Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/3061/16-к
Провадження № 1-кп/644/42/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2018 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої- ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, не заміжньої, має малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої 29.10.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт,

- в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 389 ч.2 КК України;

ВСТАНОВИВ :

25.01.2016 року приблизно о 13-00 годин ОСОБА_4 , знаходячись в кімнаті АДРЕСА_3 , після спільного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_6 , скориставшись тим, що останній вийшов з кімнати, а його мобільний телефон марки «Nokia 215 DS» знаходився на дивані в кімнаті, діючи повторно, з раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, таємно викрала майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон марки «Nokia 215 DS», вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1323 від 24.02.2016 року- 627 грн. Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим на свій розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяла потерпілому матеріальну шкоду на суму 627 грн.

Крім того, 17.03.2016 року ОСОБА_4 була поставлена на облік у Орджонікідзевському РВ КВІ УДПтС України в Харківській області та була письмово ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання у вигляді 120 годин громадських робіт, призначених вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29.10.2015 року, а також попереджена про відповідальність у разі ухилення від відбування покарання, крім того ОСОБА_4 отримала направлення, згідно з якими повинна була з 18.03.2016 року відбувати покарання у вигляді 120 годин громадських робіт на прилеглій території Харківської виправної колонії № 43, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Таджицька, 17.

ОСОБА_4 будучи повідомленою 17.03.2016 року про порядок та умови відбуття покарання у вигляді громадських робіт, відпрацювала лише 76 годин громадських робіт та з 14.04.2016 року до Харківської виправної колонії № 43 для відпрацювання громадських робіт перестала з`являтися, у зв`язку з чим 18.04.2016 року працівниками КВІ їй винесено попередження.

Проте, ОСОБА_4 діючи умисно, з метою ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, без поважних причин не виконала вимоги Орджонікідзевського РВ КВІ УДПтС України в Харківській області про причини відсутності на роботі не повідомила і таким чином умисно ухилилася від відбуття покарання та не відпрацювала 48 годин громадських робіт зі 120 годин громадських робіт, призначених за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.10.2015 року.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена свою вину в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях визнала повністю, щиро розкаялася та дала суду свідчення про обставини скоєння злочинів, так, як про то викладено вище у вироку.

Пояснила, що в 2015-2016 роках вела аморальний спосіб життя, випивала, а тому з цієї причини не повністю відбула призначене їй покарання у вигляді громадських робіт. Крім того, пояснила, що дійсно після сумісного вжиття спиртних напоїв з потерпілим ОСОБА_6 25.01.2016 року в його кімнаті, скориставшись тим, що він вийшов з кімнати, вкрала його мобільний телефон марки «Нокіа 215», який здала до ломбарду. В подальшому сама викупила телефон з ломбарду та повернула потерпілому. Наразі вона повністю відбула призначене їй покарання у вигляді громадських робіт, утворила сім*ю, народила дитину та веде законослухняний спосіб життя.

Потерпілий ОСОБА_6 надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Зазначив, що претензій до обвинуваченої не має, викрадене йому повернуто.

Крім повного визнання своєї вини в інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушеннях її винуватість підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими документами, а саме:

-постановою від 18.02.2016 року, якою було визнано речовими доказами мобільний телефон марки «Nokia 215 DS» з батареєю марки «BL-5C». Мобільний телефон в корпусі чорного кольору, присутні потертості на корпусі телефону. IМEI 1-59400, IМEI 2 НОМЕР_1 . Мобільний телефон знаходиться у справному стані. Договір страхування майна, що знаходиться в заставі №С5491690 від 26.01.2016, м. Харків. Даний договір складений на ім`я ОСОБА_7 , як страхувальник. В правому верхньому куті є надпис у вигляді цифр чорного кольору 00044. На договорі у нижньому лівому куті мається мокра підпис страхувальника. Чек №250 з інформацією: Касир ОСОБА_8 , сума 50 грн., ломбардне відділення №49, м. Харків, пр.Московський, 276_Б. 26.01.2016, 13-01. Чек №325 з інформацією: касир ОСОБА_9 , сума страхування 61.25 грн. Ломбардне відділення №49 м. Харків, пр. московський, 276-Б. 03.02.2016, 14-29;( т.1 а.с.31-32)

-висновком судово-товарознавчої експертизи №1323 від 24.02.2016 року підтверджується ринкова вартість мобільного телефону марки «Nokia 215 DS» моделі «215 DS» на момент скоєння злочину, тобто станом а 01.02.2016 року складає 627,00 грн. ( т.1 а.с.36-38)

-довідкою з КВІ Орджонікідзевського району м.Харкові від 21.06.2016 року, з якої вбачається, що станом на 21.06.2016 року засуджена ОСОБА_4 не відпрацювала 44 ( сорок чотири) години громадських робіт, призначених виром Орджонікідзевського райсуду м.Харкова від 29.10.2015 року ( т.1а.с.49).

-довідкою філії ДУ «Центр пробації і в Харківській області» Індустріальний районний відділ від 26.10.2018 року №974, з якої вбачається, що ОСОБА_4 відбула невідбуті нею 44 години громадських робіт за вироком Орджонікідзевського райсуду м.Харкова від 29.10.2015 року.

Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої повністю доведена і кваліфікує її дії за ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за ч.2 ст. 389 КК України, тобто ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, особою засудженою до цього покарання.

Дослідженням даних про особу обвинуваченої встановлено, що вона раніше судима, не працює, на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, має малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях та добровільне відшкодування потерпілому спричиненої шкоди, обставинами, що обтяжують покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступень тяжкості даних злочинів, що відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої та невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої .

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.60,61 КК України ОСОБА_4 , яка має на утриманні малолітнього сина, 2018 року народження, неможливо призначити такі покарання, як арешт, обмеження волі. Крім того, . оскільки вона не працює, їй неможливо призначити таке покарання, як виправні роботи.

Тобто, за ст. 389ч.2 КК України обвинуваченій неможливо призначити жодне, передбачене санкцією цієї статті покарання, а тому за цією статтею на підставі ст. 74ч.1 КК України ОСОБА_4 слід звільнити від покарання без його призначення.

Крім того, єдине покарання, яке можливо призначити ОСОБА_4 за ст.185ч.2 КК України є позбавлення волі.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом*якшують покарання.

Згідно роз*яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК ( 2341-14 ) суди повинні

призначати покарання в межах, установлених санкцією статті

(санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає

відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня

тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу

судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого

законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на

грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву

злочину.

Виходячи з викладеного, зважаючи на середню ступень тяжкості злочину, передбаченого ст.185ч.2 КК України, дані про особу обвинуваченої, сукупність обтяжуючих та пом*якшуючих обставин, суд вважає, що покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ст.185 ч.2 КК України буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження здійснення нею нових злочинів.

Оскільки за один із злочинів ОСОБА_4 не призначається покарання, то відповідно не може бути застосована ст.70 КК України, яка передбачає призначення покарання за сукупністю злочинів.

ОСОБА_4 після постановлення вироку 29.10.2015 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова, яким її було засуджено за ст.185ч.1 КК України до 120 годин громадських робіт вчинила новий злочин, передбачений ст.185ч.2 КК України і на момент його вчинення 25.01.2016 року взагалі не відбула призначеного їй покарання, так як тільки 17.03.2016 року прибула до Орджонікідзевського РВ КВІ м.Харкова та була поставлена на облік ( т.1а.с.21).

Таким чином, остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити за правилами ст.71 ч.1 КК України із застосуванням ст.72ч.ч.1п.г КК України, а саме врахувати, що 120 невідбутих годин громадських робіт на день вчинення нового злочину становлять 15 днів позбавлення волі.

Застосування до призначеного судом ОСОБА_4 покарання ст.75 КК України як цього просить прокурор, неможливо, оскільки суд може звільнити особу від відбування покарання з випробуванням лише за ті злочини, за які таке покарання призначив цим же вироком. Звільнення судом першої інстанції особи від відбування покарання, яке призначено іншим вироком суду за інші злочини при винесенні вироку в порядку ст. 71 КК України, за новий злочин Законом не передбачено. Крім того, за попереднім вироком обвинуваченій була призначена реальна міра покарання у виді громадських робіт. Призначаючи остаточне покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд фактично би ревізував вирок від 29.10.2015 року, що за законом не входить до його компетенції.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Доля речових доказів вирішується судом в порядку ст.100 КПК України.

Судові витрати в сумі 184 грн. 14 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи суд стягує з обвинуваченої на користь держави.

Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України та звільнити її від покарання без його призначення.

Відповідно до ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_4 покарання за ст.185ч.2 КК України повністю приєднати невідбуте нею покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29.10.2015 року у вигляді 120 годин громадських робіт, що становить 15 днів позбавлення волі та остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді 1 ( одного) року 15 днів позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування ОСОБА_4 призначеного покарання рахувати з дня її фактичного затримання.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_4 відбуте нею покарання у вигляді 15 днів позбавлення волі, що відповідає 120 годинам громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово- товарознавчої експертизи № 1323 від 24.02.2016 року в розмірі 184 грн.14 коп.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Nokia 215 DS», який знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 - вважати повернутим володільцю за належністю.

Копію вироку вручити прокурору, засудженій негайно після його проголошення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через районний суд.

Суддя ОСОБА_1