Справа № 0308/9191/12
Провадження № 1/161/5/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 20 лютого 2019 року
Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колона Іваничівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно - технічною освітою, одруженого, не працює, інваліда III групи, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_2 , громадянки України, українки з професійно - технічною освітою, розлученої, не працює, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 органами досудового слідства обвинувачується в тому, що він, діючи з корисливих мотивів і керуючись метою збагачення, на початку 2009 року вступив в злочинну змову з громадянином Республіки Польща ОСОБА_8 та невстановленою особою на ім`я ОСОБА_9 , з якими домовився про створення стійкої злочинної групи, яка б на постійній основі займалася вербуванням, переміщенням через державний кордон України на територію Республіки Польща, передачею та отриманням молодих жінок привабливої зовнішності з метою їх сексуальної експлуатації.

Для досягнення єдиного злочинного умислу ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , невстановлена особа на ім`я ОСОБА_9 розробили загальний план вчинення злочину, згідно якого вказані особи повинні були підшуковувати на території Волинської області молодих жінок віком від 18 до 30 років привабливої зовнішності, які були матеріально незабезпеченими.

Вподальшому, як самостійно, так і за сприянням своїх знайомих, у тому числі осіб, котрі раніше ними ж були вивезені і передані в Республіці Польща для зайняття проституцією та повернулися до України, обманним шляхом, повідомляючи неправдиві відомості про вид діяльності і оплату, що виразилося в замовчуванні дійсних умов праці, характеру діяльності який полягав у наданні жінками оплатних сексуальних послуг, а навпаки, пропонуючи нібито легальну роботу прибиральниці в готелі, стриптизера в нічному клубі чи роботу на будівництві та повідомляючи вигідні умови праці і високі заробітки, а також використовуючи уразливий стан потерпілих, який був викликаний скрутним матеріальним становищем, схиляти їх до поїздки в Республіку Польща.

Отримавши згоду жінок на поїздку, з метою отримання контролю над завербованими жінками та змусити працювати їх на вигідних їм умовах, під приводом повного матеріального забезпечення проїзду до місця роботи, працевлаштування та безкоштовного проживання, схиляли жінок не брати в поїздку власних грошових коштів, чим вводили останніх в повну матеріальну залежність.

Після цього, легально переправляли їх через державний кордон України на територію Республіки Польща, де в борделі, який був завуальований під нічний клуб "Міленіум" та знаходився по вул. Гожовська, 102 у м. Костшин над Одра Республіки Польща, залучали до зайняття проституцією, що приносило значні кримінальні прибутки, які розподілялися між членами злочинного угрупування, а також створювало можливість тривалий час безкарно займатися протиправною діяльністю.

Для полегшення вчинення злочинів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , та невстановлена особа на ім`я ОСОБА_9 розподілили між собою ролі, відповідно до яких керівництво новоствореною групою та вчиненням злочинів було покладено на ОСОБА_6 , а ОСОБА_8 та невстановлена особа на ім`я ОСОБА_9 свідомо взяли на себе роль активних її членів.

В грудні 2009 року, ОСОБА_10 , отримавши від ОСОБА_7 , котру в серпні 2009 року обманним шляхом вивіз в Республіку Польща та передав ОСОБА_8 для зайняття проституцією, інформацію про те, що громадянин Республіки Польща ОСОБА_11 , котрий є власником нічного клубу "Сімона", що розташований в селі Ошінов Дольний, підшуковує молодих жінок для зайняття проституцією в його клубі, залучив останнього та ОСОБА_7 до складу керованої ним групи, яка тривалий час займалася торгівлею людьми.

Роль ОСОБА_6 як організатора та керівника злочинного угрупування полягала у вчиненні дій по підбору та залученню нових членів злочинної групи, керуванні їх діями, в координації їх дій під час вчинення злочинів, шляхом обману та обіцянок великих заробітків і вигідних умов праці вербуванні майбутніх проституток, перевезенні цих жінок на місце зустрічі та передачі власникам нічних клубів, укладанні з покупцями незаконних угод купівлі-продажу людей, розподілі отриманих доходів між учасниками вчинення злочинів, а також скоєння інших дій, спрямованих на досягнення бажаного спільного злочинного результату.

