Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3233/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 286 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000566 за апеляційною скаргою прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 жовтня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лернапат Гугаркського району Вірменії, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, працюючого слюсарем аварійно-відновлювальних робіт водопроводу в МКП "Бердичівводоканал", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням протягом 3 (трьох) років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки підлягає реальному виконанню.
Зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням з 29.04.2018 року до 02.05.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 залишено без розгляду.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1144 грн. 00 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта при проведенні комплексної судової транспортно-трасологічної експертизи та експертизи технічного стану автомобіля CHERY A15 Amulet, р.н. НОМЕР_1 , а також 1430 грн. 00 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта при проведенні судової автотехнічної експертизи.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не обирався.
Вирішено питання щодо речових доказів, -
в с т а н о в и в:
За обставин встановлених судом та викладених у вироку, ОСОБА_8 визнаний винним за те, що 29 квітня 2018 року близько 16 год. 55 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобілем «CHERY A15 Amulet», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та рухався ним по проїзній частині автодороги «Шепетівка - Чуднів - Бердичів» в напрямку м. Бердичева Житомирської області, перевозячи пасажирів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та малолітнього ОСОБА_15
Рухаючись у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом у населеному пункті з перевищенням допустимої швидкості по прямій горизонтальній ділянці, в задовільних умовах дорожнього руху, на 110км + 510м вказаної автодороги поблизу будинку № 2 по вул. Чуднівській в с. Скраглівка Бердичівського району Житомирської області, водій ОСОБА_8 проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог пунктів 2.3 «б», 12.1, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, не обрав безпечної швидкості та негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, яку об`єктивно спроможний був виявити, не вжив, допустив наїзд на нерухому перешкоду (вибоїну), та в подальшому, не реагуючи на створену ним аварійну обстановку, в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, не застосував термінового гальмування, продовжив рух та виїхав за межі проїзної частини праворуч на ґрунтове узбіччя та трав`яний газон за ним, де, лівою частиною керованого ним транспортного засобу, здійснив наїзд на бетонну опору лінії електропередач та правою боковою частиною на бетонну огорожу домогосподарства.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у виді травми з залученням декількох ділянок тіла, а саме: відкритої черепно-мозкової травми, травматичного перелому турецького сідла, щілепоподібних переломів кісток основи черепу (правої та лівої половини клиноподібної кістки, передньої поверхні правої та лівої піраміди скроневих кісток); закритої травми грудної клітини, закритого повного перелому верхньої частини грудини на рівні прикріплення 2-х ребер; забою правої та лівої легені, забою серця; закритої травми черевної порожнини, травматичних розривів діафрагмальної поверхні печінки; крововиливів, саден голови та кінцівок, які є тяжкими тілесними ушкодженнями та знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю останньої.
Порушення водієм ОСОБА_8 вимог пунктів 2.3 «б», 10.1, 12.1, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 , не оскаржуючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеності вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Вважає, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а призначене судом покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначає, що суд залишив поза увагою і не проаналізував характеру та обсягу допущених обвинуваченим грубих порушень ПДР, тяжкості вчиненого злочину та його наслідків. Вважає, що суд безпідставно застосував ст.75 КК України та звільнив обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, які надійшли від обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, адвоката ОСОБА_16 , йдеться про необґрунтованість доводів апелянта та про залишення вироку суду без зміни.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом першої інстанції було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із учасників процесу не оспорювалися. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції не було, йому роз`яснено, що у даному випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, внаслідок м`якості, а саме застосуванні ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , судом першої інстанції враховано характер та ступінь суспільної небезпечності та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Проте, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції недостатньо врахував наслідки вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а саме спричинення смерті потерпілої ОСОБА_14 ..

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції було допущено невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, а тому він підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку.
Так, відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 65 КК України апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини кримінального провадження, що обтяжують та пом`якшують його покарання.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_8 відноситься до категорії тяжких злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , апеляційним судом враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно працевлаштований, проживає зі співмешканкою та її сином, за місцем проживання характеризується позитивно, добровільно відшкодував завдану шкоду, а також думку потерпілої, яка просила його суворо не карати.

Апеляційний суд також враховує обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 апеляційний суд визнає вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Пом`якшуючими обставинами апеляційний суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Отже, з урахуванням конкретних обставин вчинення протиправного діяння, тяжкості наслідків, що настали, їх незворотності, навіть з урахуванням думки потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого, враховуючи, що думка потерпілої в даному випадку не є визначальною, колегія суддів дійшла висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами, яке буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок в цій частині.
Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: