Постанова
Іменем України
21 листопада 2018 року
м. Київ
справа № 655/802/16-к
провадження № 51-2092км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника

ОСОБА_7 на вирок Горностаївського районного суду Херсонської області

від 30 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області

від 03 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000303, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Горностаївки Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 , судимого

за вироком Горностаївського районного суду Херсонської області

від 04 червня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі

на строк 3 роки із звільненням на підставі ст. 75 КК від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.
Зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і встановлені ними обставини
За вищевказаним вироком ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК

до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 71 КК

за сукупністю вироків до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду неповнолітнього ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він

05 липня 2016 року близько 09:30 через пошкодження в огорожі з металевої сітки-рабиці проник на територію садиби на АДРЕСА_1 , звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_9 запчастини до автомобіля загальною вартістю 1050 грн.
Апеляційний суд залишив вирок місцевого суду без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування вищезазначених судових рішень і закриття кримінального провадження

на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК. Зазначає, що ОСОБА_8 проник на земельну ділянку потерпілого через пошкодження в огорожі, яке не забезпечувало її охорону від доступу сторонніх осіб, а тому вказана земельна ділянка не є сховищем

в розумінні ч. 3 ст. 185 КК. Крім того, місцевий суд необґрунтовано прийняв

до уваги висновок експерта, в якому встановлено приблизну вартість викраденого майна без зазначенням точної дати, станом на яку проводилася оцінка. Неправильна кваліфікація дій ОСОБА_8 та відсутність належних і допустимих доказів заподіяння матеріальної шкоди в розмірі, необхідному для кримінального покарання, на думку захисника, призвела до незаконного засудження ОСОБА_8 .
Позиції учасників судового провадження
Захисник підтримав касаційну скаргу, а прокурор заперечував проти

її задоволення, вважав оскаржені судові рішення законними та обґрунтованими.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення

у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені

в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того

чи іншого доказу.
Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим

є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин,

які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 419 КПК в ухвалі суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема: короткий зміст вимог апеляційної скарги; встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, та положення закону, яким він керувався.
Як зазначено в ч. 2 ст. 419 КПК, при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. На виконання цієї вимоги в ухвалі слід проаналізувати, зіставивши з наявними у справі та додатково поданими матеріалами, всі наведені в апеляційній скарзі доводи й обґрунтувати кожен із них.
Проте суд апеляційної інстанції при розгляді кримінального провадження

щодо ОСОБА_8 цих вимог кримінального процесуального закону не дотримався.
Так, в апеляційній скарзі, яка за змістом є аналогічною касаційній скарзі, захисник зазначав про необґрунтованість вироку місцевого суду, зокрема й через неправильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК як крадіжки,

вчиненої з проникненням в інше сховище, котрим, на думку захисника,

не могла бути земельна ділянка потерпілого, куди засуджений потрапив через пошкоджену огорожу.
Однак цих доводів при розгляді апеляційної скарги захисника апеляційний суд ретельно не проаналізував, не надав їм відповідної оцінки, обмежившись загальним висновком про законність та обґрунтованість вироку місцевого суду.
Проте такий висновок апеляційного суду колегія суддів вважає непереконливим

виходячи з наступного.
Так, у постановленому вироку суд установив, що злочин було вчинено шляхом проникнення на огороджену територію садиби потерпілого через місце пошкодження огорожі з металевої сітки-рабиці, визнавши цю територію «іншим сховищем» в розумінні диспозиції ч. 3 ст. 185 КК.
Погоджуючись з цим висновком, апеляційний суд не спростував доводів сторони захисту щодо відсутності у вищезазначеної території ознак «іншого сховища»,

з огляду на те, що сітка-рабиця, якою була огороджена садиба потерпілого, встановлювала лише видимі межі указаної території, а також мала пошкодження огорожі, у зв`язку із чим до неї був вільний доступ.
Також апеляційний суд не спростував вищезазначених доводів з урахуванням позиції потерпілого щодо призначення вищезазначеної ділянки та мети

її огородження, зокрема чи вважав він її сховищем для власних матеріальних цінностей, а даному випадку запчастин до автомобіля.
Між тим, з`ясування наявності у вказаної земельної ділянки ознак «іншого сховища» є обов`язковим, оскільки впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_8

за ч. 3 ст. 185 КК, а отже входить до предмету доказування об`єктивної сторони вказаного злочину.
Апеляційний суд формально розглянув й доводи сторони захисту про відсутність доказів у справі на підтвердження точної вартості викрадених ОСОБА_8 бувших у використанні запчастин до автомобіля потерпілого, що також входить до предмету доказування відповідно до п. 3 ч 1 ст. 91 КПК. Цей суд обмежився лише посилання, що в даному випадку розмір заподіяної шкоди не впливає на кваліфікацію діяння винуватого. Отже фактично відповіді на вказаний довід апеляційної скарги ухвала апеляційного суду не містить.
Відсутність вказаних висновків апеляційного суду позбавляє суд касаційної інстанції перевірити правильність застосування судами норм матеріального права у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 .
За таких обставин рішення апеляційного суду як таке, що постановлене

з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно

до ч. 1 ст. 438 КПК підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно ретельно перевірити усі доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , дати на них вичерпні, вмотивовані відповіді й постановити судове рішення відповідно до вимог закону.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подану касаційну скаргу слід задовольнити частково.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 03 квітня 2017 року

щодо ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню

не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3