КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/43/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005937, по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 16 травня 2018 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 16 травня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.
Ухвалено рахувати ОСОБА_7 строк відбування покарання з 16.05.2018 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 24.06.2017 по 16.05.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.
По справі вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 24.06.2017 о 17 годин 30 хвилин, перебуваючи на кухні квартири АДРЕСА_2 , спільно з ОСОБА_10 вживав спиртні напої.
У цей час до квартири зайшов ОСОБА_11 , який перебував у неприязних відносинах з ОСОБА_7 . Вони стали з`ясовувати між собою стосунки та штовхатися. ОСОБА_7 вийшов з ОСОБА_11 до приміщення сусідньої кімнати, де між ними продовжився конфлікт. В результаті даного конфлікту та на ґрунті існуючих особистих неприязних стосунків у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, у кімнаті зазначеної квартири продовжив штовханину з ОСОБА_11 та збив його з ніг, в результаті чого потерпілий впав на підлогу. В подальшому ОСОБА_7 заліз на ОСОБА_11 зверху та задля подолання опору останнього завдав йому один удар правим ліктем в область голови та один удар кулаком лівої руки в область голови, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваних ран на слизовій оболонці нижньої губи та верхньої губи зліва, забійної рани в ділянці хвоста правої брови, садна на лобній ділянці обличчя зліва, синця у виличній ділянці справа.
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_7 лівою рукою взяв останнього за шию та став його душити. Також обвинувачений взяв подушку, міцно затулив нею обличчя ОСОБА_11 та утримував до тих пір, поки останній не перестав подавати ознаки життя.
Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок комбінованої механічної асфіксії стиснення шиї тупими предметами (удавлення руками) і закриття отворів рота та носа, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, вважаючи його незаконним, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
За доводами апелянта, розгляд провадження відбувся з порушенням норм матеріального та процесуального права, без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження та не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що стороною обвинувачення не надано достатніх та належних доказів його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. При цьому, суд необґрунтовано поклав в основу рішення про його винуватість показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , оскільки дані свідки не підтверджують, що він вчинив вбивство ОСОБА_11 . Не доводиться висунуте йому обвинувачення і показаннями свідка ОСОБА_9 , яка є сестрою потерпілого, оскільки їй невідомі будь-які обставини тих подій.
Також вважає недопустимими доказами показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , оскільки вони є працівниками поліції, затримували його, доставили до відділку поліції, де змусили зізнатися у вчиненні вбивства ОСОБА_11 , а тому зацікавлені в незаконному притягненні його до кримінальної відповідальності.
Крім цього, вважає неналежними доказами:
- протоколи пред`явлення особи для впізнання, згідно з якими свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_10 впізнали його як особу, яка знаходилася у їх квартирі, оскільки він сам не заперечує цього, проте покинув квартиру до заподіяння смерті ОСОБА_11 ;

- висновки експертів №287 від 04.08.2017, №284 від 31.07.2017, №290 від 03.08.2017, оскільки вони зроблені у формі припущень та не дають чіткої відповіді на поставлені питання.

За доводами обвинуваченого, взявши до уваги зазначені докази, суд жодним чином не спростував його доводи про непричетність до вбивства, а також не перевірив його показання про присутність в квартирі ще однієї особи ОСОБА_15 , який у той час знаходився на балконі та міг бути свідком або бути причетним до вбивства ОСОБА_11 .
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Зазначає, що суд надав невірну оцінку показанням потерпілої, свідків та іншим доказам, на підставі яких постановив обвинувальний вирок.
Зокрема, за доводами захисника, не можуть бути належними доказами причетності ОСОБА_7 до заподіяння смерті ОСОБА_11 висновки судових експертиз, згідно з якими на подушці, вилученої з ванної кімнати, виявлено сліди крові, які можуть належати обвинуваченому, оскільки слідством не доведено, що саме ця подушка є знаряддям вбивства.
