Провадження № 274/3010/18
УХВАЛА Провадження № 1-кп/0274/272/19

14.02.2019 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

суддів . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря судового засідання . . . . . . . . ОСОБА_4

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

перекладача . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6

представника потерпілих . . . . . . . . . . . . ОСОБА_7

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_8

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_9 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 149 КК України,

в с т а н о в и в :
13.06.18 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 149 КК України, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24.04.13 за № 0001174.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого - тримання під вартою.

Підготовче судове засідання судового провадження призначено ухвалою від 15.06.18.

Підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 КПК України, відсутні.

Враховуючи наявність у клопотанні обвинуваченого даних про порушення прав людини та приймаючи до уваги положення ч. 2 ст. 314-1 КПК України, суд вбачає підстави для доручення представнику персоналу органу пробації скласти у цьому кримінальному провадженні досудову доповідь.

Прокурор, представник потерпілих, захисник, обвинувачений вважають можливим призначити судовий розгляд кримінального провадження.

Учасники вмсловили свою думку про проведення судового розгляду у відкритій формі судового засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурором надано документи, інші матеріали кримінального провадження, які долучено до обвинувального акту. Захисник заперечив проти долучення матеріалів, наданих прокурором, пославшись, що це може бути визнаним як обставина, що виключає неупередженість суду, норму права, яка б надавала підстави для відмови у прийнятті матеріалів, назвати не може. Відповідно до ч. 1 ст. 317 КПК України саме у підготовчому судовому засіданні долучаються до обвинувального акта документи, інші матеріали, які мають значення для цього кримінального провадження. Право надання таких матеріалів має кожна із сторін. Можливості неприйняття таких матеріалів суд відповідно до норми закону не має. Навпаки, відповідно до ч. 2 ст. 317 КПК України суд має обов`язок забезпечити учасникам судового провадження (в тому числі і тим, які не були учасниками на стадії досудового розслідування) можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, якщо вони заявлять про це клопотання. Таким чином відмова у прийнятті матеріалів провадження з наступним невиконанням обов`язку забезпечити можливість ознайомлення буде грубо порушувати ч. 2 ст. 19 Конституції України, оскільки суд в такому разі виконає дію, не передбачену законом, і не виконає дію, яка прямо передбачена законом, повноважень же на зобов`язання будь-якої сторони відкривати матеріали провадження, надавати можливість ознайомлення з такими матеріалами поза межами суду після відкриття матеріалів іншій стороні на підставі ст. 290 КПК України, суд не має. При цьому прокурором долучаються документи, в тому числі й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти наведених вище доказів на підтвердження фактів та обставин, що підлягають доказуванню, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у справі №753/11828/13-к з посиланням на практику ЄСПЛ, де у рішенні від 11 грудня 2008 року у справі "Мирилашвілі проти Росії" ЄСПЛ було зазначено, що у змагальному процесі мають розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ (довідник із застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на справедливий суд (кримінально-процесуальний аспект). Європейський суд з прав людини. Рада Європи) будь-яке кримінальне провадження, в тому числі його процесуальні аспекти, мусить мати змагальний характер і гарантувати рівність сторін між обвинуваченням і захистом: це є однією з основоположних складових права на справедливий судовий розгляд. Право на змагальний судовий розгляд у кримінальному провадженні передбачає, як для обвинувачення, так і для захисту, можливість ознайомитись із поданнями або доказами, наданими іншою стороною. Окрім того, стаття 6 § 1 вимагає, щоб органи кримінального переслідування повідомляли захисту усі наявні у них докази, як на обвинувачення, так і на виправдання. Право на розкриття доказів не є абсолютним. У певній кримінальній справі можуть бути присутні й конкуруючі інтереси, наприклад, національна безпека або необхідність захистити свідка, який може зазнати переслідування, або ж збереження у таємниці поліцейських методів розкриття злочинів, і ці інтереси необхідно врівноважити з правами обвинуваченого. У певних випадках може бути необхідно приховати від захисту певні докази, аби захистити основоположні права іншої особи або ж об`єкт особливого суспільного значення. В кожному випадку, з точки зору статті 6 § 1 правомірними є тільки ті заходи обмеження прав захисту, які є абсолютно необхідними. Недоведення доказової бази до відома захисту може загрожувати рівності сторін (а також праву на змагальний судовий розгляд). Рівність сторін може бути порушена і тоді, коли обвинувачений має обмежений доступ до матеріалів своєї справи або ж інших документів, що мають загальний інтерес (Row і Davis проти Сполученого Королівства, Van Mechelen проти Нідерландів, Kuopila проти Фінляндії, Matyjek проти Польщі). Таким чином, враховуючи права обвинуваченого, засудженого, захисника, в тому числі і такого, який може надавати правову допомогу в подальшому та не був учасником на стадії досудового слідства та судового розгляду в суді першої інстанції, в обсязі, необхідному для захисту на відповідній стадії, в тому числі мати доступ до доказів, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти інших досліджених доказів, хоча самі ці докази в ході судового розгляду моужть не досліджуватися, судом докази долучено до матеріалів провадження.

Прокурор клопоче про продовження тримання під вартою, оскільки ризики, що слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу не зникли і існують на даний час. Представник потерпілих підтримала клопотання прокурора.

Захисник просить замінити на більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, обвинувачений не знав, що перебуває в розшуку, на даний час захисник знайшов місце проживання в м. Бердичеві, про що надавав в попередньому судовому засіданні копію договору оренди. Обвинувачений підтримав думку захисника. Крім того, захисник просить визначити суму застави, що не було зроблено раніше.

Заслухавши думки прокурора, представника потерпілих, захисника та обвинуваченого, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В ч. 2 цієї статті встановлено, що вирішення питань судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу. Зокрема у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою або можливості продовження такого тримання судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою обрано 26 квітня 2018 року, слідчий суддя визначив, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки ОСОБА_11 . Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення та наявність достатніх ризиків, а саме: підозрювана переховується від органів досудового розслідування та суду, з 13 лютого 2010 року його оголошено в міжнародний розшук, та для забезпечення в подальшому належної процесуальної поведінки останнього, слідчий суддя вважає, що цілком необхідним є обрання ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Ухвала слідчого судді чинна.

ОСОБА_12 продовжує обвинувачуватись у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років. Його вік, стан здоров`я, майновий стан, міцність його соціальних зв`язків не змінились, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині. ОСОБА_12 так і є особою, яка протягом тривалого часу ухилялась від органу досудового розслідування, не є громадянином України та не має місця постійного проживання на території України, що вказує не лише на можливість, але і підтвердження факту ухилення від виконання процесуальних обов`язків особою, якщо до неї не буде застосовано такий виключний вид запобіжного заходу, як утримання під вартою. Оцінити факт, чи дійсно ОСОБА_12 ухилявся від слідства суд на даний час не має можливості за відсутності будь-яких матеріалів. Надана захисником копія договору оренди не може слугувати підставою для підтвердження факту неможливості залишення обвинуваченим місця проживання, що не підтверджує можливість виконання ним процесуальних обов`язків в Україні. Доводи захисту про те, що обвинувачений не ухилявся від слідства суперечать наданим суду матеріалам, твердження захисту в цій частині нічим не підтверджено. Висновки органу досудового розслідування для суду не є наперед встановленими, та згідно принципу безпосередності дослідження доказів судом мають бути досліджені всі докази, що потребує призначення розгляду провадження, і суд на даний час не може робити висновки про обґрунтованість чи необґрунтованість обвинувачення.

Водночас відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом. При застосуванні щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу розмір застави не визначався. Отже, задовольняючи клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави. Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, його сімейний стан, тяжкість кримінального правопорушення, за яке він обвинувачується, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне визначити розмір застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 384 290 (триста вісімдесят чотири тисячі двісті дев`яносто) гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати на виклики до суду; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілими; докласти зусиль до пошуку роботи на території України. Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний обвинувачується з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Інших клопотань учасниками не заявлено.

На підставі наведеного, керуючись статтями 314-317, 331, 182, 183, 184, 199, 369, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 149 КК України призначити на 15 год. 30 хв. 22 лютого 2019 року в залі судових засідань Бердичівського міськрайонного суду колегіально судом у складі трьох професійних суддів у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання викликати прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , представника потерпілих ОСОБА_7 , перекладача, обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , а також ОСОБА_28 , ОСОБА_29 .

Доручити Бердичівському міськрайонному відділу з питань пробації складення досудової доповіді в строк до 26.03.19.

Продовжити дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 (двох) місяців з дня постановлення ухвали.

Одночасно визначити розмір застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 384 290 (триста вісімдесят чотири тисячі двісті дев`яносто) гривеньу національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати на виклики до суду; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілими; докласти зусиль до пошуку роботи на території України.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_13 , що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі Житомирського слідчого ізолятора Управління державної пенітенціарної служби України (Житомирської УВП №8).

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної даною ухвалою, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_12 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі ДУ „Житомирська УВП (№ 8).

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя

Суддя

Суддя