, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , і які учасниками судового провадження не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також суд роз`яснив, що у такому випадку учасники процесу будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням викладеного суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого злочину повністю доведена. Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст. 263 КК України як незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
При призначенні виду та міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, те що, згідно до ст.12 КК України даний злочин є тяжким. Також суд враховує відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше судимий, вчинив злочин протягом невідбутої частини покарання за вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 27.11.2012, а також приймає до уваги, що обвинувачений має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття. Вчинення злочину за обставин, що обтяжують покарання, ОСОБА_5 не інкримінується.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому мінімального покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.1 ст. 263 КК України, з призначенням остаточного покарання на підставі ст.ст. 71, 81 КК України. Призначення такого покарання відповідає вчиненому злочину і випливає з дотримання судом принципу справедливого судового розгляду, а також відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння нових злочинів.
Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 27.11.2012, та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання.
Речові докази: осколки (уламки, залишки) гранати РГН, підривника до неї УДЗ, які упаковані в спец пакет №3842270, які передані на відповідальне зберігання до камери схову Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області після проведення судових експертиз, - знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1