Житомирський апеляційний суд
Справа №296/112/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 18 січня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Завод, Пулинського району Житомирської області, громадянина України, працюючого на посаді лісничого Новозаводівського лісництва ДП «Житомирське лісове господарство» Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строком на два місяці з дня винесення ухвали з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України,-
в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 задовольнити та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою без повного та всебічного дослідження обстави справи. Зазначає, що постановляючи ухвалу слідчий суддя належним чином не врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також належним чином не обґрунтував неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Вказує, що застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти спробам незаконно впливати на потерпілих, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження № 0000112.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в ході розслідування даного кримінального провадження встановлено, що наказом начальника ДП «Житомирське лісове господарство» № 222-к від 08.10.2013 року ОСОБА_8 прийнято на посаду лісничого Новозаводського лісництва з 08 жовтня 2013 року, на якого покладені правозастосовні функції та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» він є працівником правоохоронного органу.

Згідно п.2.1 Посадової інструкції лісничого, затвердженої директором ДП «Житомирський лісгосп» від 01 червня 2012 року, лісничий здійснює керівництво виробничо-господарською діяльністю лісництва; п.2.4 організовує виконання лісокультурних, лісомеліоративних, гідроліомеліоративних та інших лісогосподарських робіт, протипожежних профілактичних заходів, заходів з охорони лісів від самовільних рубок, робіт із захисту лісів від шкідників і хвороб, робіт з лісонасінєвої справи, побічних лісових користувань, підсобного сільського господарства, відведення лісосік та відпуску лісопродукції; п.2.9 координує роботу старших майстрів лісу лісогосподарських дільниць та інших служб лісництва; п. 2.10 здійснює добір кадрів працівників, їх розстановку та доцільне використання; п.2.17 виступає представником за дорученням керівника підприємства в судових органах у справах про лісо порушення та лісові пожежі; п.2.20 складає протоколи (акти) про лісопорушення. порушення правил полювання та пожежної безпеки в лісах тощо.

Таким чином, лісничий виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції і відповідно до п. 1 примітки ст. 364 КК України є службовою особою даної установи.

Згідно п.1.4 посадової інструкції лісничого, лісничий у своїй діяльності керується чинним законодавством України, наказами, розпорядженнями та інструкціями підприємства і відповідних галузевих міністерств та відомств, посадовою інструкцією та іншими нормативними документами, затвердженими у встановленому порядку.

Відповідно до п.1.5 посадової інструкції лісничого, лісничий повинен знати: діючі закони, постанови, укази, розпорядження, розпорядження, накази, нормативні та інші керівні документи, що визначають напрями розвитку галузі і народного господарства, стосуються діяльності підприємства, лісництва та виконання покладених обов`язків: вимоги ДСТУ, ТУ, договорів та контрактів щодо лісопродукції, що виготовляється та відвантажується.

Так, у лютому 2018 року в лісничого Новозаводського лісництва ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах власника пилорами в с. Новий Завод Пулинського району Житомирської області ОСОБА_10 дій, з використанням наданого йому службового становища.

Реалізуючи указаний злочинний умисел, 27.02.2018 року о 8 год. 48 хв. лісничий ОСОБА_8 зателефонував на мобільний телефон раніше знайомого йому власника пилорами в с. Новий Завод Пулинського району Житомирської області ОСОБА_10 , та в ході телефонної розмови, достовірно знаючи, що будь-яких офіційних договорів про надання послуг (виконання робіт) Новозаводському лісництву з розробки лісосік, лісокультурних робіт та лісозахисних заходів між ОСОБА_11 та ДП «Житомирське лісове господарство» не укладалося, надав ОСОБА_12 усний дозвіл на здійснення ним лісозаготівельних робіт на території Новозаводського лісництва, що розташоване у Пулинському районі Житомирської області.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище, керуючись корисними мотивами, діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою незаконного збагачення шляхом отримання неправомірної вигоди, у ході телефонної розмови 15.03.2018р. із приватним підприємцем ОСОБА_11 повідомив останньому про необхідність зустрічі, в ході чого ОСОБА_8 та ОСОБА_13 домовились про зустріч 16.03.2018р. у приміщенні Новозаводського лісництва ДП «Житомирське лісове господарство».

Під час зустрічі з ОСОБА_11 , що відбулась 16.03.2018р. в приміщенні Новозаводського лісництва, лісничий ОСОБА_8 , діючи всупереч інтересам служби, використовуючи надані йому повноваження та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_10 , знаходячись у своєму службовому кабінеті адміністративного приміщення Новозаводського лісництва, що знаходиться в с. Новий Завод, Пулинського району, Житомирської області вул. Шевченка, о 09 годині 16 хвилин одержав неправомірну вигоду від ОСОБА_10 в сумі 15 тис. грн. за безперешкодне здійснення ОСОБА_11 лісозаготівельних робіт на території Новозаводського лісництва ДП «Житомирське лісове господарство» ЖОУЛМГ.

З огляду на викладене, ОСОБА_8 підозрюється в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, і 21 грудня 2018 року в рамках даного кримінального провадження, з дотриманням вимог ст.ст. 276, 277 КПК України, йому було оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України.

Окрім того, слідчий вказує про наявність ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчій суддя виходив з того, що слідчим провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 25.10.2017 року, за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.368 КК України. ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, проте, органом досудового розслідування не наведено переконливих доводів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Крім того, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, раніше не судимий та наміру переховуватися не має, як запевнив захисник.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора ОСОБА_6 в підтримання апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України. Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого.

Також, слідчий суддя встановив відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Оскільки доводи слідчого про наявність зазначених в клопотанні ризиків не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду клопотання.

Крім того, під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що прокурором та слідчим не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_8 .
На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт буде достатнім.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в судовому засіданні місцевого суду не доведено, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, є недостатнім.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості. Разом з тим, останній раніше не судимий, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки. В засіданні апеляційного суду встановлено, що на даний час підозрюваний ОСОБА_8 відсторонений від посади. Крім того, апеляційним судом враховано, що дані про зазначене кримінальне провадження внесені до ЄРДР 25.10.2017 року, прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 04.01.2019 року і на протязі зазначеного часу підозрюваний не залишав своє місце проживання та не перешкоджав досудовому розслідуванню, що також свідчить про можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.
Таким чином, враховуючи п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою та при цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що обраний слідчим суддею запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 .
Доводи апелянта про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Також, згідно пояснень прокурора в апеляційному суді обраний запобіжний захід підозрюваним ОСОБА_8 не порушується.
Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують висновків слідчого судді щодо обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною та обгрунтованою, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 18 січня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строком на два місяці з дня винесення ухвали з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: