Ухвала
Іменем України
21 березня 2019 року

м. Київ
справа № 127/16028/18-к

провадження № 51-1334 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2018 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 11 грудня 2018 року,
встановив:
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2018 року
ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, останнього разу вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 29 лютого 2012 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі,
засуджено за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 грудня 2018 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 08 травня 2018 року, близько 16 год. 40 хв., перебуваючи в лісопарковій зоні неподалік станції «Вантажна», що у м. Вінниці, вчинив розбійний напад на ОСОБА_6 , із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої момент його заподіяння, спричинивши матеріальну шкоду останній на загальну суму 3 250 грн. 33 коп.
У касаційній скарзі захисник порушує питання про зміну вказаних судових рішень у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого, через суворість. При цьому посилається на той факт, що місцевим судом не враховано належним чином особу засудженого, та безпідставно не взято до уваги наявність такої обставини, що пом`якшує покарання засудженому, як щире каяття. На переконання захисника, в даному випадку справедливим є покарання у виді 3 років позбавлення волі. Також захисник вказує, що суд апеляційної інстанції допущених помилок не виправив, та без належної мотивації залишив вирок місцевого суду без зміни.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доводи касаційної скарги захисника про порушення щодо засудженого загальних засад призначення покарання, на думку колегії суддів, є непереконливими.
Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, суд обґрунтовуючи висновок щодо виду і розміру покарання ОСОБА_5 , призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі, виходив з того, що засуджений вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку лікаря нарколога не перебуває, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у лікаря психіатра, при цьому останнього разу за місяць до вчинення злочину. Крім того, судом взято до уваги, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2016 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 187 КК України, було застосовано щодо останнього примусові заходи медичного характеру.
Обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання засудженому, в ході судового розгляду не встановлено.
Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, у тому числі і ті, про які зазначає захисник у своїй скарзі, суд обґрунтовано дійшов висновку, що перевиховання засудженого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, та правильно призначив покарання, передбачене санкцією зч. 1 ст. 187 КК України.
Колегія суддів вважає, що призначене засудженому покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 і попередження нових злочинів, справедливим, та відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Таким чином, підстав вважати призначене засудженому ОСОБА_5 покарання явно несправедливим через його суворість, про що захисник вказує у своїй касаційній скарзі, не вбачається.
При розгляді апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції перевірив доводи скарги, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів з яких апеляційну скаргу залишив без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2018 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 11 грудня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3