Роль ОСОБА_7 , як активного члена злочинної групи полягала у вербуванні майбутніх проституток до поїздки в Республіку Польща в нічні клуби "Сімона" та "Міленіум", у тому числі повідомляючи неправдиві відомості про вид діяльності і оплату, що виразилося в замовчуванні дійсних умов праці, характеру діяльності який полягав у наданні жінками оплатних сексуальних послуг, а навпаки, пропонуючи нібито легальну роботу не пов`язану із сексуальною експлуатацією, наданні керівнику групи ОСОБА_6 інформації про завербованих осіб, яких останній мав вивезти до вищевказаних нічних клубів для зайняття проституцією, отриманні доходів від цієї діяльності та вчиненні інших дій, спрямованих на досягнення бажаного спільного злочинного результату.

Роль ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , як членів організованої групи, полягала в укладенні усних угод купівлі-продажу людей, отриманні жінок, в організації надання ними сексуальних послуг, експлуатації їх діяльності, залучення на території Республіки Польща інших учасників злочину, які сприяли їм в забезпеченні діяльності проституток, отриманні від цього кримінальних доходів та вчиненні інших дій, спрямованих на досягнення бажаного спільного злочинного результату та забезпечення безпеки їх діяльності в Республіці Польща.

Виконуючи відведену йому роль ОСОБА_11 приблизно на початку 2010 року залучив до складу вказаного злочинного угрупування невстановлених осіб на ім`я ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , при цьому роль останніх, так як і роль невстановленої особи на ім`я ОСОБА_9 , полягала в забезпеченні діяльності проституцією жінок шляхом здійснення безпосереднього контролю за їх «роботою», слідкуванні за додержанням ними часу на який було здійснено замовлення проститутки, отриманні від клієнта винагороди за надані сексуальні послуги, передачі цих грошей ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , отриманні своєї частки прибутків від діяльності цих жінок, а також вчиненні інших дій, спрямованих на досягнення бажаного спільного злочинного результату.

Крім того, ОСОБА_6 , будучи керівником вказаного злочинного угрупування, у лютому 2010 року намагався залучити до складу очолюваної ним організованої групи ОСОБА_16 , схиливши його на початку лютого 2010 року перевезти за обумовлену грошову винагороду до Республіки Польща підшуканих ним жінок для їх послідуючої передачі ОСОБА_8 та ОСОБА_11 для сексуальної експлуатації, однак після учинення цього злочину останній не погодився здійснювати спільну злочинну діяльність із ОСОБА_6 та іншими, відмовившись увійти до складу зазначеної злочинної групи.

Провівши всі дії організаційного характеру, реалізовуючи єдиний злочинний умисел, організована група в складі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , невстановлених осіб на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_12 і Яшу, в період з лютого 2009 року по лютий 2011 року систематично займалася торгівлею людьми, отримуючи від цієї діяльності значні кримінальні прибутки.

1. Зокрема, в лютому 2009 року ОСОБА_6 , діючи в складі організованої групи, підшукав громадянку України ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , котрі перебували в скрутному матеріальному становищі та з метою його покращення виїжджали на тимчасові заробітки в Республіку Польща, обманним шляхом, повідомивши неправдиві відомості про характер майбутньої діяльності, схилив зазначених громадян до поїздки в Республіку Польща на роботу не пов`язану з сексуальною експлуатацією.

Отримавши згоду жінок на поїздку в Республіку Польща, ОСОБА_6 , створюючи сприятливі умови залучення ОСОБА_17 та ОСОБА_18 до діяльності, що полягала в наданні сексуальних послуг на вигідних йому умовах, мотивуючи, що проїзд до місця роботи, проживання та харчування буде здійснюватися за рахунок роботодавця, умовив останніх не брати із собою в поїздку будь-яких грошових коштів, чим поставив їх в повну матеріальну залежність від себе.

