Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року

м. Київ
справа № 313/1599/17
провадження № 51-2391ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2019 року в межах кримінального провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого що

не має судимостей,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК.
Встановлені обставини
Вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 03 травня 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання за цим вироком у виді позбавлення волі.
Залишено без розгляду цивільний позов потерпілих у кримінальному провадженні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
Вироком Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2019 року апеляційну скаргу прокурора задоволено.
Вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 03 травня 2018 року щодо ОСОБА_4 в частині призначення покарання скасовано.
Ухвалено призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»

від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

В іншій частині вирок місцевого суду залишено без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок суворості. Просить скасувати з цих підстав вирок апеляційного суду та залишити без змін вирок суду першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак усупереч наведеним положенням, засуджений лише формально посилається на те, що призначене йому покарання є явно несправедливим через суворість, однак його касаційна скарга не містить стосовно цього конкретних доводів відповідно до положень ст. 414 КПК, як щодо виду покарання, так і щодо його розміру, зменшеного на рік.

Фактично засуджений оскаржує застосування до нього додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, однак

не зазначає, які конкретно вимоги закону України про кримінальну відповідальність порушено судом апеляційної інстанції, у чому вони полягають та чому їх (ці порушення) слід відносити до підстав для скасування вироку апеляційного суду відповідно до ст. 413 КПК і статей 50, 65, 286 КК.
У касаційній скарзі засудженого відсутні доводи щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених у вироку цього суду, з посиланням на конкретні положення кримінального процесуального закону відповідно до ст. 412 КПК.
Усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК вимоги засудженого, викладені в касаційній скарзі,

не узгоджуються з положеннями ст. 436 цього Кодексу щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, оскільки він просить скасувати вирок апеляційного суду та залишити без змін вирок місцевого суду,

що не передбачено згаданими положеннями закону.

Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень

ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2019 року щодо нього залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3