У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000835

за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2016 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Антонівка Горностаївського району Херсонської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

- обвинуваченої за ч.1 ст. 115, ч.1 ст.185 КК України, а потерпілою - за п.п.4, 6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачена ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2016 року ОСОБА_5 засуджена:

- за ч. 1 ст. 115 України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років;

- за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Визначено строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту її затримання, тобто з 22.02.2015 р.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 22.02.2015 р. до 07.12.2016 р., із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачена ОСОБА_5 просить вирок змінити в частині призначеного покарання та зарахування строку попереднього ув`язнення.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, просить призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України просить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22.02.2015 р. до 28.07.2017 р. та з 18.07.2018 р. до набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачена вважає, що призначене їй судом покарання є занадто суворим та не відповідає її особі. Зазначає, що судом не враховано обставину, яка пом`якшує покарання, - неправомірну поведінку потерпілої.

Вважає, що увесь строк попереднього ув`язнення із дня затримання до набрання вироком законної сили повинен бути зарахований у строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

14 лютого 2015 року в денний час, більш точного часу встановити не здалося можливим ОСОБА_5 на невстановленому автомобілі з м. Херсона приїхала до м. Миколаєва, де вийшла на одній з вулиць і пішки прослідувала через Варварівський міст, щоб у подальшому поїхати до м. Одеси. Цього ж дня, близько 14 год. 45 хв., знаходячись в районі вул. Одеське Шосе в м. Миколаєві, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зустрілася з раніше незнайомою їй ОСОБА_8 . Під час бесіди між ними виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_8 стала висловлюватися на адресу ОСОБА_5 нецензурною лайкою та виказувала принизливі для ОСОБА_5 висловлювання. Не бажаючи вислухувати образи на свою адресу, ОСОБА_5 схопила ОСОБА_8 за волосся і стала тягати їх, а у подальшому - нанесла їй удар скляною пляшкою з під пива в область голови, внаслідок чого ОСОБА_8 упала.

В подальшому ОСОБА_5 допомогла ОСОБА_8 підвестися, на прохання останньої провести її додому дала свою згоду, після чого вони попрямували вулицею Крупською в сторону Садового товариства "Хвиля". На шляху слідування між останніми знову виникла сварка, в ході якої ОСОБА_8 знову стала висловлюватися на адресу ОСОБА_5 нецензурною лайкою та виказувати на її адресу, а також на адресу родини ОСОБА_5 образи. ОСОБА_5 , не бажаючи слухати вказані образи, штовхнула руками ОСОБА_8 в спину, внаслідок чого остання впала на землю та декілька метрів прокотилася в сторону річки "Південний Буг", після чого, знаходячись на землі та захищаючись, дістала зі своєї сумки ніж і стала намагатися підвестися.

Після цього, ОСОБА_5 підійшла до ОСОБА_8 та ногою вибила з рук останньої ніж. В цей момент у ОСОБА_5 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, виник намір позбавити ОСОБА_8 життя, реалізуючи який вона, діючи умисно на ґрунті конфлікту, ногою нанесла удар ОСОБА_8 в область живота, від якого остання присіла на землю, та, піднявши з землі ніж, який вона раніше вибила у ОСОБА_8 , нанесла цим ножем останній численні удари, не менше 50, в живіт, груди, обличчя, голову та інші частини тіла, спричинивши ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини з пошкодженням верхньої долі лівої легені, які супроводжувалися масивною внутрішньо-плевральною кровотечею, чим заподіяла смерть останньої.

Після вчинення вказаних дій ОСОБА_5 , знаходячись у вказаному вище місці, вважаючи, що ОСОБА_8 померла, реалізуючи умисел на викрадення майна, що виник раптово, скориставшись тим, що за нею ніхто не спостерігає, таємно виклала з сумки ОСОБА_8 майно останньої: мобільний телефон марки "НОКІА 1280" вартістю 210 грн. та грошові кошти у сумі 12 грн., і з викраденим з місця вчинення злочину зникла.

Судом першої інстанції ОСОБА_5 визнана винною у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі та її дії кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України; крадіжці, тобто таємному викраденні чужого майна та її дії кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, однак висловили прохання про скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені злочинів за обставин, встановлених судом, є правильними. Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115, ч.1 ст. 185 КК України. В цій частині вирок апелянтом не оскаржується.

Доводи апелянта про призначення ОСОБА_5 занадто суворого покарання позбавлені підстав.

Так, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65-67 КК України, та достатньо врахував ступінь тяжкості злочинів, а саме те, що вона вчинила особливо тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості, а також врахував обставини вчиненого злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Враховано також дані про особу винної, яка є особою молодого віку, не судима, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває.

Враховано щире каяття у вчиненому як обставину, яка що пом`якшує покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка негативно характеризується, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання не є занадто суворим, про що зазначає апелянт. Таке покарання є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Та обставина, що ОСОБА_8 спровокувала конфлікт, не є підставою для помякшення призначеного покарання, яке визначено в межах санкцій статтей, за які ОСОБА_5 визнана винною, та за своїм розміром не є максимальним.

Остаточне покарання правильно визначено із врахуванням ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів.

Суд першої інстанції на підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зарахував у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22.02.2015 р. по день ухвалення вироку - 07.12.2016 р.

У той ж час, доводи обвинуваченої про необхідність їй зарахування строку попереднього ув`язнення з 07.12.2016 р. до дня набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, є слушними.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_5 затримана 22.02.2015 р. Копію оскаржуваного вироку вона отримала лише 18.07.2018 р., та скористалася правом на його оскарження в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Зворотна дія закону означає, що новий закон застосовується як до тих фактів і правовідносин, як виникли чи продовжують існувати після набрання цим актом законної сили, так і тих, що існували до цього.

Оскільки ОСОБА_5 вчинила злочини до 20 червня 2017 року, тому під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Тому, на підставі ч.5 ст. 72 КК України обвинуваченій слід зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання та до набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З огляду на наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407,424,425, 532 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2016 року у відношенні ОСОБА_5 змінити в частині застосування вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22.02.2015 р. до 13.12.2018 р., із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3