Справа№ 640/2063/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про закриття кримінального провадження
26.11.2018
Київський районний суд м. Харкова:
головуючий - суддя ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 29.08.2015 приблизно о 21 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «Деу Ланос» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому рухався зі швидкістю 80-90 км/год по Бєлгородському шосе зі сторони вул. Деревянко та в напрямку пр. Жуковського у м. Харкові.
Під час руху по Бєлгородському шосе у м. Харкові, ОСОБА_4 не переконавшись у безпеці, почав перестроюватись на іншу смугу руху, а саме в праву смугу в попутному для нього напрямку, чим порушив вимоги п. 10.1 та п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, згідно з якими:
-10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
- 2.9. Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
та допустив зіткнення з автобусом «IVAN» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 .
Внаслідок дорожньо-транспортної події згідно висновку судово-медичної експертизи №1338-А/15 від 21.01.2016 пасажиру автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_8 спричинені наступні тілесні ушкодження: закритий нестабільний ускладнений компресійний перелом тіла 12-ого грудного хребця 2-3 ступеня з наявністю перелому суглобового відростка справа, вивиху 11-ого грудного хребця з наявністю посттравматичної кифотичної деформації на рівні пошкодження; перелом 12-ого ребра з ліва по паравертибральній лінії, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Порушення вимог правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_4 , виразилось у тому, що він керуючи автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, перед початком перестроювання не переконався, що це буде безпечним та допустив зіткнення з автобусом «IVAN», що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №1118/15 від 12.01.2016 невідповідність дій водія вимогам п. 10.1 Правил дорожнього року України з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. Вину у вчиненні інкримінованого злочину за ч. 1 ст. 286 КК України визнав в повному обсязі.
Захисник обвинуваченого клопотання ОСОБА_4 підтримав, зазначив, що злочин було вчинено 29.08.2015 року, цей злочин є злочином невеликої тяжкості, тому згідно з ч. 1 ст. 49 КК України строк давності становить 3 роки. Переривання строку давності не було, оскільки ОСОБА_4 останній злочин за ст. 128 КК було вчинено 03.12.2015 року, який за ступенем тяжкості є злочином невеликої тяжкості, а тому в силу ч. 3 ст. 49 КК не тягне переривання строків давності. Думку прокурора щодо залишення цивільного позову без розгляду підтримав.
Прокурор клопотання обвинуваченого підтримав, оскільки наявні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, при цьому цивільний позов потерпілого підлягає залишенню без розгляду.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував, просив ухвали обвинувальний вирок та задовольнити цивільний позов потерпілого.
Суд, вислухавши клопотання, думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, за умови, що обвинувачений не заперечує проти його звільнення від кримінальної відповідальності.
Якщо кримінальне провадження надійшло до суду з обвинувальним актом, а сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч.4 ст. 286 КПК України).
Правилами ч. 3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Однією з підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є закінчення установлених ст. 49 КК України строків давності.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Згідно зі ст. 12 КК України вказаний злочин відносить до злочину невеликої тяжкості.
Злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , було вчинено 29.08.2015 року.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
З дня вчинення злочину (29.08.2015), у якому обвинувачується ОСОБА_4 , на час заявлення обвинуваченим цього клопотання (25.11.2018) - минуло більше трьох років.
Згідно з ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.
Як вбачається з матеріалів справи, Вироком Московського районного суду м. Харкова від 11.07.2016 року ОСОБА_4 засудженого за злочин, передбачений ст. 128 КК України (необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження), який ним вчинений 03.12.2015 року, до 1 року обмеження волі зі звільненням від відбування покарання строком на 1 рік на підставі ст. 75 КК України.
Санкція ст. 128 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до двох років.
Отже, згідно зі ст. 12 КК України вказаний злочин відноситься до злочину невеликої тяжкості.
Враховуючи положення ч. 3 ст. 49 КК України та вчинення ОСОБА_4 03.12.2015 року злочину невеликої тяжкості, то перебіг давності щодо вчиненого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, НЕ переривається.
Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду.
Відомості та докази щодо ухилення ОСОБА_4 від досудового слідства або суду - відсутні.
Наслідки звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття провадження на цій підставі обвинуваченому роз`яснені, роз`яснено, що кримінальне провадження відносно нього закривається з нереабілітуючих підстав. Обвинувачений наполягав на задоволенні його клопотання.
Таким чином, наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК, а кримінальне провадження щодо нього підлягає закриттю.
Також суд враховує, що положення зазначеної статті кримінального закону носить імперативний характер, а тому закриття справи з цих підстав, при наявності відповідних умов і клопотання обвинуваченого є обов`язком суду та безумовною підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Сплив імперативно встановлених кримінальним законом строків припиняє наявні між державою і обвинуваченою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює притягнення особи до кримінальної відповідальності. При цьому, клопотання обвинуваченим в суді першої інстанції може бути заявлено (за наявності умов) на будь-якій стадії судового розгляду до ухвалення вироку, а також може бути заявлено в суді апеляційної інстанції.
З вище викладеного вбачається, що сама по собі незгода представника потерпілого з клопотанням обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України не є підставою (умовою) для НЕ звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.
Згідно зі ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Отже, зазначене положення кримінального процесуального закону не надає суду можливості вирішити питання стосовно цивільного позову при вирішенні питання щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимога цивільного позивача про відшкодування шкоди у цьому разі може бути вирішена в порядку цивільного судочинства.
Роз`яснити потерпілому право звернутися з позовом в порядку цивільного судочинства.
Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи, що обвинувальний вирок відносно обвинуваченого не ухвалювався, то підстави для стягнення з обвинуваченого на користь Держави витрати на автотехнічну експертизу у сумі 736,56 грн. відсутні.
Речові докази у справі відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
На підставі ст.ст. 284, 350, 372 КПК України, 49 КК України, суд, -
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності задовольнити.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_4 та СК «Альфа Гарнт» матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.
Роз`яснити ОСОБА_8 право на звернення із зазначеним позовом в порядку цивільного судочинства.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Речові докази у справі відсутні.
Судові витрати стягненню обвинуваченого на користь Держави не підлягають.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 7-ми діб з моменту проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.