Реалізовуючи єдиний злочинний умисел, ОСОБА_6 , 04 лютого 2009 року належним йому автомобілем "Mercedes-Benz Sprinter", 1997 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 перемістив гр. ОСОБА_17 та ОСОБА_18 через пропускний пункт "Устилуг" державного кордону України на територію Республіки Польща, де в місті в м. Костшин над Одра передав членам очолюваної ним організованої групи ОСОБА_8 та невстановленій особі на ім`я ОСОБА_9 для сексуальної експлуатації.

Однак ОСОБА_8 та особа на ім`я ОСОБА_9 не змогли залучити останніх до зайняття проституцією, оскільки дізнавшись про дійсний характер праці, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 відмовилися надавати сексуальні послуги та під погрозами звернутися в поліцію і повідомити про дійсну діяльність ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та інших, змусили останніх повернути їх на Україну.

2. Крім того, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів і керуючись метою збагачення, в складі організованої групи, в серпні 2009 року підшукав громадянку України ОСОБА_7 для працевлаштування на території Республіки Польща в якості проститутки і обманним шляхом, повідомивши неправдиві відомості про характер майбутньої діяльності, схилив її до поїздки в Республіку Польща на роботу не пов`язану з наданням сексуальних послуг.

Отримавши згоду жінки на поїздку в Республіку Польща, ОСОБА_6 , створюючи сприятливі умови залучення ОСОБА_7 до діяльності, що полягала в наданні сексуальних послуг на вигідних їм умовах, мотивуючи, що проїзд до місця роботи, проживання та харчування буде здійснюватися за рахунок роботодавця, умовив останню не брати із собою в поїздку будь-яких грошових коштів, чим поставив її у повну матеріальну залежність від себе.

Реалізовуючи єдиний злочинний умисел ОСОБА_6 , 26 серпня 2009 року особисто, власним автомобілем "Mercedes-Benz Sprinter", 1997 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , перемістив гр. ОСОБА_7 через пропускний пункт "Устилуг" державного кордону України на територію Республіки Польща, де в м. Костшин над Одра за винагороду передав членам очолюваної ним організованої групи ОСОБА_8 та невстановленій особі на ім`я ОСОБА_9 для сексуальної експлуатації .

В свою чергу ОСОБА_8 , отримавши для сексуальної експлуатації ОСОБА_7 , використав відсутність у неї грошових коштів, змусив її займатися проституцією і забезпечив надання нею сексуальних послуг в нічному клубі "Міленіум", що розміщений по вул. Гожовська, 102, у м. Костшин над Одра Республіки Польща, а значну частину грошей отриманих від її діяльності привласнював та розподіляв між учасниками злочинного угрупування, отримуючи значні прибутки від діяльності іншої особи.

3. Крім того, ОСОБА_6 , в січні 2010 року, діючи в складі організованої групи підшукав та обманним шляхом, повідомивши неправдиву інформацію про характер та умови праці, схилив громадянку України ОСОБА_19 до поїздки в Республіку Польща на роботу не пов`язану з наданням сексуальних послуг.

Одночасно ОСОБА_6 , залучивши до складу організованої ним групи ОСОБА_7 , яка ним же була в серпні 2009 року обманним шляхом вивезена на територію Республіки Польща і передана для сексуальної експлуатації ОСОБА_20 і яка повернулась на Україну, дав їй вказівку схилити до поїздки в Республіку Польща займатися проституцією громадянку України ОСОБА_21 , котра, як йому було відомо, з метою покращення матеріального становища виїжджала на заробітки в Республіку Польща на роботу не пов`язану з наданням сексуальних послуг.

Виконуючи відведену їй роль, ОСОБА_7 , будучи обізнаною про скрутне матеріальне становище ОСОБА_21 , використовуючи її уразливий стан, схилила зазначену громадянку до поїздки в Республіку Польща для зайняття проституцією, повідомляючи при цьому завідомо неправдиву інформацію про умови праці та її високу оплату.

