Справа № 136/807/19
УХВАЛА
іменем України
02 травня 2019 року м. Липовець

Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 на постанову про відмову в задоволенні клопотання щодо проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000084 від 16.03.2018, -
ВСТАНОВИВ:
Захисник адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду із вищевказаною скаргою до суду, мотивуючи тим, що у провадженні СВ Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області знаходиться кримінальне провадження, внесеного до ЄРДР за №0000084 від 16.03.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.191 ч.2, ч.3, 263 ч.1, 366 ч.1 КК України. 29.03.2019 ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру у інкримінованих вище кримінальних правопорушеннях. З метою повного, всебічного та об`єктивного проведення досудового розслідування було подане клопотання про виклик та допит свідків. 29.03.2019 постановою заступника начальника СВ Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні клопотання. Оскаржувана постанова мотивована тим, що клопотання подане передчасно та не є вмотивоване, підозрюваний з матеріалами не знайомився, на телефоні дзвінки підозрюваний та його захисник не відповідають. Також в оскаржуваній постанові, слідчий вказує на те, що в клопотанні не зазначено конкретних обставин, які зможуть повідомити свідки та не вказано по яких інкримінованих злочинах їх слід допитувати. Захисник вважає, що такі висновки слідчого є помилковими, не ґрунтуються на вимогах закону, слідчим допущено порушення змагальності в доказуванні, так як перешкода допитати вказаних осіб ставить в нерівне становище підозрюваного в доведені своєї невинуватості в інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тому оскаржувана постанова є невмотивованою, незаконною та такою що підлягає скасуванню.
В судовому засіданні підозрюваний та його захисник скаргу підтримали з підстав, що у ній наведено, просили її задовольнити.
Слідчий просив суд в задоволенні скарги відмовити, вказуючи, що він під час винесення оскаржуваної постанови діяв в рамках правового поля.
Слідчий суддя, вислухавши учасників кримінального провадження, вивчивши та дослідивши матеріали, що додані до скарги, дійшов висновку про таке.
У частині третій статті 42 КПК визначено перелік процесуальних прав підозрюваного, обвинуваченого, які в сукупності надають їм можливість здійснювати захист від підозри, обвинувачення. Зазначений перелік не є вичерпним, що випливає зі змісту частини п`ятої зазначеної статті, де йдеться про те, що підозрюваний, обвинувачений мають також інші процесуальні права, передбачені КПК.

Одним з гарантованих КПК процесуальних прав підозрюваного, обвинуваченого є право ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 221 цього Кодексу.

У той же час, відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно із ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального правопорушення, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно принципу публічності, закріпленого в ст.25 КПК України, слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Згідно з ч.3 ст.93КПК України сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до ч. 6 ст..223 КПК України слідча дія, що здійснюється за клопотанням сторони захисту, проводиться за участю особи, яка її ініціювала та (або) її захисника, під час проведення такої слідчої дії присутні особи, що її ініціювали, що мають право ставити питання, висловлювати свої пропозиції, зауваження та заперечення щодо порядку ведення відповідної слідчої дії.
Принципом кримінального процесу є змагальність сторін, яка передбачає рівні права на збирання та подання до суду доказів.
Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає, що право підозрюваного на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження є його безумовним правом та не може ставитись в залежність від принципу змагальності кримінального провадження, відповідно до якого сторона захисту має право ініціювати проведення слідчих (розшукових) дій, здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Слідчим суддею встановлено, що підставою для відмови в задоволенні клопотання про виклик та допит свідків послугувало не ознайомлення підозрюваного та його захисника із матеріалами кримінального провадження, отож слідчий суддя вважає такі обґрунтування незаконні.
У той же час в оскаржуваній постанові, слідчий вказує на те, що в клопотанні не зазначено конкретних обставин, які зможуть повідомити свідки та не вказано по яких інкримінованих злочинів їх слід допитувати.
Однак такі висновки слідчого є помилковими, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки обвинувачений має право вимагати виклику і допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення з метою доведення своєї не винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень у вчиненні яких він підозрюється.
Слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети. Зазначення в клопотанні про допит свідків їх місця роботи надавало достатні підстави вважати, що їм можуть бути відомі відомості, що стосуються кримінального провадження.
Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого є незаконною, отож підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя , -
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу задовольнити.
Скасувати постанову про відмову в задоволенні клопотання про виклик та допит свідків від 29.03.2019.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя ОСОБА_1