Ухвала

Іменем України
11 березня 2019 року

м. Київ
Справа № 569/17038/18
Провадження № 51 - 596 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2018 року задоволено клопотання адвоката ОСОБА_5 , діючого в інтересах ОСОБА_6 та скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2018 року у справі № 569/1289/18 на легковий автомобіль марки INFINITI QX56, кузов № НОМЕР_1 , в межах кримінального провадження № 0000010 від 13.01.2017 за ст. 364 ч. 2 КК України.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року апеляційну скаргу прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні № 000058 від 20 жовтня 2016 року прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді повернуто на підставі ст. 399 ч. 4 КПК України.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перевірку вказаної ухвали апеляційного суду в касаційному порядку, просить її скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії ухвал, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до ст. 392 ч. 3 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Стаття 309 КПК України визначає перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, і не передбачає можливості окремого оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, якою скасовано арешт на майно, постановленої відповідно до ст. 174 КПК України.
За змістом частини третьої статті 309 КПК України інші ухвали слідчого судді окремому оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, а отже законодавець визначив саме такий спосіб реалізації права особи на судовий контроль законності такого виду рішення слідчого судді, іншого ніж ті, що включені до статті 309 КПК України.
Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження про скасування арешту майна, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, з посиланням на ст. 399 ч. 4 КПК України повернула апеляційну скаргу прокурора.
В обґрунтування свого рішення, апеляційний суд зазначив, що оскаржувана прокурором ухвала слідчого судді про скасування арешту на майно не може бути оскаржена в апеляційному порядку, оскільки не входить до переліку ухвал слідчого судді, зазначених в ст. 309 КПК України.
Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що ухвала слідчого судді за наслідком розгляду клопотання про скасування арешту майна не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Відповідно до ст. 309 ч. 1 п. 9 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна, або відмову в ньому, тобто судові рішення, які були постановлені в порядку ст. 173 КПК України.
При цьому можливості оскарження ухвал слідчого судді, які прийняті в порядку ст. 174 КПК України, зокрема про скасування арешту майна, кримінальний процесуальний закон не передбачає.
Посилання у касаційній скарзі на постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 243/6674/17-к та постанову Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі № 757/49263/15-к та необхідність застосування правових висновків, сформульованих у цих постановах є безпідставними з огляду на таке.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 243/6674/17-к сформульовано висновок щодо апеляційних скарг поданих на ухвали слідчих суддів про надання дозволу на проведення позапланових перевірок, а в постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі № 757/49263/15-к зазначено висновок щодо ухвал слідчих суддів, що не передбачені кримінальними процесуальними нормами.
В даному ж випадку ухвала слідчого судді про скасування арешту на майно постановлена в передбаченому ст. 174 КПК України порядку та не стосується призначення позапланових перевірок.
Щодо доводів касаційної скарги прокурора про порушення вимог кримінального процесуального закону, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 422 КПК України отримавши апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, суддя-доповідач невідкладно витребовує з суду першої інстанції відповідні матеріали та не пізніш як за день повідомляє особу, яка її подала, прокурора та інших заінтересованих осіб про час, дату і місце апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.
Такий порядок дій та обмежені строки щодо розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді не передбачає прийняття окремого рішення щодо відкриття апеляційного провадження, однак призначення судового засідання щодо розгляду апеляційної скарги формально вказує на початок апеляційного розгляду.
Водночас це не виключає можливість застосування положень ст. 399 ч. 4 КПК України на стадії вирішення питання про призначення судового засідання щодо розгляду апеляційної скарги.
Згідно з цією нормою суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржено виключно з під підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.
Водночас частина третя статті 399 КПК України визначає підстави для повернення апеляційної скарги, зокрема, у випадках якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк; апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу; апеляційна скарга не підлягає розгляду в цьому суді апеляційної інстанції; апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Отже, рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку оскарження ухвали слідчого судді при вирішенні питання про призначення судового засідання щодо розгляду апеляційної скарги на таке рішення.
Разом із тим, якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження. Верховний Суд визнав правильними такі рішення апеляційних судів (ухвала Верховного Суду від 19 березня 2018 року у справі № 439/1271/17; постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 180/210/17).
Таке ж рішення суд апеляційної інстанції повинен постановити й у разі, якщо під час апеляційного розгляду в судовому засіданні апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді буде встановлено, що ця скарга подана на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню.
Цей висновок ґрунтується на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відкрите (розпочате) апеляційне провадження за такою скаргою підлягає закриттю з урахуванням положень ст. 9 ч. 6 КПК України.
Аналогічний підхід був застосований Великою Палатою Верховного Суду, яка вважала за необхідне закрити касаційне провадження, відкрите за скаргою на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (постанова від 23 січня 2019 року у справі № 738/1482/16-к).
Рівненський апеляційний суд, встановивши в судовому засіданні, що призначена до розгляду апеляційна скарга прокурора подана на ухвалу слідчого судді, яка відповідно до положень ст. 309 КПК України не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, прийняв рішення про повернення цієї апеляційної скарги.
Таким чином, правильно встановивши, що апеляційна скарга подана на рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції постановив ухвалу не про закриття апеляційного провадження, а про повернення апеляційної скарги, що на думку Верховного Суду, є порушенням норм КПК України, оскільки ухвалу про повернення апеляційної скарги апеляційний суд може постановити лише на стадії відкриття апеляційного провадження (призначення апеляційного розгляду) і тільки з підстав, передбачених ст. 399 ч. 3 КПК України.
Однак з огляду на обставини цієї справи, Верховний Суд вважає, що це порушення в даному випадку не є істотним, оскільки суд апеляційної суд дійшов правильного висновку про неможливість продовження апеляційного розгляду скарги на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, і постановив рішення, яким, по суті, завершив апеляційне провадження. Скасування такої ухвали в будь-якому разі не призведе до перегляду оскарженого рішення слідчого судді, оскільки при новому розгляді апеляційний суд повинен буде або відмовити у відкритті апеляційного провадження, або закрити його.
Такий висновок щодо застосування норм права, сформульовано в ухвалі об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 569/17036/118.
За таких обставин, доводи прокурора щодо порушення апеляційним судом вимог КПК України, положень Конституції України та Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є безпідставними.
Враховуючи викладене, з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити прокурору у кримінальному провадженні прокурору Івано-Франківської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3