У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0004444від 12.12.2018 року-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , в обґрунтування якого покликався на те, що ОСОБА_5 , при невстановлених слідством місці та обставинах, вступив у злочинну змову із ОСОБА_7 , з метою незаконного проникнення до приміщення житлової квартири АДРЕСА_1 та яка на праві власності належить потерпілому ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , спільно із ОСОБА_7 , користуючись тим, що поруч нікого не було і за їх діями ніхто не спостерігає, зігнувши металеву віконну решітку, забезпечили собі доступ до метало пластикового вікна житлової квартири ОСОБА_8 , після чого, шляхом його віджиму, незаконно проникли до зазначеного помешкання, чим порушили конституційне право потерпілого на недоторканність житла.

Продовжуючи свою незаконну діяльність ОСОБА_5 , при невстановлених слідство ммісці та обставинах, вступив у злочинну змову із ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою таємного викрадення чужого майна, яке знаходиться у приміщенні житлової квартири АДРЕСА_2 та в якій проживає потерпіла ОСОБА_11 .

З цією метою ОСОБА_5 , спільно із ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , 12.12.2018, близько 18 год., шляхом віджиму метало пластикового вікна приміщення квартири потерпілої ОСОБА_11 незаконно проникли в її середину, звідки за попередньою змовою групою осіб, таємно викрали грошові кошти, ювелірні вироби та два наручних жіночих годинника марок «Timex» та «Kleynod», чим спричинили потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 32313 грн.

13 грудня 2018 року ОСОБА_5 , затримано в порядку ст. 208 КПК України та в порядку ст. 277-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185КК України.

14 грудня 2018 року ОСОБА_5 вручено Повідомлення про нову підозру за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься:

ч.1 ст.162 КК України до категорії злочинів невеликої тяжкості;

ч.2 ст.342, ч.2 ст. 345 КК України до категорії злочинів середньої тяжкості;

ч. 3 ст. 185 КК України до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років.

Зі змісту клопотання випливає, що обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: даними, які містяться у протоколах прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколах оглядів місць події; протоколі допиту потерпілої ОСОБА_11 ; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколі допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколі допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколах впізнання за фотознімками, протоколах оглядів речей; протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; повідомленні про підозру ОСОБА_5 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Обґрунтовуючи наявність ризиків, слідчий покликається на можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_14 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до шести років і підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення даного злочину.

Окрім цього, ОСОБА_5 зареєстрований, в АДРЕСА_3 постійного місця проживання не має, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може виїхати за межі м. Івано-Франківська та Івано-Франківської області, що свідчить про неможливість запобігання цьому ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу,незаконно впливати на свідків, потерпілих чи інших підозрюваних, оскільки ОСОБА_5 свою вину у вказаному злочині не визнає, ним можуть вживатися заходи з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 офіційно не працює, не має міцних соціальних зв`язків, постійного джерела доходу немає, вчинив тяжкі злочини, що свідчить про їх системність і з метою отримання засобів для існування може продовжити свою злочинну діяльність.

Також, не менш важливим є той факт, що ОСОБА_5 перебуває в розшуку за Центральним ВП ГУНП в Миколаївській області, що характеризує вказану особу як таку яка на шлях виправлення та перевиховання не стає, та вчиняє нові корисливі злочини.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив його задовольнити, з підстав, викладених в ньому, а також просив не визначати альтернативного заходу у вигляді застави.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні проти клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, оскільки вважає наведені прокурором ризики не доведеними, просив врахувати характеризуючі особу підозрюваного дані, майновий стан, наявність постійного місця проживання та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Кримінальне правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, яке посягає на власність.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

13 грудня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч.3 ст. 185 КК України, а 14 грудня 2018 року йому повідомлено про нову підозру за ч.1 ст.162, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри за ч.3 ст. 185 КК України мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження (а саме даними, які містяться у протоколах прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколах оглядів місць події; протоколі допиту потерпілої ОСОБА_11 ; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколі допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколі допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколах впізнання за фотознімками, протоколах оглядів речей; протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності), зокрема, окрім іншого, і позицією самого підозрюваного, який на даному етапі відмовився давати будь-які пояснення з приводу інкримінованих йому дій, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження (не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення), а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні достатні підстави для висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

При цьому доводи захисника підозрюваного фактично зводяться до оцінки зібраних органом досудового розслідування доказів на предмет доведеності вини ОСОБА_5 .