Отримавши згоду жінок на поїздку в Республіку Польща на вищевказану роботу, ОСОБА_6 , спільно ОСОБА_7 , діючи узгоджено між собою, замовчуючи перед ОСОБА_19 дійсні умови праці та її оплати, автомобілем "Mercedes-Benz Sprinter", 1997 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_16 , який був обізнаний про злочинні дії ОСОБА_6 , однак до складу очолюваної останнім організованої групи не входив, 03 лютого 2010 року перемістили через пропускний пункт "Устилуг" державного кордону України на територію Республіки Польща, громадян України ОСОБА_21 та ОСОБА_19 , де на виїзді з міста Костшин над Одра передали Пловяку Маріушу Аркадіушу для сексуальної експлуатації.

В свою чергу ОСОБА_11 , отримавши для сексуальної експлуатації зазначених жінок, спільно з невстановленими особами на ім`я ОСОБА_12 і ОСОБА_13 забезпечив надання ними сексуальних послуг в нічному клубі "Сімона", що розміщений в селі Ошінов Дольний Республіки Польща, а значну частину грошей отриманих від її діяльності привласнював та розподіляв між учасниками злочинного угрупування, отримуючи значні прибутки від діяльності іншої особи.

4. Крім того, в березні 2010 року ОСОБА_6 , діючи в складі організованої групи, підшукав громадян України ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , котрі були матеріально незабезпеченими і неодноразово виїжджали на тимчасові заробітки в Республіку Польща, для працевлаштування на території Республіки Польща в якості проститутки.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 узгодивши час і місце передачі вказаних осіб з ОСОБА_11 , доручив іншому члену керованої ним групи ОСОБА_7 бути присутньою під час передачі жінок гр. ОСОБА_11 і схилити їх до зайняття проституцією на вигідних їм умовах.

Реалізовуючи єдиний злочинний умисел, ОСОБА_6 , обманним шляхом, скриваючи дійсні свої наміри та умовчуючи дійсний характер майбутньої праці, схилив ОСОБА_22 та ОСОБА_23 до поїздки в Республіку Польща на роботу не пов`язану з наданням сексуальних послуг.

Отримавши згоду жінок на поїздку в Республіку Польща на вищевказану роботу, ОСОБА_6 , діючи узгоджено з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , власним автомобілем "Mercedes-Benz Sprinter", 1997 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 19 березня 2010 року перемістив через пропускний пункт "Устилуг" державного кордону України на територію Республіки Польща, громадян ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , де на виїзді з міста Костшин над Одра передав ОСОБА_11 та ОСОБА_7 для сексуальної експлуатації.

В свою чергу, ОСОБА_7 , виконуючи відведену їй роль, скриваючи дійсний характер праці, намагалась схилити ОСОБА_22 та ОСОБА_23 до зайняття проституцією, однак не змогла цього здійснити, оскільки жінки зрозумівши дійсних характер праці в категоричній формі відмовилися займатися цією діяльністю і повернулися на Україну.

5. Крім того, повторно, в липні 2010 року громадянин ОСОБА_6 , діючи в складі організованої групи, підшукав громадянку України ОСОБА_24 , котра перебувала в скрутному матеріальному становищі та з метою його покращення виїжджала на заробітки в Республіку Польща, що на його думку повинно було сприяти у її вербуванні та послідуючому продажі для сексуальної експлуатації на території вищезазначеної держави.

Використовуючи уразливий стан ОСОБА_24 , обманним шляхом, повідомивши неправдиві відомості про характер майбутньої діяльності, ОСОБА_6 запропонував їй поїхати прибиральницею в готель його знайомого ОСОБА_8 , маючи намір передати її останньому з метою сексуальної експлуатації.

Побачивши вагання прийняти його пропозицію, ОСОБА_6 , реалізовуючи єдиний злочинний умисел, щоб створити у ОСОБА_24 уявлення добропорядності своїх намірів щодо сприяння в працевлаштуванні на роботу не пов`язану з наданням сексуальних послуг, зв`язався по телефону з ОСОБА_8 і надав можливість спілкуватися ОСОБА_24 з останнім.

В свою чергу, ОСОБА_8 , виконуючи відведену йому роль, по телефону шляхом переконань та пропозицій схиляв ОСОБА_24 прийняти їх пропозицію, маючи намір залучити її до зайняття проституцією на вигідних їм умовах, чим вчинили вербування громадянки ОСОБА_24 з метою сексуальної експлуатації з використанням обману та уразливого стану особи. В подальшому гр. ОСОБА_24 , обміркувавши вищевказану пропозицію, відмовилась від поїздки до Республіки Польща.

6. Крім того, повторно, ОСОБА_6 , в жовтні 2010 року, діючи в складі організованої групи, будучи її організатором і керівником, підшукав громадянку України ОСОБА_25 , котра знаходилась в скрутному матеріальному становищі і з метою його покращення виїжджала на заробітки в Республіку Польща, що на його думку повинно було сприяти у її вербуванні та послідуючому продажі для сексуальної експлуатації на території вищезазначеної держави.

Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_6 , використовуючи уразливий стан ОСОБА_25 , а також шляхом обману, повідомляючи неправдиву інформацію про характер і умови праці, в жовтні 2010 року схилив останню до поїздки в Республіку Польща на роботу не пов`язану з наданням сексуальних послуг.

Отримавши згоду ОСОБА_25 до поїздки в Республіку Польща, ОСОБА_6 власним автомобілем "Mercedes-Benz Sprinter", 1997 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 16 жовтня 2010 року перемістив її через пропускний пункт "Устилуг" державного кордону України на територію Республіки Польща, де в місті Костшин над Одра передав членам очолюваної ним злочинної групи ОСОБА_8 та невстановленій особі на ім`я ОСОБА_9 для сексуальної експлуатації.

Останні в свою чергу, виконуючи відведену їм роль, залучили ОСОБА_25 до зайняття проституцією, а частину прибутків одержаних від її діяльності спільно з ОСОБА_6 привласнювали і розподіляли між учасниками злочину.

7. Крім того, повторно, ОСОБА_6 , в жовтні 2010 року, діючи в складі організованої групи, будучи її організатором і керівником, підшукав громадянку України ОСОБА_26 , котра знаходилась в скрутному матеріальному становищі і періодично виїжджала на тимчасові роботи в Республіку Польща, що на його думку повинно було сприяти у її вербуванні та послідуючому продажі для сексуальної експлуатації на території вищезазначеної держави.

Використовуючи уразливий стан ОСОБА_27 , ОСОБА_6 з відому ОСОБА_8 , шляхом пропозиції та умовлянь, повідомляючи неправдиві відомості про вид діяльності і оплату, що виразилося в замовчуванні дійсних умов праці, характеру діяльності який полягав у наданні жінками оплатних сексуальних послуг, а навпаки, пропонуючи нібито легальну роботу не пов`язану із сексуальною експлуатацією, схиляв останню до поїздки в Республіку Польща, маючи намір передати її ОСОБА_8 для сексуальної експлуатації в нічному клубі «Міленіум» у місті Костшин над Одра Республіки Польща.

Однак ОСОБА_26 запідозривши дійсні наміри останніх не погодилася на їх пропозицію та відмовилася виїхати до Республіки Польща.

Вказані умисні дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 органами досудового слідства кваліфіковано, як вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, які виразились у торгівлі людьми, а так само вербуванні, переміщенні, передачі людини, вчиненими з метою сексуальної експлуатації, з використанням обману та уразливого стану особи, вчиненими щодо кількох осіб, повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчиненими організованою групою.

