ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/9061/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/142/19 Суддя доповідач ОСОБА_2
№ 11-сс/818/153/19
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6
представника власника майна
- ОСОБА_7 ,
власників майна - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційними скаргами ОСОБА_8 , представника ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.01.2019 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002247 від 11.09.2018, -

в с т а н о в и л а:
27.12.2018 старший слідчий першого СВ СУ прокуратури Харківської області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю прокуратури Харківської області ОСОБА_12 , про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення 20.12.2018 обшуків за адресами: АДРЕСА_1 , каб. № 8 за місцем службового кабінету судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_8 ; Харківська область, Харківський район, с. Покотилівка, вул. Шекспіра, 43 за місцем фактичного мешкання судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_8 ; АДРЕСА_2 за місцем фактичного мешкання адвоката ОСОБА_9 .
В обґрунтування клопотання старший слідчий вказує, що у провадженні прокуратури Харківської області перебувають матеріали досудового розслідування № 0002247 від 11.09.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 369-2, частиною1 статті 375 КК України, за фактом вимагання та одержання особою неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення іншою особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а також за фактом постановлення суддею завідомо неправосудного рішення.
В ході досудового розслідування встановлено, що адвокат ОСОБА_9 вимагає у ОСОБА_13 неправомірну вигоду за прийняття рішення суддею Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_8 .
Під час досудового розслідування на підставі ухвал Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.12.2018 слідчими було проведено обшуки за місцем службового кабінету судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_8 , а саме кабінету № 8, а також за місцем фактичного мешкання судді та за місцем фактичного мешкання адвоката ОСОБА_9 .
За результатами вищезазначених обшуків складено протоколи від 20.12.2018, відповідно до яких було вилучено майно, перелік якого вказаний в протоколах обшуків.
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що вилучені речі та документи можуть бути використано як доказ у кримінальному провадженні, з метою збереження речових доказів для проведення ряду судових експертиз слідчий просив накласти арешт на майно.
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.01.2019 клопотання старшого слідчого СВ СУ прокуратури Харківської області ОСОБА_11 про арешт майна задоволено.

Накладено арешт на майно, вилучене 20.12.2018 під час проведення обшуків за адресами:

- Харківська область, Харківській район, с. Покотилівка, вул. Сковороди, 18, каб. № 8 за місцем службового кабінету судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_8 , а саме: 1) чернетки документів, що стосуються кримінального провадження №00000127 від 21.02.2018 за підозрою ОСОБА_13 , а саме чернетки резолютивних частин ухвал на 4 арк., чернетки частини невстановленого документу на 5 арк.; 2) 2 купюри номіналом по 100 доларів США, які мають наступні серійні номери: DB38276984A, DK07076959*; 3) візитка адвоката ОСОБА_9 , чорного кольору у кількості 1 шт.; 4) жорсткий диск HITACHI S/n: FR0WMM9K, FW: 50F, CHS: 16383/16/63, p/n: 0F10381 у кількості 1 шт.; 5) мобільний телефон SAMSUNG номер моделі SM-A320F, серійний номер НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ) чорного кольору у кількості 1 шт.; 6) 1 аркуш бумаги із написом паролю для доступу до мобільного телефону SAMSUNG номер моделі SM-A320F, серійний номер НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 , НОМЕР_3 );
- АДРЕСА_3 за місцем фактичного мешкання судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_8 , а саме: 1) ноутбук HP 15-d053sr, serial №5CB4071428; 2) грошові кошти, а саме, долари США номіналом по 50 доларів - 2 купюри (з зазначенням номерів купюр), та грошові кошти, а саме, долари США номіналом по 100 доларів у кількості 62 купюри (з зазначенням номерів купюр) на загальну суму 6300 доларів США; 3) грошові кошти в сумі 500 доларів США номіналом по 100 доларів (з зазначенням номерів купюр);
- АДРЕСА_2 за місцем фактичного мешкання адвоката ОСОБА_9 , а саме: 1) копії документів (згідно переліку в абз. 4 клопотання старшого слідчого); 2) мобільний телефон Samsung DUOS, IMEI: НОМЕР_4 , IMEI: НОМЕР_5 з сім- карткою МТС номеру НОМЕР_6 .
Не погодившись з ухвалою слідчого судді власник майна ОСОБА_8 та представник власника майна ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

Власник майна ОСОБА_8 просила скасувати ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.01.2019, відмовити у задоволенні клопотання слідчого першого СВ СУ прокуратури Харківської області ОСОБА_11 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002247 від 11.09.2018.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що при винесенні оскаржуваної ухвали слідчим суддею не було звернута увага на те, що прокурором фактично був пропущений строк для звернення до суду з клопотанням про арешт майна після повернення його для дооформлення. До повторного свого клопотання ані прокурором, ані слідчим не було додано клопотання про поновлення строків з вказівкою поважних причин пропуску строку для звернення.

Крім того, після подання клопотання слідчого (22.12.2018), навіть з урахуванням подання клопотання з начебто усуненими недоліками (27.12.2018), пройшло набагато більше, ніж 72 години, визначених частиною 6 статті 173 КПК України,

Крім цього, до клопотання не додані докази належності ОСОБА_8 вилученого під час обшуку майна та тимчасово вилученого майна.

Зокрема, під час обшуку було виявлені та вилучені працівниками прокуратури та СБУ кошти в сумі 6 300 доларів США, які належать її батькам ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які вони отримали у жовтні 2013 року від продажу належних кожному з них часток в квартирі АДРЕСА_4 . До літа 2018 року ці кошти батьки зберігали за місцем їх реєстрації: АДРЕСА_5 . Влітку 2018 року батьки перевезли кошти за її місцем мешкання та зберігались в книзі-сейфі. Доступу до цих коштів вона не мала, оскільки в неї були відсутні ключі від сейфу, що підтверджується й тим, що під час обшуку працівники прокуратури «вскривали» зазначений сейф за допомогою викрутки або якогось іншого інструменту, пошкодивши при цьому замок.

Крім цього, судом був проігнорований факт того, що вона не є суб`єктом кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 3 статті 369-2 КК України, санкція якої передбачає можливу конфіскацію майна особи, у разі визнання її винуватою. Натомість санкція частини 1 статті 375 КК України, відомості за якою внесені до ЄРДР, і частини 2 статті 375 КК України конфіскацію майна не передбачає. Тому посилання слідчого в клопотанні, що арешт на вилучене під час обшуку майно, а також на тимчасово вилучене майно, слід накласти з метою забезпечення майбутньої конфіскації є безпідставними.

Представник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просила скасувати ухвалу слідчого судді про арешт майна в частині накладення арешту на тимчасово вилучене під час проведення обшуку 20.12.2018 за адресою: АДРЕСА_2 майно, а саме: мобільний телефон Samsung DUOS, IMEI: НОМЕР_4 , IMEI: НОМЕР_5 з сім- карткою МТС номеру НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_9 , та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого першого СВ СУ прокуратури Харківської області ОСОБА_11 в зазначеній частині.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що вилучений мобільний телефон з сім картою МТС не можуть бути предметом спеціальної конфіскації в розумінні статті 96-2 КК України, оскільки не відповідає критеріям визначеним пунктами 1-4 частини 1 цієї статті.

Слідчий не обґрунтував у своєму клопотанні необхідність накладення арешту на майно адвоката ОСОБА_9 , а саме мобільного телефону з сім картою МТС.

Вилучений телефон не відповідає критеріям, зазначеним у статті 98, частині 2 статті 167 КПК України.

В той же час у мобільному телефоні, власником якого є адвокат ОСОБА_9 міститься інформація персональні дані (прізвища, мобільні номери телефонів) інших клієнтів адвоката, які не мають ніякого відношення до даного кримінального провадження, інформація про яких є адвокатською таємницею.

Заслухавши суддю-доповідача, власника майна ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, не заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг власників майна, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Приймаючи рішення про накладення арешту на вилучене під час обшуків 21.12.2018 майно, яке належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що слідчий довів наявність достатніх підстав вважати, що вказані предмети є речовими доказами та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення; набуті кримінально протиправним шляхом, а також вказують на вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 357, частиною 3 статті 368 КК України.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучені, під час обушку предмети підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З клопотання прокурора встановлено, що в провадженні СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 00000127 від 21.02.2018 за підозрою ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190, частиною 4 статті 358 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що адвокат ОСОБА_9 вимагає у ОСОБА_13 неправомірну вигоду за прийняття рішення суддею Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_8 .
У ході досудового розслідування на підставі ухвал Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.12.2018 слідчими було проведено обшуки за місцем службового кабінету судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_8 , а саме кабінету № 8, що знаходиться в адміністративній будівлі Харківського районного суду Харківської області за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Покотилівка, вул. Сковороди, 18; за місцем фактичного мешкання судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_8 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 ; за місцем фактичного мешкання адвоката ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

За результатами вищезазначених обшуків складено протоколи від 20.12.2018.

Постановою старшого слідчого першого СВ СУ прокуратури Харківської області ОСОБА_11 від 21.12.2018 вилучені під час обшуків документи, грошові кошти, мобільні телефони, ноутбук визнані речовими доказами.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що грошові кошти у сумі 6 300 доларів США належать її батькам, то колегія суддів звертає увагу на таке.

З копії договору купівлі-продажу від 23.10.2013 вбачається, що ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 була продана трикімнатна квартира, належна їм на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням комунальних ресурсів Донецької міської ради 20.06.2007 року за № 5174, зареєстрованого в КП БТІ м. Донецька за реєстраційним номером: 21329813, за ціною 148 000 грн.

Станом на день укладення договору зазначена сума відповідала еквіваленту 18 500 доларів США, тобто доля кожного із співвласників складала близько 6 166 доларів США.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами ОСОБА_8 , що 6 300 доларів США, які були вилучені у неї під час обшуку, з врахуванням отриманої суми грошей від продажу у 2013 році належної ОСОБА_14 та ОСОБА_15 квартири та ймовірно можуть належати її батькам.

Разом з цим, згідно з пунктом 9-2 частини 1 статті 393 КПК України апеляційну скаргу мають право подати фізична або юридична особа у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду; третя особа у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про спеціальну конфіскацію.

У матеріалах справи відсутні дані, що ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , як власники грошових коштів у сумі 6 300 доларів США зверталися з клопотанням про повернення належного їм майна.

З огляду на зазначені положення процесуального закону, колегія суддів приходить до висновку, що майнові права ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 6 300 доларів США не порушені, та зазначає, що власники майна, а саме ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , не позбавлені можливості оскаржити ухвалу слідчого судді у частині, що стосується їх інтересів.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 висновків слідчого судді не спростовують та не дають правових підстав для скасування судового рішенні.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_9 на відсутність правових підстав, передбачених частиною 3 статті 170 КПК України, для арешту майна, зокрема мобільного телефону, не підтверджені матеріалами справи.

Згідно частини 1 статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не позбавлені можливості у подальшому звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування накладеного арешту, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою, підстав для її скасування на даний час не встановлено та доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, -

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги ОСОБА_8 , представника ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.01.2019 залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -

Судді: