КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0008654 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_8 , приблизно наприкінці січня 2017 року, в ході розмови з невстановленою особою дізнався про те, що у неї знаходиться книга «Апостол или Деяния и послания», яка була викрадена _________________________________________________________________
Справа №11-кп/824/926/2018 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Категорія: ст. 198 КК України Доповідач ОСОБА_1
10.05.2016 року з приміщення Національної бібліотеки України імені Вернадського по вул. Володимирській, 62 у м. Києві.
Після чого, бажаючи збагатитись за рахунок продажу майна завідомо одержаного злочинним шляхом, ОСОБА_8 за грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, 30.01.2017 року приблизно о 18 год., перебуваючи за адресою: м. Київ, пр. В. Маяковського, 54, придбав у невстановленої слідством особи книгу «Апостол или Деяния и послания». Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , достеменно знаючи із засобів масової інформації, які широко висвітлювали факт вчинення крадіжки 10.05.2016 року з приміщення Національної бібліотеки України імені Вернадського по вул. Володимирській, 62 у м. Києві вказаного видання, яке представляло значну матеріальну, культурну та історичну цінність, усвідомлюючи те, що він має намір зберігати майно, одержане злочинним шляхом, тому бажаючи вчинення таких дій, почав зберігати її у тільки йому відомому місці, з метою її подальшого збуту.
25.04.2017 року в денний час ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні ресторану «Da Mario», що по вул. Саксаганського, 52 в м. Києві, збув ОСОБА_10 книгу «Апостол или Деяния и послания», після чого був затриманий працівниками поліції, а вищевказана книга, яку він незаконно придбав, зберігав та збув, усвідомлюючи, що вона отримана злочинним шляхом, також була у нього вилучена.

На вказаний вирок суду прокурор у провадженні подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_8 за ст. 198 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі і на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, мотивуючи прийняте рішення, суд врахував вид та міру покарання, характер суспільної небезпеки вчиненого злочину, ступінь тяжкості, фактичні обставини справи та відношення обвинуваченого до скоєного, проте, суд належним чином не врахував, що обвинувачений раніше не судимий, але вчинив умисний корисливий злочин майнового характеру.
Крім того, суд при призначенні покарання недостатньо врахував суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_8 злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, та те, що суб`єктивна сторона даного злочину виражається в прямому умислі, а також не враховано і те, що ОСОБА_8 офіційно не працює, суспільно корисною діяльністю не займається.
Також суд не звернув увагу на значення цієї справи в цілому, оскільки предметом злочину є книга, яка є культурною та історичною спадщиною України, та під час затримання причетних до вчинення кримінального правопорушення осіб, справа набула всеукраїнський резонанс, і тому покарання у виді обмеження волі є досить м`яким та не враховує особливу увагу громадськості.
Таким чином, на думку апелянта, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, покарання, призначене судом, є надто м`яким та таким, що не є достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових злочинів.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, яка була підтримана і представником потерпілого ОСОБА_6 , а також обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора у провадженні, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались, як не оспорюються вони прокурором і в апеляційній скарзі.

За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ст. 198 КК України, як заздалегідь необіцяне придбання, зберігання та збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, що також прокурором не заперечується.

При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання за ст. 198 КК України, у відповідності до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які його обтяжують. Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_8 вчинено злочин середньої тяжкості, конкретні обставини справи, відсутність наслідків та шкоди внаслідок його протиправних дій, а також його вік, що він одружений, працює, має позитивні характеристики, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра. Обставинами, які пом`якшують його покарання судом визнано щире каяття та активне сприяння слідству та суду.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі, яке і призначив на строк 2 (два) роки.
Крім того, призначаючи ОСОБА_8 покарання ст. 198 КК України, суд дійшов висновку про можливість звільнення його від відбування покарання за цей злочин на підставі ст. 75 КК України та належним чином мотивував своє рішення в цій частині, урахувавши при цьому дані про особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення злочину, яка свідчить про усвідомлення заподіяного та бажання відвернути негативні наслідки, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, а також критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого.
При цьому прокурором в апеляційній скарзі не оспорюється обґрунтованість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, а натомість вказується на необхідність призначення ОСОБА_8 в даному випадку покарання за ст. 198 КК України саме у виді 2 років позбавлення волі та звільнення його від відбування цього покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.
Проте, на думку колегії суддів, призначене ОСОБА_8 покарання за ст. 198 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, на противагу твердженням прокурора, не є таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного, оскільки при його призначенні судом першої інстанції враховані всі ті обставини, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, а суспільний резонанс даної справи, у зв`язку з тим, що предметом злочину була книга, яка є культурною та історичною спадщиною України, не є визначальним при обранні виду та розміру призначеного покарання, яке призначається відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, та в цілому нівелюється подальшим звільненням обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, направлення якого для відбування цього покарання або звільнення від нього поставлено в пряму залежність від подальшої поведінки обвинуваченого - виконання покладених на нього судом обов`язків та систематичного невчинення ним адміністративних правопорушень.

На дані висновки не можуть вплинути і надані прокурором в суді апеляційної інстанції дані про те, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема - ОСОБА_8 був засуджений 11.02.2005 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 5 ст. 186, ст. 69, 296 ч. 4, ст. 70 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а постановою Шосткінського міського суду Сумської області від 23.10.2008 року йому було замінено невідбутий строк покарання на обмеження волі, і на підставі ухвали Конотопського районного суду Сумської області від 02.04.2009 року звільнено умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 25 днів, оскільки ці дані не були предметом дослідження суду першої інстанції, якому прокурором вони не надавались, а тому і колегія суддів не може взяти їх до уваги при вирішенні питання щодо м`якості призначеного ОСОБА_8 покарання за тих умов, що прокурор наполягає і на звільненні його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Інших переконливих доводів, що заслуговували б на увагу і які свідчать про м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання, в апеляційній скарзі прокурора не наведено.

За викладеним вище, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу прокурора у провадженні без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у провадженні залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3