№ 336/1332/19
Пр. № 1-кс/336/482/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного на підставі постанови слідчого слідчого управління Управління МВС в Запорізькій області від 31.08.2006 року на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначила, що про існування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження вона дізналася під час оформлення права власності в порядку спадкування на означене нерухоме майно після смерті чоловіка ОСОБА_3 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник є дружиною і спадкоємцем першої черги за законом померлого, якому належало вказане житло, тому вона після смерті чоловіка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримання якої унеможливила наявність вказаного обтяження.

Інформації про належність зазначеного заходу забезпечення до певного кримінального провадження (кримінальної справи) в Головному управлінні Національної поліції, до якого заявник звернулась 28 грудня 2018 року, вона не отримала через відсутність згаданої інформації, як не отримала з описаних причин і копії згаданої постанови.

Так як процесуальні передумови для застосування означеного заходу відсутні через відсутність на теперішній час самого кримінального провадження, між тим необґрунтоване обмеження її в реалізації права власності, охоронюваного Основним Законом України, на майно, набуте на підставі правочину, чия правомірність презюмується, є таким, що не ґрунтується на законі, суперечить таким засадам кримінального судочинства, як законність та недоторканість права власності, просить про скасування арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_1 на підставі постанови слідчого СУ УМВС України в Запорізькій області від 31.08.2006 року.

В судове засідання заявник та представник ГУНП в Запорізькій області не з`явилися.

Представник заявника надав клопотання, яке містить прохання про задоволення заяви та вирішення клопотання без його участі.

Вказані обставини в силу ч. 2 ст.174 КПК України не є перешкодою для розв`язання клопотання у відсутність учасників провадження.

Перевіривши матеріали клопотання, судвважає, що воно підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Однією з засад кримінального судочинства в силу ст. 16 КПК України є недоторканість права власності, згідно з якою (засадою), позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом

Виняток з цього правила становить накладення арешту на майно особи під час здійснення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання, відшкодування шкоди, запвданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З наведених положень кримінального процесуального законодавства випливає, що застосування арешту за наявності для цього підстав призвано забезпечити ефективність та дієвість кримінального провадження.

Разом з тим суд констатує відсутність на час звернення до суду з цим клопотанням кримінального провадження, в межах якого застосований арешт нерухомого майна.

Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, а із змісту ст. 391 ЦК України випливає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права володіння та розпорядження своїм майном.

В силу ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (частина 1 ст. 174 КПК України).

Вирішуючи клопотання на користь особи, яка з ним звернулась, суд виходить з того, що спадкоємець власника майна відповідно до положень статті 170 КПК України повністю довела відсутність підстав та будь-якої мети для застосування цього заходу на час вирішення клопотання.

За вказаних обставин суд не вбачає жодної процесуальної передумови для збереження арешту, продовження застосування якого посягало б на охоронюване законом право на недоторканість права власності.

Керуючись ст. ст. 167-174, 309, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати арешт квартири АДРЕСА_1 , застосований на підставі постанови слідчого СУ УМВС України в Запорізькій області від 31.08.2006 року, зареєстрований четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою 6 вересня 2006 року.

Вказана дія підлягає реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1