У Х В А Л А

м. Фастів Київська область 08 лютого 2019 року

Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,
з участю серетаря ОСОБА_2 ,

за участю скаржника ОСОБА_3 ,

за участю представника скаржника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Фастівського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0001101 від 01.08.2016 року,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 звернулася до суду з скаргою на постанову старшого слідчого СВ Фастівського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0001101 від 12.06.2016 року посилаючись на те, що в провадженні Фастівського відділку поліції перебувало дане кримінальне провадження, відомості за яким, було внесено за її заявою. В ході слідства жодних слідчих дій, які були направлені на встановлення очевидців та свідків вказаної події, встановлення дати та часу події не було проведено. Не проведено і експертизи ОСОБА_6 , не надано правової оцінки його діям. Вважає винесена постанова про закриття кримінального провадження від 01.08.2016 року не може відповідати принципу всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, а тому просить її скасувати.

В судовому засіданні скаржник доводи, викладені в скарзі підтримала та просила вимоги скарги задовольнити.

Представни скаржника вимоги скарги підтримала та просила її задовільнити і скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження і продовжити судове слідство в даному кримінальному провадженні.

Прокурор та слідчий до суду не зявилися причини їх неявки слідчому судді не відомі, В силу ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора, рішення дії, чи бездіяльність яких оскаржується не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, представника скаржника про наявність підстав для задоволення скарги, дослідивши матеріали скарги, кримінального провадження №0001101 від 12.06.2016 року прихожу до наступного.

Відповідно до норм ст.303 КПК України законодавець передбачив виключний перелік рішень та дій слідчого і прокурора, які можуть бути оскарженні на стадії досудового розслідування в тому числі і рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Скаржник є заявником у вищевказаному кримінальному провадженні, тобто належним носієм права на оскарження постанови слідчого про закриття вказаного кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Постановою старшого слідчого Фастівського відділення поліції Васильківського відділу Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 від 01.08.2016 року закрито кримінальне провадження №0001101 від 12.06.2016 року. Слідчий суддя, визнає пропущений строк звернення до суду зі скаргою на цю постанову таким, що пропущений з поважних причин, оскільки вказану постанову скаржник отримала 14.01.2019 року.

З матеріалів кримінального провадження №0001101 від 12.06.2016 року вбачається, що дане кримінальне провадження перебувало у проваджені СВ Фастівського відділення поліції Васильківського відділу ГУ НП в Київській області. Відомості до ЄРДР були внесені на підставі заяви ОСОБА_3 , правова кваліфікація за ч.2 ст.156 КК України.

За результатами досудового розслідування 01 серпня 2016 року старшим слідчим СВ Фастівського відділення поліції Васильківського відділу ГУ НП в Київській області. ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення ч.2 ст.156 КК України.

З оскаржуваної постанови вбачається, що в ході проведення досудового розслідування слідчим встановлено, що 11.05.2016 року до ЧЧ Фастівського ВП ВП ГУНП в Київській області надійшла заява ОСОБА_3 , щодо вчинення, на її думку, неправомірних дій ОСОБА_6 , які виразилися у фотографувані неповнолітньої доньки ОСОБА_7 .

В ході досудового розслідування була проведена психологічна робота з малолітньою ОСОБА_8 та отримано професійний висновок, згідно якого дитина є обєктом деструктивних комунікацій між батьками. Щодо сексуального насильства то з психологічних засад дитина дійсно підпадає під цю категорію.

Також, в ході досудового розслідування була допитана як свідок ОСОБА_3 .

В обгрунтування підстави закриття кримінального провадження слідчим зазначено, що під час проведення досудового розслідування встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення ч.2 ст.156 КК України.

Однак, з постанови не вбачається, на підставі яких саме доказів слідчим було зроблено такий висновок і які слідчі дії проведено для встановлення вказаних обставин.

Слідчий в постанові зазначив лише описову частину обєктивної та Субєктивної сторони статті 156 КК України без оцінки та взаємозвязку з вказаною заявником подією.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів , а також у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні пдлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч.2 ст.91 КПК України доказування підлягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ст.284 КПК України передбачено підстави до закриття кримінального провадження.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Постанова прокурора та слідчого про закриття провадження у кримінальній справі повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Законність закриття провадження та відповідного рішення (постанови) буде зумовлюватися тим, що воно:

винесене компетентним органом чи особою своєчасно,

йому передувало проведення здійснених відповідно до закону процесуальних дій, які призвели до встановлення обставин, за наявності яких може бути винесено це рішення;

правильно застосовано кримінальний закон України

рішення має своїм вираженням установлену законом процесуальну форму й містить необхідні реквізити.

За сенсом ч.5 ст.110 КПК України обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами до закриття розслідування та наведення необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Як вбачається з вищезазначеної постанови про закриття кримінального провадження слідчий послався, що під час проведення досудового розслідування встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення ч.2 ст.156 КК України, однак не обгрунтував на підставі яких зібраних в ході досудового розслідування доказах були зроблені такі висновки, а також, необгрунтовано про відсутність необхідності проведення інших слідчих дій (допит ОСОБА_6 , встановлення та допит інших свідків даної події і т.д.).

Таким чином, висновки слідчого про закриття кримінального провадження ґрунтуються на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, а постанова про закриття кримінального провадження винесено передчасно.

Керуючись ст.303,306,307,309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скасувати Постанову старшого слідчого СВ Фастівського ВП ГУНП України в Київській області ОСОБА_5 від 01.08.2018 року про закриття кримінального провадження № 0001101 від 12.06.2016 року.

Ухвала в порядку ст.309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1