Справа № 570/4165/16-к
номер провадження 1-кп/570/18/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2018 року Рівненський районний суд Рівненської області

В особі судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001871 про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Межиричі Корецького району Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого, засудженого вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 20 вересня 2016 року за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 152 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 30 грудня 2015 року, близько 02.00 год., в темну пору доби на вул. Шевченка в с. Карпилівка Рівненського району Рівненської області, маючи умисел на зґвалтування, тобто статеві зносини проти волі потерпілої, наздогнав ззаду ОСОБА_5 , схопив її рукою за ліве плече, розвернув до себе, наніс їй два удари кулаком лівої руки в обличчя та руками штовхнув і повалив її на землю, після чого, лігши на ОСОБА_5 зверху, долонею правої руки закрив їй рота.
Застосовуючи таким чином фізичне насильство, ОСОБА_6 спричинив їй легкі тілесні ушкодження у вигляді садна на правій виличній ділянці, садна на щоці справа, множинних крововиливів та поверхневих ранок на слизовій оболонці правої щоки, крововиливу на задній поверхні лівого плечового суглобу та, намагаючись проти її волі вступити з нею у статеві зносини і задовольнити свою статеву пристрасть повалив останню на землю, задер нижню частину сукні ОСОБА_5 та спробував зняти з неї колготи і нижню білизну.
Водночас, ОСОБА_6 не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпіла вчинила активний опір, почала кричати і кликати на допомогу, після чого до них на автомобілі під`їхали ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а ОСОБА_6 , побачивши це та побоюючись того, що він буде затриманий, з місця події втік.

Обвинувачений свою вину у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 152 КК України не визнав та пояснив, що будь-яких насильницьких дій відносно потерпілої не вчиняв, свідчення свідків у суді вважає неправдивими та просить його виправдати .
Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що 29 грудня 2015 року вона з колегами була на новорічному корпоративі в кафе "Радем" у м.Рівне по вул. Млинівській. Приблизно о 22.30 год. вона разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , поїхали до кафе «Шашлична», що також знаходиться в м. Рівне на вул. Млинівська. В шашличній всі розмістилися за одним столиком. За сусіднім столиком сиділа компанія, до якої підійшла ОСОБА_12 і довго з ними сиділа. Приблизно о 01.30 год. 30 грудня 2015 року потерпіла з колегами вийшли на вулицю, щоб взяти собі таксі, оскільки таксисти, що стояли неподалік кафе забажали велику оплату за свої послуги, вирішили викликати таксі по телефону. У цьому їм допомогла ОСОБА_12 яка стояла неподалік з невідомим на той час потерпілій чоловіком, яким був ОСОБА_6 . На викли під`їхало таксі, таксист також назвав високу ціну за поїздку, жінки почали з ним сперечатись у цьому їм допомагав той же чоловік - знайомий ОСОБА_12 який в подальшому сів з ними в автомобіль, маючи намір під`їхати в с. Ставки Рівненського району. ОСОБА_12 викликала собі також таксі і поїхала окремо. В с. Обарів Рівненського району з таксі вийшла ОСОБА_10 , потерпіла мала вийти в с. Карпилівка, а всі решта мали їхати в с. Ставки. По-дорозі вирішили, що спочатку таксі підвезе ОСОБА_5 додому, а тоді повезе всіх інших. Коли ОСОБА_10 виходила з автомобіля, жінки давали гроші, щоб оплатити поїздку і потерпіла діставала купюру номіналом в 200 гривень, яку поклала назад в до своєї сумки. Під`їжджаючи до господарства потерпілої, вона попросила таксиста зупинитися на відстані приблизно 100 м до нього. Потерпіла, вийшовши з автомобіля пішла додому, а таксист, розвернувшись поїхав у зворотньому напрямку, пройшовши приблизно 50 м від місця, де вийшла з таксі, до неї зателефонувала ОСОБА_8 , та запитала чи вона вже вдома, при цьому сказала, що ОСОБА_5 швидше йшла додому, так, як незнайомий чоловік також вийшов з автомобіля. Потерпіла, розмовляючи по телефону відчула, як її хтось сильно потягнув за ліве плече, розвернувшись вона побачила перед собою обвинуваченого, який завдав їй два удари кулаком лівої руки в праву частину обличчя, та штовхнув на землю, потерпіла впала в рівчак на спину. Обвинувачений ліг зверху, одною рукою закривав потерпілій рот, щоб вона не кричала, задер сукню та почав знімати з потерпілої колготи і білизну. Раптово піднявся і побіг в поле, в цей час потерпіла побачила світло від фар автомобіля. За декілька секунд під`їхало таксі із ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , яким вона розповіла про те, що сталося. Вони допомогли їй прийти до тями, водій допоміг знайти сумку і провів її додому. Під час нападу потерпіла кричала, просила обвинуваченого відпустити її не вбивати та кликала на допомогу. Сумочку потерпіла відразу кинула в бік, обвинувачений не намагався її забрати, чи зняти з потерпілої золоті прикраси, а намагався її роздягнути .
