ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 350/104/13-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/37/19 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2019 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючогосудді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2018 року

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі п.г ст.1 ЗУ Про амністію в 2016 році ОСОБА_7 звільнено від відбування основного та додаткового покарання.

Питання щодо речових доказів та судових витрат вирішено.

Згідно з вироком, 13.06.2012 року, приблизно о 20.30 год., обвинувачений ОСОБА_7 керуючи автомобілем марки Geely MR-7151A р.н. НОМЕР_1 рухався в с.Креховичі Рожнятівського району та наближався до нерегульованого перехрестя автодороги Н-10 Стрий Чернівці з дорогою, що примикає зліва i веде в напрямку смт.Рожнятів, з метою виконати маневр повороту ліворуч. Згідно встановлених дорожних знаків 1.22 Перехрещення з другорядною дорогою та 2.3. Головна дорога, автодорога Стрий-Чернівці по відношенню до дороги на смт. Рожнятів є головною.

У цей час, зi сторони м. Долина, рухався автомобіль марки ГАЗ-31105 д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням особи, досудове розслідування відносно якої зупинено у зв`язку з її розшуком. В салонi її автомобіля на задньому сидінні знаходився пасажир ОСОБА_11 . Відповідно до вимог п.16.13.ПДР України, особа, досудове розслідування відносно якої зупинено у зв`язку з її розшуком під час проїзду перехрестя прямо мала перевагу в pyci перед водієм ОСОБА_7 , який мав намip виконати маневр повороту ліворуч. ОСОБА_7 , відповідно до вимог п. 16.3. ПДР України у paзi необхідності надання переваги в pyci транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, повинен був зупинити свій транспортний зaciб перед краєм перехрещуваної проїзної частини. Проте водій ОСОБА_7 , ігноруючи вимоги даних пунктів, а також порушуючи п.п. l.10 в частині значення терміну дати дорогу, 2.3.6, 10.l ПДР України проявив неуважність, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним i не створить небезпеки учасникам руху, не зупинився автомобілем перед краєм перехрещуваної проїзної частини, а виїхав на смугу зустрічного руху на відстані, що була меншою ніж повний зупиночний шлях автомобіля ГАЗ-31105, чим створив ocобi, досудове розслідування відносно якої зупинено у зв`язку з її розшуком, небезпеку для руху та аварійну дорожню ситуацію. Особа, досудове розслідування відносно якої зупинено у зв`язку з її розшуком, керуючи автомобілем марки ГАЗ-31105, д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись зі швидкістю 123 км/год, що значно перевищувала максимально-допустиму для даної ділянки дороги, порушуючи вимоги п.12.4. Правил дорожнього руху України, в яких зазначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год. з метою попередження зіткнення з автомобілем Geely MR-7151A застосував маневр відвороту вліво та виїхав на смугу зустрічного руху. Після роз`їзду вказаних автомобілів особа, досудове розслідування відносно якої зупинено у зв`язку з її розшуком, щоб не виїхати за межі дороги вліво повернув рульове колесо вправо. Разом зi зміною напрямку руху автомобіль ГАЗ-31105 втратив керованість, його почало заносити та розвертати навколо власної oci, унаслідок чого він в станi заносу пересік ліву та праву смугу, виїхав на праве узбіччя, де зіткнувся із припаркованим автомобілем марки Mitsubishi L-300 р.н. НОМЕР_3 .

У результаті порушення ОСОБА_7 вищезазначених вимог Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, у наслідок якої пасажир автомобіля ГАЗ-31105 ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота та його органів з множинними розривами печінки, крововиливами в речовину печінки, розриву селезінки, відриву жовчного мixypa, забою правої нирки, що ускладнилась розвитком тяжкого травматичного шоку, від яких 14.06.2012 року о 2.30 годин наступила його смерть.

В апеляційних скаргах:

обвинувачений просить скасувати оскаржуваний вирок та закрити кримінальне провадження в зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що визнаючи його винним суд перерахував свідчення свідків, але не проаналізував їх, а також дані які містяться в письмових доказах виклав не повністю, а уривками і без посилання чим саме це доводить його вину. Звертає увагу колегії суддів на те, що експертним шляхом було встановлено, що він не змушував водія ОСОБА_12 застосовувати будь-які заходи по зміні режиму руху керованого ним автомобіля, при умові руху автомобіля з визначеною ПДР швидкістю. Вважає, що наведені у вироку документи як на доказ його вини, містять насправді відомості які його виправдовують, а саме протокол огляду місця події та протокол відтворення обстановки і обставин події. Наголошує на тому, що судом не вмотивовано, які саме з суперечливих показань очних ставок обвинуваченого і свідків взяті до уваги. Вказує, що у вироку суд невірно відобразив висновки експертиз, що призвело до невірної оцінки фактичних обставин провадження. Вважає, що судом не було враховано правові висновки ВСУ і не надано жодної оцінки діям іншого учасника ДТП ОСОБА_12 , не досліджено характеру та черговості порушень, які вчинили кожен з водіїв. Вважає, що не створював перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, а в даному випадку небезпека була створена діями водія ОСОБА_12 , який значно перевищив допустиму швидкість.

представник потерпілої просить скасувати оскаржуваний вирок, призначити та провести судове слідство за первинним обвинувальним актом в ході якого повторно дослідити всі докази, давши їм відповідну оцінку, а також надати органу досудового розслідування доручення встановити та зібрати документи зазначені у його клопотанні в порядку ст.333 КПК України на адресу суду першої інстанції, з призначенням та проведенням відповідної судово-медичної експертизи. Також просить ухвалити новий вирок за фабулою первинного обвинувального акту з призначенням покарання виходячи з встановлених в ході апеляційного розгляду обставин. Свої вимоги мотивує тим, що в наслідок змінення прокурором в ході судового розгляду обвинувального акту, зменшено було обсяг обвинувачення ОСОБА_7 , а тому користуючись своїм правом потерпіла підтримувала первинне обвинувачення, однак судом без обґрунтування причин, залишено поза увагою її позицію. Також вказує, що судом було безпідставно залишено без задоволення клопотання про проведення експертизи, через що залишились не перевіреними обставини, що могли б суттєво вплинути на вирішення справи по суті.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого і його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу з наведених у ній підстав і просили її задовольнити; прокурора, який вважає вирок законним і обґрунтованим та просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого і представника потерпілої; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

У мотивувальній частині обвинувального вироку, згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, мають бути зазначені докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Як встановлено перевіркою матеріалів провадження, вказаних вимог суд першої інстанції не дотримався і питання винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину вирішив на підставі висновків, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, суд першої інстанції визнав доведеним, зокрема те, що ОСОБА_7 виїхав на смугу зустрічного руху на відстані, що була меншою ніж повний зупиночний шлях автомобіля ГАЗ 31105, чим створив водію цього автомобіля небезпеку для руху та аварійну дорожню ситуацію.

Як вказано у вироку, такий висновок суду ґрунтується на показаннях обвинуваченого, свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , а також даних протоколів очних ставок і протоколів відтворення обставновки і обставин події з ними, автотехнічних експертиз №3245 від 26 листопада 2012 року та №1095/14514/15-52 від 26 серпня 2015 року.

З наведених у вироку показань обвинуваченого слідує, що він не визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину і стверджував, що смугу руху автомобіля ГАЗ 31105 перетнув, коли той знаходився на відстані 250-320 метрів, що не створювало небезпеки для руху. Такі ж відомості обвинувачений вказував при проведенні відтворення обстановки і обставин події 15 версеня 2012 року (т.1 а.к.п.87-88).

Суд не навів у вироку мотивів, з яких відхилив такі доводи обвинуваченого, а навпаки вказав, що його показання та протокол цієї слідчої дії доводять винуватість у вчиненні інкримінованого злочину.

Також, наводячи зміст пункту 1 висновку №3245 судової автотехнічної експертизи від 26 листопада 2012 року суд вказав: за умови, що водій автомобіля "Geely" ОСОБА_7 розпочав маневр виїзду на смугу руху автомобіля ГАЗ-31105 на відстані 320 м від останнього і повністю своїм автомобілем покинув смугу руху автомобіля ГАЗ-31105 за час 2,3 - 2,4 секунди, то дії водія створювали небезпеку для руху водію автомобіля ГАЗ-31105 ОСОБА_12 , оскільки в іншому випадку водію автомобіля ГАЗ-31105 ОСОБА_12 не виникало необхідності ні зменшувати швидкість руху, ні застосовувати будь-якого маневрування (змінювати траєкторію руху автомобіля) (т.4 а.к.п.31).

Однак, як вбачається з матеріалів провадження пункт перший висновку вказаної експертизи містить протилежні відомості, а саме, що за вказаних умов дії водія ОСОБА_7 не створювали небезпеку для руху, оскільки в такому випадку водію автомобіля ГАЗ-31105 не виникало необхідності зменшувати швидкість чи змінювати траєкторію руху автомобіля (т.1 а.к.п.167-177).

Крім того, з урахуванням вірного змісту пункту першого висновку експерта №3245 про те, що виїзд на зустрічну смугу на відстані 320 м не створював небезпеки автомобілю ГАЗ31105, незрозуміло чому суд прийшов до переконання, що такі ж показання обвинуваченого підтверджують його винуватість у створенні аварійної дорожньої ситуації.

Отже, висновки суду в цій частині не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, що згідно п.2 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.411 КПК України є підставою для зміни чи скасування судового рішення.

Також, у вироку наведені показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і дані протоколів відтворення обставновки і обставин події з ними, а також їх очних ставок з обвинуваченим, згідно яких ОСОБА_12 стверджував, що рухався зі швидкістю не більше 100 км/год і виїзд автомобіля Джилі на смугу руху автомобіля ГАЗ 31105 відбувся за 65,6 м, а свідок ОСОБА_13 - 70 м, що створило небезпеку для руху. Крім того, як доказ винуватості ОСОБА_7 суд взяв до уваги показання свідка ОСОБА_14 під час досудового розслідування про те, що автомобіль ГАЗ 31105 рухався зі швидкістю близько 80 км/год і автомобіль Джилі створив йому перешкоду на близькій відстані.

Поряд з цими обставинами суд у вироку навів також дані висновків судових експертиз, які містять інші відомості.

Так, у вироку вказано, що згідно висновку автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №1095/14514/15-52 від 26.08.2015 року показання водія ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 в частині вказаного ними комплексу кількісних даних зближення автомобілів ГАЗ та Джилі являються технічно неспроможними (т.3 а.к.п.42).

Ці висновки експертизи суд відхилив лише в частині визнання неспроможними показань свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , мотивувавши це тим, що висновок експерта в цій частині суперечить показанням обвинуваченого ОСОБА_7 і даним протоколу відтворення обстановки і обставин події з ним, згідно яких автомобіль під його керуванням виїхав на зустрічну смугу за 320 м від автомобіля ГАЗ31105, а також висновку експертизи №3245, який знову виклав зі зміненим змістом, а саме замість слів не створював небезпеку вказано створював небезпеку.

Однак, показання обвинуваченого про те, що виїхавши на смугу зустрічного руху за 320 м від автомобіля ГАЗ 31105, він не створював небезпеки для його руху, не суперечать цим висновкам експертизи № 1095/14514/15-52.

Також, суд вказав, що висновки експертизи про технічну неспроможність показань свідка ОСОБА_13 він не бере до уваги через те, що вони суперечать показанням цього свідка, що вказує на невірну оцінку судом доказів кримінального провадження, оскільки саме для перевірки технічної спроможності показань цього свідка судом і призначалась повторна експертиза.

Тобто, висновки експертів про технічну неспроможність показань свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 суд не взяв до уваги, мотивуючи обставинами, які висновків експертизи в цій частині не спростовують,

Жодних мотивів з яких суд не взяв до уваги висновки експерта про неспроможність показань свідка ОСОБА_15 у вироку не наведено.

Отже, викладені у вироку висновки суду містять істотні суперечності, що згідно п.2 ч.1 ст.409, п.4 ч.1 ст.411 КПК України також є підставою для зміни чи скасування судового рішення.

Як вбачається зі змісту оскарженого вироку, в ньому наведено лише перелік показань свідків і письмових доказів та розкрито їх зміст, однак не вказано які обставини, що доводять винуватість, ці докази підтверджують, не наведено достатніх мотивів, з яких відхилено версію обвинуваченого, що вказує на неналежне виконання судом вимог ст.94 КПК України про необхідність оцінки сукупності всіх зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зокрема, у вироку суд навів дані висновку № 3245 судової автотехнічної експертизи від 26 листопада 2012 року, вказавши зокрема, що при заданих слідством вихідних даних, при заданій швидкості руху автомобіля ГАЗ- 311105 117... 123 км/год, з технічної точки зору, водій автомобіля ГАЗ-31105 ОСОБА_15 не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити свій автомобіль до траєкторії руху автомобіля Geely, який в цей час перетинав смугу руху автомобіля ГАЗ-31105. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля ГАЗ-31105 ОСОБА_15 у відповідності з вимогами «Правил дорожнього руху України" повинен був вести свій автомобіль зі швидкістю не більше 60 км/год. по своїй правій смузі руху з додержанням безпечних бокових інтервалів. При заданих вихідних даних, з моменту початку виконання водієм автомобіля Geely ОСОБА_7 повороту ліворуч (з моменту виникнення небезпеки для руху) для водія автомобіля ГАЗ-31105 ОСОБА_15 виникала аварійна ситуація, в якій дії водіїв «Правилами дорожнього руху України не регламентуються. З технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, при заданих вихідних даних причиною зіткнення автомобіля ГАЗ-31105 під керуванням водія ОСОБА_15 з автомобілем Mitsubishi L-300 стали обставини, пов`язані: з одної сторони - з перевищенням водієм ОСОБА_15 допустимої швидкості руху, внаслідок чого він з моменту виникнення небезпеки для руху позбавив себе технічної можливості шляхом своєчасного застосування гальмування зупинитися до траєкторії руху автомобіля Geely, який перетинав його смугу руху, а з другої сторони - з діями водія ОСОБА_7 , який не дав дорогу транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо (автомобіля ГАЗ-31105), чим створив для водія ОСОБА_15 небезпеку для руху на такій віддалі, що водій автомобіля ГАЗ-31105 потрапив у аварійну ситуацію ( т.1.а.к.п.167-177).

Також, у вироку наведено дані висновку експертів за результатами проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №1095/14514/15-52 від 26 серпня 2015 року, якими встановлено зокрема, що водій автомобіля Geely ОСОБА_7 виконуючи маневр ліворуч не змушував водія автомобіля ГАЗ ОСОБА_15 застосовувати будь-які заходи по зміні режиму руху керованого ним автомобіля, при умові руху автомобіля ГАЗ зі швидкістю 60 км/год, тобто водій ОСОБА_7 не створював небезпеки для руху водію ОСОБА_15 . В даному випадку небезпека для руху була створена діями водія ОСОБА_15 , які не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР. Дослідження питання технічної можливості попередження даного зіткнення з боку водія автомобіля ГАЗ ОСОБА_15 за рахунок додаткових дій направлених на зміну режиму руху керованого ним транспортного засобу (його гальмування або маневрування) в даній дорожній обстановці є методично недоцільним. Очевидна практична можливість уникнути даної ДТП забезпечувалась у випадку відповідності його (водія) дій вимогам п.12.4 ПДР (т.3.а.к.п.33-42).

Навівши зміст цих експертних висновків, які в окремих частинах суперечать один одному, суд не зазначив які з них він взяв до уваги як докази винуватості ОСОБА_7 , а які відкинув.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що експертиза №1095/14514/15-52 від 26 серпня 2015 року була проведена як первинна комісійна, хоча судом була призначена повторна експертиза. Також, в мотивувальній частині висновку експертизи вказано, що вихідні дані взяті експертом зі змісту ухвали суду. Однак, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ухвала суду від 25 грудня 2014 року не містить заданих судом вихідних даних, що суперечить вимогам пунктів 1.3.,2.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (т.3 а.к.п. 15-16, 34-35).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.409, п.4 ч.1 ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам провадження і підлягає зміні чи скасуванню, якщо за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Допущені судом першої інстанції порушення є істотними, ставлять під сумнів повноту дослідження обставин провадження та відповідність висновків суду його фактичним обставинам, впливають на законність та обґрунтованість вироку в цілому.

Таким чином в ході апеляційного розгляду встановлено, що вирок не відповідає вимогам ст.ст.370,374 КПК України, що колегія суддів відносить до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до ст.ст.409,412 КПК України є підставою для зміни чи скасування судового рішення.

Також, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що в них відсутні належно оформлені журнали всіх судових засідань, а на технічному носії інформації, на якому зафіксовано судове провадження, відсутній запис окремих судових засідань.

Так, в порушення вимог ст. 107 КПК України про судові засідання починаючи з 29 грудня 2017 року і до постановлення вироку 26 вересня 2018 року вівся протокол судового засідання (т.3 а.к.п.224, 226, 228, 233, 235, т.4 а.к.п. 8, 13, 15, 18, 22).

В порушення вимог ст.108 КПК України в зазначених протоколах та в окремих журналах судових засідань відсутні відомості про найменування суду, який розглядав дане кримінальне провадження. Також, на технічних носіях інформації, які долучені до матеріалів провадження відсутні звукозаписи судових засідань від 28 березня, 23 квітня і 05 червня 2014 року.

Враховуючи наведені недоліки фіксування судових засідань в сукупності з іншими, встановленими в ході апеляційного розгляду істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону щодо змісту вироку, колегія суддів приходить до переконання про наявність підстав, передбачених ч.1 ст.412, п.7 ч.2 ст.412, п.1 ч.1 ст.415 КПК України, для скасування вироку з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин апеляційні скарги обвинуваченого і представника потерпілої підлягають задоволенню лише в частині вимог про скасування вироку.

У зв`язку з наведеним та відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України, колегія суддів вважає необхідним в даному випадку скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду, за результатами якого слід ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону, дослідити у встановленому порядку всі докази, детально проаналізувавши усі обставини кримінального провадження, з урахуванням висновків апеляційного суду, викладених в даній ухвалі, ретельно перевіривши всі доводи сторін кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 404-419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги представника потерпілої ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2018 року скасувати і призначити у даному кримінальному провадженні новий судовий розгляд в тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4