В попередньому судовому засіданні захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_4 подали письмові клопотання про направлення даної кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 149 КК України на додаткове розслідування з підстав, передбачених ст. 246 КПК України (в редакції 1960 року), оскільки під час досудового розслідування допущені такі порушення вимог КПК України, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Своє клопотання захисник ОСОБА_5 мотивувала тим, що 02 квітня 2011 року ОСОБА_7 власноручно написала явку з повинною, де фактично визнала вину в пред`явленому їй пізніше обвинуваченні. Того ж дня та повторно 05 квітня 2011 року її допитано в якості підозрюваної, однак їй не було забезпечено право на захист. 02 квітня 2011 року та 05 квітня 2011 року в протоколах допиту підозрюваної не зазначено її відмову в участі або у залученні їй захисника. 30 червня 2011 року винесено постанову про притягнення як обвинувачену ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 149 КК України, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Крім того, визнавальні покази ОСОБА_7 надані нею за відсутності захисника та за обставин, які дають підстави підозрювати, що відмову від захисника, а так само і визнавальні показання, отримано всупереч її волі, які вподальшому можуть бути використані як докази, на підставі яких вона може бути засуджена судом.

Отже, ОСОБА_7 зазнала обмеження права на доступ до захисника, яке підірвало загальну справедливість провадження у її справі. ОСОБА_7 не роз`яснено, що в разі відсутності коштів, слідчий призначає захисника у встановленому Законом порядку, через адвокатське об`єднання, тобто безкоштовно.

Окрім того, захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в поданих клопотання вказували також на те, що 17 травня 2011 року ОСОБА_7 в межах даного провадження допитано в якості потерпілої, а пізніше слідчий в порядку ст. 26 КПК України (в редакції 1960 року) об`єднано справи, в яких ОСОБА_7 являється одночасно обвинуваченою та потерпілою. У такому ж випадку порушено право потерпілої, так як ОСОБА_7 в якості потерпілої свідчила проти особи, а саме ОСОБА_6 , яка відповідно до обвинувального висновку діяла разом з ним, тільки вже в якості обвинуваченої у складі організованої групи, створеної та очолюваної ОСОБА_6 для систематичного зайняття торгівлею людьми, а тому просили повернути кримінальну справу прокурору, в тому числі, з цих підстав на додаткове розслідування.
Заслухавши думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні клопотання захисників про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування, вважаючи, що є достатні підстави для її призначення до судового розгляду, міркування захисників, які підтримали подані ними клопотання, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 , яка в повному об`ємі підтримала письмові клопотання захисників, зазначаючи, що дійсно її не було роз`яснено право на безкоштовну правову допомогу слідчим, а прокурором на стадії направлення справи до суду не усунуто суттєвих порушень вимог КПК України, чим істотно порушено її право на захист, обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечував з приводу поданих клопотань та просив їх задовольнити, оглянувши матеріали кримінальної справи, суд приходить до висновку, що клопотання захисників підставне та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України (в редакції 1960 року) завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

У відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст. 237 КПК України (в редакції 1960 року) у справі, що надійшла від прокурора, суддя з`ясовує щодо кожного з обвинувачених такі питання, зокрема, чи не було допущено під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства таких порушень вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.
Згідно до вимог ст. 246 КПК України (в редакції 1960 року) при попередньому розгляді справи суддя з власної ініціативи чи за клопотанням прокурора, обвинуваченого, його захисника чи законного представника, потерпілого, позивача, відповідача або їх представників своєю постановою повертає справу на додаткове розслідування у випадках, коли під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства були допущені такі порушення вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.
Положеннями ст.ст. 59, 63 Конституції України закріплено право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та право підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного на захист.
Відповідно до абз. "с" ч. 3 п. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права, в тому числі, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.
При цьому, ст. 21 КПК України (в редакції 1960 року) визначає, що підозрюваному, обвинуваченому і підсудному забезпечується право на захист, особа, яка провадить дізнання, слідчий, прокурор, суддя і суд зобов`язані до першого допиту підозрюваного, обвинуваченого і підсудного роз`ясняти їм право мати захисника і скласти про це протокол, а також надати підозрюваному, обвинуваченому і підсудному можливість захищатися встановленими законом засобами від пред`явленого обвинувачення та забезпечити охорону їх особистих і майнових прав.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 8 "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві" забезпечення підозрюваному, обвинуваченому, підсудному, засудженому і виправданому права на захист відповідно до положень ст. 59, ч. 2 ст. 63 і п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України (254к/96-ВР) й чинного кримінально-процесуального законодавства є однією з основних засад судочинства, важливою гарантією об`єктивного розгляду справи та запобігання притягненню до кримінальної відповідальності невинуватих осіб. Судам необхідно додержувати вимог статей 21 і 22 Кримінально-процесуального кодексу України (1001-05) (далі - КПК), відповідно до яких особа, що провадить дізнання, слідчий, прокурор, суддя, суд повинні надати підозрюваному, обвинуваченому, підсудному можливість захищатися встановленими законом засобами від пред`явленого обвинувачення і не вправі перекладати на нього обов`язок доведення своєї невинуватості у вчиненні злочину. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 370 КПК (1003-05) істотне порушення чинного законодавства, яке регламентує право на захист, у передбачених законом випадках тягне скасування судових рішень. Зокрема, вони підлягають обов`язковому скасуванню тоді, коли таке порушення позбавило чи обмежило підозрюваного, обвинуваченого, підсудного або їх захисників у здійсненні цього права і перешкодило чи могло перешкодити суду всебічно, повно та об`єктивно розглянути справу і постановити законне й обґрунтоване судове рішення.
У відповідності до вимог п. 9 цієї ж постанови, при попередньому розгляді справи суддя зобов`язаний перевірити, чи забезпечили органи дізнання, досудового слідства реалізацію права обвинуваченого на захист. Встановивши, що право на захист було порушено і що це унеможливлює подальше провадження у справі, суддя має повернути її на додаткове розслідування.
Разом з цим, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 2 "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування" роз`яснено, що питання про те, чи перешкоджає порушення закону, допущене під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства, її призначенню до судового розгляду, вирішується залежно від того, наскільки істотним воно було, до ущемлення яких прав та інтересів учасників процесу воно призвело і чи є можливість поновити ці права й інтереси. Кримінальна справа у будь-якому разі не може бути призначена до судового розгляду, якщо: вона не була порушена або порушена некомпетентною особою; її розслідування провадила не уповноважена на те особа чи особа, яка підлягала відводу; було порушено вимоги КПК (1001-05, 1002-05, 1003-05) про обов`язковість пред`явлення обвинувачення і матеріалів розслідування для ознайомлення; при провадженні дізнання чи досудового слідства було порушено право обвинуваченого на захист або право користуватися рідною мовою чи мовою, якою він володіє, і допомогою перекладача. Допущені при вчиненні окремих слідчих чи процесуальних дій порушення закону, що призвели до ущемлення прав та інтересів учасників процесу, поновити які неможливо, не можуть бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування. За наявності відповідних підстав такі порушення мають тягти визнання доказів недопустимими. Не може бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування і недодержання прокурором вимог статей 228-232 КПК (1002-05) (якщо для усунення допущених порушень не потрібно проводити слідчі дії). У таких випадках відповідно до ст. 249-1 КПК (1003-05) суддя повертає справу прокурору для усунення недоліків.