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжувати вчинення інкримінованих на даному етапі йому дій.

При вирішенні даного клопотання слідчий суддя враховує той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 зареєстрований, в АДРЕСА_3 постійного місця проживання не має, не одружений, офіційно непрацюючий, раніше не судимий, але перебуває в розшуку за підозрою в іншому корисливому злочині, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також може незаконно впливати на співучасників та свідків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинні дії.

В той же час, обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, оскільки дані обставини не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, враховуючи конкретні обставини в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про те, що на даному етапі недостатнім є застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та обґрунтованим в судовому засіданні.

Зокрема, матеріалами кримінального провадження підтверджується та обставина, що місце проживання ОСОБА_5 зареєстровано в Одеській області, а тому застосування такого запобіжного заходу, як домашній арешт, так і особисте зобов`язання, не сприятиме дієвості даного кримінального провадження, та не усуне в повній мірі встановлених слідчим суддею ризиків.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

В судовому засіданні прокурор просив не визначати щодо підозрюваного ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки йому повідомлено підозру за ч.2 ст. 342 та ч.2 ст.345 КК України, які пов`язані із застосуванням насильства.

В той же час, слідчий суддя звертає увагу на те, що вказані кримінальні правопорушення є злочинами середньої тяжкості, та, окрім іншого, обґрунтованість підозри за вказаними злочинами не доведена прокурором (оскільки слідчому судді, окрім самого Повідомлення про нову підозру від 14 грудня 2018 року не надано належних доказів на підтвердження такої обґрунтованості), а тому на даному етапі слідчий суддя не вважає за можливе враховувати факт повідомлення ОСОБА_5 підозри у вчиненні цих кримінальних правопорушень як підставу для не визначення альтернативного заходу у вигляді застави щодо нього.

Ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, мотив кримінального правопорушення, тяжкість злочинів, які інкримінуються підозрюваному, його соціальний (неодружений, неповнолітніх дітей не має) та майновий стан (не працює, отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи по зору), встановлені в ході розгляду даного клопотання ризики, зважаючи на нормативну вимогу ч.4 ст. 182 КПК України щодо пропорційності розміру застави обов`язку підозрюваного виконувати покладені на нього обов`язки, а також помірності для нього такого розміру, вважаю за необхідне визначити щодо підозрюваного ОСОБА_5 заставу у розмірі 80 (восьмидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 140 960 (сто сорок тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, слідчий суддя відповідно до ч.3 ст.183 КПК України вважає за необхідне, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки, визначені ч.5 ст.194 КПК України.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що визначення розміру застави, окрім передбачених ч.4 ст. 183 КПК України випадків, є обов`язком, а не правом слідчого судді.

Ч.4 ст. 183 КПК України містить вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя вправі не визначати розмір застави. При цьому, таке повноваження є правом слідчого судді.

Під час розгляду даного клопотання слідчим та прокурором не доведено наявності передбачених ч.4 ст. 183 КПК України підстав, за наявності яких слідчий суддя мав би право не визначати розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання, і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 10 лютого 2019 року включно.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту в залі суду, а тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Розмір застави визначити в межах 80 (восьмидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 140 960 (сто сорок тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ м. Київ, МФО: 820172, р/р: 2265).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками;

5) не відвідувати бари, кафе, ресторани та інші місця, в яких продаються спиртні напої;

6) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.12.2018 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1