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 29 грудня 2015 року вона з колегами святкували, побувши в одному кафе, перейшли в Шашличну по вул. Млинівській у м. Рівному. Всі разом сіли за столик, ОСОБА_12 сіла за інший столик де відпочивала компанія в якій був обвинувачений. По закінченню святкування ОСОБА_12 стояла біля шашличної з обвинуваченим і допомогла їм викликати таксі. Під`їхавши, водій назвав таку ціну за поїздку, що їм не підійшла і вони почали з ним сперечатись, у цьому їм допоміг ОСОБА_6 , він сів в машину, зателефонував оператору, ціну знизили і вони поїхали, при цьому обвинувачений сказав що прокатається з ними. Спочатку вийшла ОСОБА_10 в с. Обарів Рівненського району. Водій спитав куда далі їхати в с. Ставки чи в с. Карпилівка. Вирішили, що спочатку завезуть потерпілу в с.Карпилівка, спитали обвинуваченого куди він їде, відповів, що теж в с. Карпилівка, на запитання де саме він живе в с.Карпилівка, він нічого не відповів. Під`їхали майже до господарства потерпілої і вона попросила зупинити, вийшла. Від`їхавши не далеко, ОСОБА_6 попросив зупинити, водій зупинився, він вийшов, свідок відразу зателефонувала ОСОБА_5 і сказала, що чоловік вийшов, не договоривши з потерпілою, свідок почула крики, благання не вбивати її, а потім лише шурхіт. Свідок відразу сказала таксисту повертати, приїхавши на місце вони спочатку побачили телефон, який лежав біля дороги і світився, таксі під`їхало і вони побачили потерпілу яка стояла біля дороги і поправляла колготи. На запитання, що він їй заподіяв, відповіла, що нічого не встиг, але хотів. Водій посвітив ліхтариком, побачив сумку потерпілої і дістав її.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що після відпочинку в кафе "Радема" вони відпочивали в шашличній "У Назіма". Щоб доїхати додому викликали таксі. Активну участь у виклику таксі брав ОСОБА_6 . Хоча ОСОБА_12 викликала їм таксі обвинувачений сам він телефонував до оператора, спорив з ним. Коли всі сідали в таксі, він теж сів, сказавши, що поїде з ними, щоб їх не обдурили. Спочатку вийшла ОСОБА_10 в с. Обарів Рівненського району. Вирішили підвезти спочатку ОСОБА_5 . Під`їхали майже до будинку потерпілої там був поворот, вона сказала, щоб до самого будинку її не везли. Ще в автомобілі обвинувачений пропонував провести додому ОСОБА_5 , на що вона відповіла,що по неї вийде чоловік тоді запропонував провести ОСОБА_8 . Як вийшла ОСОБА_5 , обвинувачений заметушився, жінки спитали, чи він з с.Карпилівки, обвинувачений нічого не міг пояснити і жінки сказали шоферу, щоб він зупинився, ОСОБА_6 вийшов. ОСОБА_8 зателефонувала до ОСОБА_5 , спитала чи вона ще не вдома і попередила, що чоловік вийшов. Телефон був на гучномовці, всі почули крик і шурхіт. Наказали шоферу зупинитись і їхати назад, поїхавши назад, проїхали будинок потерпілої розвернулись, трохи проїхали і побачили телефон, що лежав на дорозі і світився, зупинились побачили потерпілу, що виходить з рівчака і поправляє колготи, вона була дуже перелякана і виваляна в багнюці. Шофер допоміг їй знайти сумку і провів потерпілу додому.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він працював у службі таксі. 30 грудня 2015 року, близько 01.00 год. він приїхав на виклик до шашличної, в таксі сіло п`ятеро людей: чотири жінки і один чоловік, який є обвинуваченим. Водію повідомили, що йому слід доставити пасажирів в с.Обарів, с. Карпилівка і с.Ставки Рівненського району. В с.Обарів вийшла одна жінка. Приїхавши в Карпилівка, свідок не довіз потерпілу до будинку, а на її прохання висадив раніше. Розвернувся і поїхав у протилежному напрямку, проїхавши 300 м обвинувачений попросив зупинитись і теж вийшов. Ще трохи проїхавши, свідок сказав жінкам зателефонувати до подруги, вони зателефонували і свідок почув крик, що лунав з телефону. Він відразу розвернувся, поїхав до місця, де висаджував потерпілу, проїхавши вуличку нікого не побачив, але звернув увагу на телефон, що лежав на дорозі, розвернувся, проїхав декілька метрів назад і побачив потерпілу, яка вилазила з рівчака, була дуже брудна, плакала. Він допоміг потерпілій вилізти, зібрав її речі і провів додому.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона приймала участь у слідчій дії впізнання за фотокарткою як понята, була присутня при тому, як потерпіла впізнавала особу за фотокарткою, підписувала відповідні протоколи.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 в грудні-січні 2015 року проживав в її квартирі, оскільки працював у м.Рівне і не міг знайти квартиру. 31 грудня 2015 року вони мали йти на ринок і тому вона добре пам`ятає події тієї ночі і впевнено може сказати, що в ніч з 30 грудня на 31 грудня 2015 року ОСОБА_6 повернувся додому о 00 год. 40 хв., тому що вона особисто відчиняла йому двері на домофоні. О котрій повернувся ОСОБА_6 в ніч з 29 на 30 грудня 2015 року свідок пояснити не може.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що, святкуючи новорічний корпоратив вона з колегами, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 були в кафе «Радема»,а потім в шашличній, де вони сиділи за одним столиком, ОСОБА_12 відходила від своїх колег за інший столик, де сиділа її знайома з компанією хлопців, серед яких був і обвинувачений. В кінці святкування викликала собі таксі, яке чекала на дворі та курила разом із ОСОБА_6 . Дівчата теж стояли на дворі. Сівши в таксі, по дорозі додому, ОСОБА_12 зателефонувала ОСОБА_8 і сказала, що зараз викличе їй таксі, на що остання відповіла, що не потрібно їм таксі вже викликав знайомий ОСОБА_12 . Вночі їй зателефонувала ОСОБА_8 і розповіла що сталося.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні поясила, що про те що сталось вона дізналась від ОСОБА_12 . З потерпілою вона особисто не знайома, а от з обвинуваченим знайома давно та перебуває з ним в дружніх відносинах, спілкувалась з ним по телефону. Обвинувачений через неї свідку ОСОБА_12 не погрожував.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що вона проходила практику в Рівненському РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області. При слідчій дії впізнання за фотознімками вона присутня не була, а свій підпис поставила, оскільки слідчий сказав їй, що потрібно підписатись, вказав, що це макет практики, а саме: протоколу впізнання особи за фотокарткою, однак зі змістом документу ознайомитись не дав.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що проходила практику в Рівненському районному відділенні поліції. Разом з ОСОБА_16 підписувалась в протоколах слідчих дій як понята, хоча участі в проведенні слідчих дій не приймала. Слідчий давав їй підписувати протокол і казав, що це макет практики і як вона не підпише, то практику їй не зарахують, протоколи їй читати не давали. При ній жінка по фотокартках особу не впізнавала. В протоколах стоїть її прізвище « ОСОБА_18 », хоча на той момент, згідно паспорта громадянки України, її прізвище вже було « ОСОБА_19 », проте в університеті вона рахувалась і на практику була направлена під своїм дівочим прізвищем.
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що дійсно був понятим при проведенні слідчих дій, а саме в його присутності в кабінеті слідчого якийсь чоловік впізнавав по фотокартках чоловіка. При цьому в кабінеті слідчого крім ОСОБА_20 і чоловіка, який оглядав фото, був слідчий і ще одна жінка.
Крім показань потерпілої, свідків, винність обвинуваченого підтверджується зібраними по справі доказами а саме: рапортом (а.с.10) та протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 30.12.2015 (а.с.11), згідно якого ОСОБА_5 заявила в поліцію, що 30.12.2015 близько 02 год. невідома особа нанесла їй тілесні ушкодження в с.Карпилівка Рівненського району по вул. Шевченка; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується (а.с.13), згідно якого 30.12.2015 близько 02 год. в с.Карпилівка Рівненського району по вул. Шевченка, ОСОБА_6 наздогнав її наніс удар в обличчя , штовхнув на землю, сів на неї, затулив рот і намагався зняти білизну, однак злякавшись , що може бути викритий з місця події втік; листами служби радіо-таксі 1505 (а.с.22, 24), згідно яких 30.12.2015 о 01 год. 26 хв. з абонентського номеру НОМЕР_1 було замовлено таксі до шашличної за адресою; м.Рівне, вул. Млинівська, 36 з маршрутом в с.Ставки, с. Карпилівка Рівненського району мінівен на 5 пасажирів; згідно відповіді радіо-таксі 1505 від 15.08.2016 (а.с.26) замовлення з населених пунктів с. Карпилівка, с. Обарів Рівненського району у напрямку м.Рівного не було; протоколом огляду речей від 31.07.2015 (а.с.33-35); висновком експерта №1413 від 30.12.2015 (а.с.38-39), підтверджується наявність тілесних ушкоджень у потерпілої , згідно якого у гр. ОСОБА_5 при огляді виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна в правій виличній ділянці, садна на щоці справа, множинних крововиливів та поверхневих ранок на слизовій оболонці правої щоки, крововиливу на задній поверхні лівого плечового суглобу. Вказані тілесні ушкодження виникли від не менш як трьох травматичних дій тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути рука людини чи інші тупі предмети, по терміну спричинення не суперечать строку, вказаному в постанові, а саме 30.12.2015 і як кожне окремо, так і у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень; висновком експерта Д-226 від 11.03.2016 (а.с.41-42), згідно якого у гр. ОСОБА_5 при огляді виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна в правій виличній ділянці, садна на щоці справа, множинних крововиливів та поверхневих ранок на слизовій оболонці правої щоки, крововиливу на задній поверхні лівого плечового суглобу, вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Судово-медичні дані, втановлені в ході проведення експертизи в цілому не суперечать показанням потерпілої ОСОБА_5 , які вона дала під час проведення слідчого експерименту; протоколом проведення слідчого експерименту від 03.03.2016 з фототаблицями ( а.с.52-55), згідно якого потерпіла ОСОБА_5 розповіла та продемонструвала, як на неї було здійснено напад ОСОБА_6 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.03.2016 з фототаблицями (а.с.78-81), згідно якого свідок ОСОБА_7 впізнав чоловіка, зображеного на фотознімку №2, зазначивши, що саме цього чоловіка разом з іншими жінками він підвозив в с.Карпилівка Рівненського району, згідно довідки до протоколу впізнання особи за фотознімками, на фотознімку під №2 - ОСОБА_6 ; також висновком судово-психіатричного експерта №205/16 від 18.07.2016 (а.с.155-157), який підтверджує те що Сокотун на час вчинення злочину є осудним , як вбачається ОСОБА_6 в період вчинення інкримінованого йому діяння страждав розладом особистості за змішаним типом тимчасових розладів психічної діяльності не виявляв, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 міг усвідомлювати свої дії під час вчинення інкримінованого йому злочину та керувати ними в повній мірі. ОСОБА_6 на цей час страждає розладом особистості за змішаним типом, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 в даний час застосування примусових заходів медичного характеру, не потребує.
