279/4089/18
1-кс/279/464/19
У Х В А Л А
іменем України

04 березня 2019 року

Слідчий суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростень клопотання ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0001508 від 09.09.2018 року про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

Власник арештованого майна - автомобіля марки Volkswagen Фольксваген Кадді р.н.з. НОМЕР_1 , звернувся з клопотанням про скасування арешту майна, який було накладено ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.09.2018 року.

Вказав, що являється власником транспортного засобу, який було вилучено та арештовано в рамках кримінального провадження, рішення про накладення арешту було прийнято в його відсутність, вилучення було проведено до внесення відомостей до ЄРДР. В даний час транспортний засіб зберігається в неналежних умовах, він має нагальну потребу в його використанні. Клопотав накладений арешт скасувати, зобов`язати слідчого повернути транспортний засіб.

Заявник клопотання підтримав.

Слідчий заперечила проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що в розслідування не завершено, може виникнути необхідність в додатковому огляді транспортного засобу, тому необхідність в арешті майна не відпала.

Дослідивши матеріали клопотання, досудового кримінального провадження, встановлено наступне:

ОСОБА_3 , являється власником транспортного засобу, на який ухвалою від 11.09.2018 року було накладено арешт, статусу сторони кримінального провадження не має. В даний час транспортний засіб знаходиться в розпорядженні органу досудового розслідування. Досудове розслідування не закінчено, хоча призначені експертизи не завершені, однак в процесі їх проведення транспортний засіб досліджувався. Власник тривалий час (понад 6 місяців) позбавлений можливості користуватись майном, яке вибуло з його фактичного володіння.

Відповідно до положень ст.100,ч.1 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 (Тимчасовий доступ до речей і документів), 170-174 (Арешт майна) КПК України.

Згідно ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю або частково, якщо учасник провадження доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суд прийшов до висновку, що, оскільки досудове розслідування не закінчено, доля речових доказів не вирішена, належний заявникові транспортний засіб фактично є знаряддям злочину, існує потреба у частковому застосуванні арешту вказаного в клопотанні майна, а саме в частині заборони на його відчуження, так як кінцеве рішення по справі не прийнято.

Збереження арешту в частині заборони на володіння та користування майном в даний час не доцільно.

Враховуючи вищевказане, клопотання підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст.100 ч.6 п.1 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів, повертаються власнику (законному володільцю), або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98.)

За таких обставин суд приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, так як існування потреби в подальшому утриманні майна в своєму розпорядженні орган досудового розслідування не довів і його повернення власнику не зашкодить слідству.

Таке рішення виходить з позиції розумності та співрозмірності обмеження права власності, права користування та наслідків такого арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.174 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

Арешт на автомобіль марки Фольксваген Кадді р.н.з. НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.09.2018 року, в частині заборони володіння та користування арештованим майном скасувати.

Зобов`язати слідчого в кримінальному провадженні №0001508 від 09.09.2018 року передати автомобіль марки Фольксваген Кадді р.н.з. НОМЕР_1 на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 .

Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, за ст.388 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1
Копія згідно оригіналу