Справа № 305/1098/18
Номер провадження 1-кп/305/318/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2018 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
адвоката - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене 02.06.2018 до ЄРДР за номером 0000453 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Білин, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, на утриманні має малолітню дитину, непрацюючої, раніше не судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 , 01 червня 2018 року, близько 23 години 50 хвилин, перебуваючи на грунтовій дорозі у АДРЕСА_1 , на грунті тривалих неприязних відносин та виниклої словесної суперечки із ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, нанесла один удар рукою у область обличчя останньої, після чого ОСОБА_4 , схопила рукою за волосся та повалила на землю ОСОБА_6 та нанесла ще декілька ударів руками у область голови, грудної клітини та тулуба, заподіявши ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців чола, обох пара орбітальних ділянок, передньої поверхні грудної клітки в лівій підключичній ділянці, лівої плечової ділянки, закрито черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 86 від 08.06.2018 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, повністю визнала та показала суду. 01 червня 2018 року, близько 23 години 50 хвилин, вийшла на подвір`я, і почула як її сусідка ОСОБА_8 з кимось свариться, вирішила піти подивитися. Побачила як ОСОБА_8 б`є ОСОБА_9 . Підійшла до ОСОБА_10 , і спочатку вдарила її рукою у обличчя, після чого вони взяли одна одну за волосся та впали на землю, там близько 10 хвилин вовтузилися. Все це відбувалося на грунтовій дорозі біля потічка, на дорозі та обабіч було каміння, у яке вони обидві вдарялися. Від чого, ймовірно отримали такі тілесні ушкодження. Не заперечує, що під час бійки, нанесла ще декілька ударів потерпілій, в різні частини тіла. Через незначний час на крики прийшов її чоловік ОСОБА_11 , який почав їх розбороняти. У вчиненному розкаюється просить її суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 , в судовому засіданні ствердила, що 01 червня 2018 року, увечері до неї прийшли кума ОСОБА_12 та сусідка ОСОБА_13 , щоб привітати з днем народження. На городі гралися діти, вона пішла подивитися за дітьми і побачила, що її сусід ОСОБА_11 , чоловік обвинуваченої, спостерігає за ними із свого двору. Через деякий час, вона проводжала сусідок із двору, коли вийшли на грунтову дорогу до неї підійшла ОСОБА_4 , із своїм чоловіком ОСОБА_14 , і вони обоє почали наносити їй удари у різні частини тіла. Вважає, що обвинуваченим в тому, числі має бути ОСОБА_15 . Як потерпіла цивільний позов у кримінальному провадженні не заявляла. Вважає, що міра покарання, яку просить призначити для обвинуваченої прокурор, у виді грошового штрафу, в розмірі 70 (сімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, м`яка, просить призначити більш сувору міру покарання.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою у повному обсязі у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачена не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази у кримінальному провадженні.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши у судовому засіданні обвинувачену ОСОБА_4 , потерпілу ОСОБА_6 , дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого їй злочину при обставинах викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченої ОСОБА_4 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Ч.2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченій покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила умисний злочин, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнала повністю, у вчиненому розкаялася, до кримінальної відповідальності притягується вперше, що, суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.

ОСОБА_4 , за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на вихованні малолітню дитину.

З урахуванням тяжкості та обставин вчинення кримінального правопорушення, думки прокурора, який просив призначити покарання у виді 70 (сімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд, вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України, у виді громадських робіт, оскільки жодне інше покарання передбачене санкцією ч.2 ст.125 КК України не може бути застосоване судом до обвинуваченої ОСОБА_4 , яка ніде не працює, має на вихованні малолітню дитину.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання -150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченій, потерпілій та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1