Суд погоджується з доводами сторони захисту про визнання недопустимими деяких доказів, як зібраних з порушенням норм КПК. Зокрема протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.02.2016 з фототаблицями (а.с.47-50), згідно якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала чоловіка, зображеного на фотознімку №4, згідно довідки до протоколу, на фотознімку під №4 - ОСОБА_6 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.02.2016 з фототаблицями (а.с.59-62), згідно якого свідок ОСОБА_8 впізнала чоловіка, зображеного на фотознімку №3, згідно довідки до протоколу, на фотознімку під №3 - ОСОБА_6 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.02.2016 з фототаблицями (а.с.69-72), згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнала чоловіка, зображеного на фотознімку №4, згідно довідки до протоколу, на фотознімку під №4 - ОСОБА_6 оскільки під час допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , встановлено, що вказані слідчі дії пред`явлення особи для впізнання за фотознімками проходили з порушенням норм КПК, а саме зазначені в даних протоколах поняті ОСОБА_16 і ОСОБА_17 реально участі в слідчих діях не брали. Однак визнання вказаних протоколів недопустимими доказами, не перешкоджає суду встановити, те що саме ОСОБА_6 був в ту ніч в таксі вийшов за потерпілою та здійснив на неї напад, оскільки, як свідки, так і потерпіла в судовому засіданні вказали безпосередньо на нього.
Всі інші докази, зібрані в ході досудового розслідування, зібрані відповідно до норм чинного КПК та є допустимими та належними в даному кримінальному провадженні.
Стосовно визнання недопустимими доказів заявлених стороною захисту під час судового розгляду, суд вважає за необхідне зазначити , що такі клопотання є надуманими та безпідставними. Статтею 87 КПК України визначено поняття недопустимості доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Зокрема, істотними порушеннями прав та свобод людини визнано здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит. Будь-яких порушень з вищенаведеного допущених під час досудового розгляду суд не вбачає , а тому підстав для визнання доказів недопустимими нема .
Оцінюючи показання свідків, потерпілої та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина обвинуваченого у інкримінованому злочині доведена повністю та його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.1 ст. 152 КК України, як незакінчений замах на згвалтування, тобто на статеві зносини із застосуванням фізичного насильства.
Обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлені.
При обранні виду та визначенні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
При призначенні покарання судом враховується особа обвинуваченого, який будучи раніше судимим на шлях виправлення та перевиховання не став та вчинив новий умисний злочин, за місцем проживання характеризується посередньо. За наведених обставин суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.
Стосовно зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах данного кримінального провадження то слід зазначити що ОСОБА_6 був залишений ухвалою суду для розгляду вказаного кримінального провадження 05 липня 2017 року , тобто після 21 червня 2017 року , а саме набуття чинності Закон України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення" , а тому підстав для перерахування строку покрання нема .
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України , суд

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 152 КК України та призначити покарання у виді позбавленння волі на строк три роки.
На підставі ч. 1-4 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 визначити з врахуванням вироку від 20 вересня 2016 року Рівненського міського суду шляхом повного складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк сім років позбавлення волі . Зарахувати ОСОБА_6 в строк призначеного покарання відбуте частково покарання за попереднім вироком .
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 залишити попередній тримання під вартою . Строк покарання рахувати з 20 вересня 2016 року .

Вирок може бути оскаржений до Рівненського Апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1