В п. 262 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", зазначено, що "право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником…, є однією з основних ознак справедливого судового розгляду".
Також у п. 89 рішення ЄСПЛ від 13 лютого 2001 року у справі "Кромбах проти Франції" вказано, що "хоча право кожної особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист адвокатом не є абсолютним, воно становить одну з головних підвалин справедливого судового розгляду".
У рішенні ЄСПЛ у справі "Чопенко проти України" від 15 січня 2015 року в п.п. 48, 49 зазначено, що суд нагадує, що навіть якщо першочерговою метою статті 6 Конвенції у тому, що стосується кримінального провадження, є забезпечення справедливого розгляду "судом", уповноваженим встановлювати обґрунтованість "будь-якого висунутого ... кримінального обвинувачення", це не означає, що стаття не застосовується до досудового провадження. Отже, стаття 6 Конвенції - особливо її пункт 3 - може застосовуватися ще до того, як справу передано до суду, якщо та тільки тією мірою, якою справедливість суду може бути підірвана початковим недотриманням її положень. Суд також нагадує, що гарантії підпункту "с" пункту 3 статті 6 Конвенції є конкретними аспектами права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у пункті 1 цього положення, які повинні враховуватися у будь-якій оцінці справедливості провадження. Крім того, першочерговим завданням Суду за пунктом 1 статті 6 Конвенції є оцінка загальної справедливості кримінального провадження. Суд зазначає, що хоча право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективну юридичну допомогу захисника, який, у разі необхідності, призначається офіційно, не є абсолютним, воно є однією з основних ознак справедливого судового розгляду. Як правило, доступ до захисника має надаватися з першого допиту підозрюваного працівниками міліції, за винятком випадків, коли за конкретних обставин відповідної справи продемонстровано, що існують вагомі підстави для обмеження такого права. Право на захист як таке буде непоправно порушено, якщо визнавальні покази, отримані від особи під час допиту правоохоронними органами за відсутності захисника, використовуватимуться з метою її засудження.
У п. 64 рішення ЄСПЛ від 12 січня 2012 року у справі "Довженко проти України", суд звертає увагу на те що "….враховуючи серйозність обвинувачень, висунутих проти заявника, і суворість покарання, інтереси правосуддя вимагали надання заявнику юридичної допомоги".
Потрібно зазначити, що в КПК України (в редакції 2012 року) закріплено нову вимогу (ч. 1 ст. 52) про обов`язкову участь захисника у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного, що може свідчити про гуманність, ефективність та справедливість кримінального провадження, забезпечення дотримання балансу інтересів окремого громадянина і суспільства в цілому.
Разом з цим, доводи захисників щодо неможливості перебування в одному й тому ж провадженні в статусі обвинуваченої та потерпілої ОСОБА_7 , суд не бере до уваги, оскільки вимогами КПК України (в редакції 1960 року) не передбачено будь-яких заборон з приводу наданих статусів, водночас, такі твердження, підлягають перевірці в судовому розгляді.
Однак, вивчення обвинувального висновку, який складено старшим слідчим СУ УМВС України у Волинській області ОСОБА_28 та вподальшому затвердженого заступником прокурора Волинської області ОСОБА_29 вищевказаних вимог КПК України (в редакції 1960 року) та рекомендацій постанов Пленуму Верховного Суду України з приводу застосування законодавства не дотримано та не враховано, допущених суттєвих порушень вимог кримінально-процесуального законодавства прокурором не усунуто.

Так, під час проведення старшим слідчим досудового слідства та при затвердженні прокурором обвинувального висновку допущено суттєві порушення вимог Закону, оскільки, ОСОБА_7 під час усього досудового розслідування, в тому числі, з моменту підозри в особливо тяжкому злочині, проведення слідчих та інших процесуальних дій, не забезпечено право на захист та не належно роз`яснено право на безкоштовну правову допомогу, у випадку відсутності в останньої коштів, як і не вирішено питання про залучення їй захисника під час досудового розслідування слідчим враховуючи серйозність обвинувачень, висунутих проти неї, і суворість покарання, а також інтереси правосуддя. При цьому, свої визнавальні покази остання надавала правоохоронним органам за відсутності захисника, які вподальшому могли бути використані з метою її засудження.
Таким чином, дані обставини унеможливлюють судовий розгляд та вказують на позбавлення ОСОБА_7 права на захист, тобто використовувати юридичну (правничу) допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно.
Враховуючи вищевикладене, оскільки під час досудового розслідування допущено такі істотні порушення вимог КПК України (в редакції 1960 року), без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду, тому кримінальну справу слід повернути прокурору на додаткове розслідування, у зв`язку з чим клопотання захисників підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 237, 246 КПК України (в редакції 1960 року), суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнити частково, а кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України повернути прокурору Волинської області на додаткове розслідування.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити попередній підписку про невиїзд.

На постанову може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суд протягом семи діб з моменту її проголошення через Луцький міськрайонний суду.

Суддя: /підпис/
Згідно з оригіналом:

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1