Висновки експертів про належність обвинуваченому та потерпілому слідів крові, виявлених на штанях, тенісці та ліжку, зроблені у формі припущення, а тому також не можуть бути належними доказами винуватості ОСОБА_7 . Просить врахувати, що теніска у обвинуваченого не вилучалася, а була виявлена у квартирі, в якій відбулося вбивство. До того ж, проведеними експертизами не встановлено час та механізм потрапляння крові ОСОБА_7 на зазначені предмети.
Судом невірно оцінено показання свідка ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_7 , побачивши працівника поліції, сам повідомив, що «мав конфлікт, однак нікого не вбивав». В дійсності, як засвідчив ОСОБА_7 , ОСОБА_13 перший запитав у нього, чи скоював він вбивство.
За доводами захисника, під час допиту в суді свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_10 вказали, що у квартирі, окрім ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , також знаходився чоловік на ім`я ОСОБА_16 . Оскільки вони не бачили момент сутички між чоловіками, не виключають, що вбивство міг скоїти і ОСОБА_16 . При цьому, згідно висновку дактилоскопічної експертизи №8-1/3365 від 31.07.2017, на місці злочину знайдено сліди пальців рук, які належать невстановленій особі. Вважає, що дані обставини можуть свідчити про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
За результатами апеляційного розгляду захисник просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 та вичерпанням можливості їх отримати.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних вимог та вважала вирок суду законним і обґрунтованим, повторно дослідивши за клопотанням учасників судового провадження обставини, встановлені під час кримінального провадження, та окремі докази, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Свій висновок суд обґрунтував наведеними у вироку доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_17 про те, що ОСОБА_11 є її рідним братом, проте вона з ним практично не спілкувалася. Про обставини смерті брата їй нічого не відомо. Охарактеризувала ОСОБА_11 як запальну та агресивну людину, яка не сприймала зауважень на свою адресу.
- показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 про те, що влітку 2017 року вони у складі екіпажу патрульної поліції близько 19 години отримали інформацію про те, що в Оболонському районі по вул. Героїв Дніпра, 16-Б в місті Києві сталося вбивство, у вчиненні якого підозрюється громадянин ОСОБА_18 , фото якого було надіслано на робочий планшет. Через деякий час вони помітили схожу особу поблизу супермаркету «Велика кишеня» на вул. Героїв Дніпра, 31. Чоловік перебував у стані алкогольного сп`яніння, з голим торсом, був одягнутий у світлі брудні штани, мав подряпини під лівим оком та сліди крові на обличчі. При собі у нього був поліетиленовий пакет, в якому знаходилась пляшка спиртного. Чоловік назвався ОСОБА_18 . На запитання про те, де він перебував протягом останніх півтори години відповів, що був у знайомого по вул. Героїв Дніпра, де вживав алкогольні напої. Мав місце конфлікт, проте він нікого не вбивав. При цьому, ОСОБА_18 не повідомляли жодних даних про обставини, з приводу яких він розшукувався. В подальшому за супермаркетом «Велика кишеня», який знаходився неподалік, виявили папір зі слідами крові. Було викликано слідчо-оперативну групу та доставили ОСОБА_7 до Оболонського УП ГУНП в місті Києві.
- показаннями допитаної 20.03.2018 року в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_7 добре знає, оскільки кілька років до цього разом співмешкали. З ОСОБА_11 знайома з 2015 року, останнім часом він проживав разом з нею, оскільки був безхатченком. ОСОБА_7 часто приходив у гості до її матері ОСОБА_10 , з якою в нього були хороші стосунки. ОСОБА_11 ревнував ОСОБА_7 як до неї, так і до її матері, тому постійно з ними сварився. Між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 також неодноразово з цього приводу виникали конфлікти.
Свідок також показала, що вранці 24.06.2017 ОСОБА_11 пішов на роботу. Близько 15 години вона теж пішла по справах. В квартирі залишалась лише її мати ОСОБА_10 .. Повернулась в квартиру близько 19 години. Побачила, що мати сидячи дрімала на кухні. У кімнаті квартири на підлозі лежав ОСОБА_11 без свідомості. По приїзду швидкої виявилося, що ОСОБА_11 на той час вже був мертвим. Хто міг його вбити вона не знає. В той день ОСОБА_7 у себе в квартирі вона не бачила, проте зі слів матері їй відомо, що він був у квартирі, і вона послала його за хлібом і сигаретами. Також ОСОБА_12 повідомила, що за життя ОСОБА_11 подарував ОСОБА_7 теніску. Цю теніску після того, як сталося вбивство, було виявлено у квартирі;
- показаннями допитаної 30.03.2018 року в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 про те, що тривалий час знайома як з ОСОБА_7 , так і з ОСОБА_11 24.06.2017, коли її дочка ОСОБА_19 вже не було вдома, у вікно постукав ОСОБА_7 .. На її запрошення він заліз до квартири через балкон, оскільки вікон там не було. Згодом до квартири зайшов ОСОБА_11 , двері якому відчинив ОСОБА_7 . ОСОБА_11 поводився агресивно та вдарив ОСОБА_7 , оскільки був незадоволений його присутністю. Чоловіки взяли горілку і пішли до кімнати. Через деякий час ОСОБА_7 вийшов з кімнати і пішов до магазину. Згодом додому прийшла її донька ОСОБА_19 , яка виявила в кімнаті тіло ОСОБА_11 .. Хто саме вбив ОСОБА_11 вона не бачила, оскільки за станом здоров`я не може самостійно пересуватися, в зазначений день постійно знаходилась на кухні.
Крім цього, свідок ОСОБА_10 повідомила суду, що коли ОСОБА_18 і ОСОБА_20 пішли до кімнати з`ясовувати стосунки між собою, з`явився ще один чоловік, якого звали ОСОБА_16 . Що він робив у квартирі, вона не бачила. Коли ОСОБА_18 виходив з квартири, ОСОБА_16 підійшов до нього і пригрозив, щоб він нікому не говорив, що його тут бачили.
- даними протоколів пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 25.06.2017, згідно з якими свідок ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_7 як особу, яка 24.06.2017 перебувала на кухні її квартири АДРЕСА_2 та штовхалася із ОСОБА_11 (том 1 а.с.119-122), а свідок ОСОБА_12 по фотознімку впізнала ОСОБА_7 як особу, яка 24.06.2017 приходила на її квартиру (том 1 а.с.227-230).
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 29.06.2017, згідно з яким свідок ОСОБА_12 впізнала ОСОБА_11 як чоловіка, з яким знайома з 2015 року, а з серпня 2016 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах (том 1 а.с.223-226).
- даними протоколів огляду місця події від 24.06.2017 про те, що в квартирі АДРЕСА_2 виявлено труп ОСОБА_11 з ознаками насильницької смерті, а також виявлено та вилучено джинсову теніску з ліжка, розташованого біля дверей балкону, марлеві тампони зі змивом з паркету біля трупа ОСОБА_11 , марлеві тампоні зі змивом з подушки, виявленої у ванній кімнаті, сім слідів папілярних узорів, РБК, пляшки, виріз тканини, нашарування РБК (том 1 а.с.146-156).
- даними висновку судово-медичної експертизи №1946 від 28.07.2017 про те, що смерть ОСОБА_11 настала внаслідок комбінованої механічної асфіксії стиснення шиї тупими предметами (удавлення руками) і закриття отворів рота та носа, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого. Враховуючи ступінь прояву трупних явищ при огляді трупа на місці пригоди 24.06.2017 о 20 годині, експерт вважає, що смерть потерпілого настала приблизно за 1,5 2,5 години до вказаного часу (том 1 а.с.160-166).
- даними акту судово-медичного дослідження № 1252 від 25.06.2017 про те, що в результаті судово-токсикологічного дослідження крові, відібраної від трупа ОСОБА_11 , в ній знайдено етиловий спирт в концентрації 1,56‰ (том 1 а.с.167).
- даними висновку судово-медичної експертизи №1624 від 27.06.2017 про те, що у обвинуваченого ОСОБА_7 виявлені легкі тілесні ушкодження: синець на задній поверхні лівого плеча, садно на передньому краю лівої пахвової западини, садна в лобній ділянці зліва з переходом у виличну 4, на задній поверхні лівого плеча у верхній третині 1, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу 1, на зовнішній поверхні правого плеча, у верхній третині 1 та в нижній третині 1, садно на фоні крововиливу на слизовій нижньої губи справа. Утворення даних тілесних ушкоджень не виключено 24.06.2017 (том 1 а.с.169-173).
- даними висновку судово-медичної експертизи № 284 від 31.07.2017 про те, що на наданих для дослідження джинсових брюках, вилучених під час затримання ОСОБА_7 24.06.2017, виявлена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_7 . Також не виключається можливість домішки крові ОСОБА_11 (том 1 а.с.181-185).
- даними висновку судово-медичної експертизи № 287 від 04.08.2017 про те, на наданій для дослідження джинсовій тенісці, вилученій під час огляду місця події 24.06.2017, виявлена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_7 . Також не виключається можливість домішки крові ОСОБА_11 (том 1 а.с.186-190).
- даними висновку судово-медичної експертизи № 290 від 03.08.2017 про те, що на наданому для дослідження фрагменті тканини (марлевому тампоні зі змивом з паркету біля трупа ОСОБА_11 ), марлевому тампоні зі змивом з подушки, виявленої у ванній кімнаті, вилучених під час огляду місця події 24.06.2016 за адресою: АДРЕСА_3 , виявлена кров людини. При визначенні групової належності виявлено антигени А і Н, що не виключає можливості походження цієї крові від ОСОБА_7 . Також не виключається можливість домішки крові ОСОБА_11 (том 1 а.с.196-200).
Оцінивши всі наведені вище докази, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вони у своїй сукупності доводять висунуте ОСОБА_7 обвинувачення у тому, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно руками стиснув шию потерпілого, а також затулив подушкою його обличчя та утримував до тих пір, поки останній не помер внаслідок комбінованої механічної асфіксії, чим вчинив умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Колегія суддів не вважає належним доказом винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину показання потерпілої ОСОБА_17 , оскільки як обґрунтовано посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, її показання лише характеризують потерпілого з яким вона практично не спілкувалась. Про обставини смерті брата їй нічого не відомо.
Не є належним доказом винуватості обвинуваченого і протоколи його впізнання свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_10 за фотознімками, оскільки дані особи тривалий час знали ОСОБА_18 . Також обвинувачений сам не заперечує того факту, що 24.06.2017 року він знаходилася у квартирі свідків, спілкувався з потерпілим, однак покинув квартиру, коли ОСОБА_20 ще був живий.
Проте колегія суддів вважає, що решта інших доказів, наведених у вироку, є належними, достатніми та достовірними, які у своїй сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводять висунуте ОСОБА_7 обвинувачення в умисному вбивстві потерпілого ОСОБА_11 .
Зокрема, суд першої інстанції правильно оцінив показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 в частині, що характеризують взаємовідносини обвинуваченого та потерпілого. Належними та достовірними є показання свідка ОСОБА_10 , яка хоч і не вказує прямо на причетність ОСОБА_7 до вбивства потерпілого, проте її свідчення дають можливість відтворити події, які передували вбивству ОСОБА_11 , підтверджують наявність між ним та обвинуваченим неприязних відносин та конфлікту, який виник в момент перебування в квартирі. Також з показань даного свідка слідує, що обвинувачений та потерпілий, перебуваючи у збудженому стані, пішли до окремої кімнати для з`ясування стосунків, де перебували протягом певного часу. В подальшому з кімнати вийшов обвинувачений та залишив квартиру. Потерпілого живим вона більше не бачила. В цій же кімнаті свідок ОСОБА_12 через деякий час виявила тіло потерпілого на підлозі без ознак життя.
В той же час суд обґрунтовано визнав недостовірними та відкинув пояснення даних свідків та обвинуваченого щодо присутності в квартирі в день вбивства ОСОБА_11 ще однієї особи ОСОБА_15 , оскільки як в ході проведення невідкладних слідчих дій, так і протягом усього досудового розслідування ані ОСОБА_7 , ані свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_10 не вказували про присутність в квартирі 24.06.2017 року інших осіб, в тому числі і особи на ім`я ОСОБА_16 . Не підтверджуються присутність в квартирі інших осіб і іншими доказами, представленими стороною обвинувачення, так і стороною захисту.
Перевіряючи апеляційні доводи сторони захисту, суд апеляційної інстанції за клопотанням сторін повторно допитано свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які підтвердили надані ними показання в суді першої інстанції про обставини затримання ОСОБА_7 . Як вказали свідки, вони відшукали обвинуваченого неподалік місця злочину за орієнтуванням. На запитання, що він робив протягом останньої години ОСОБА_18 відповів, що був у знайомого по вул. Героїв Дніпра, де вживав алкогольні напої, проте він нікого не вбивав. Свідки наголосили, що вони жодним чином не повідомляли ОСОБА_7 про те, що в квартирі по АДРЕСА_4 сталося вбивство.
Не ґрунтується на вимогах закону і доводи сторони захисту про неналежність та недопустимість як доказів окремих висновків експертних досліджень, покладених в основу обвинувального вироку, які, за твердженнями апелянтів, зроблені у формі припущень, не дають чіткої відповіді на поставлені питання та не доводять причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину.
Так, висновками судово-медичних експертиз №284, №287, №290, на які суд послався у вироку, доводиться те, що на досліджених джинсових брюках, вилучених під час затримання ОСОБА_7 , джинсовій тенісці, яка належить обвинуваченому і вилучена з квартири, де було вчинено вбивство, фрагменті тканини (марлевому тампоні зі змивом з паркету біля трупа ОСОБА_11 ) і марлевому тампоні зі змивом з подушки, виявленої у ванній кімнаті, що були вилучені під час огляду місця події, виявлена сліди крові, походження якої можливе від ОСОБА_7 . Також не виключається можливість домішки крові ОСОБА_11 .
Дані висновки оцінені судом першої інстанції у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами та обґрунтовано визнані судом належними та допустимими доказами.
Крім цього, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1624 від 27.06.2017, у обвинуваченого ОСОБА_7 виявлені легкі тілесні ушкодження, зокрема синці та садна, які могли утворитися 24.06.2017. Походження даних тілесних ушкоджень обвинувачений також не міг чітко пояснити. Проте, за показаннями свідка ОСОБА_10 , між обвинуваченим та потерпілим в квартирі виник конфлікт, в ході якого один одному нанесли декілька ударів.
На підставі наведених доказів у своїй сукупності та взаємозв`язку суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що 24.06.2019 у квартирі АДРЕСА_2 між померлим ОСОБА_11 і обвинуваченим ОСОБА_7 сталася бійка, під час якої вони завдавали один одному тілесні ушкодження, внаслідок яких сліди крові обох чоловіків могли потрапити на їх одяг та інші предмети навколо них. В подальшому ОСОБА_7 з допомогою рук стиснув шию потерпілого та, використовуючи подушку, на якій також було знайдено сліди крові, затулив нею обличчя ОСОБА_11 та утримував руками до тих пір, поки останній не перестав подавати ознаки життя.
Цим самим спростовуються апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника про те, що надані стороною обвинувачення докази у своїй сукупності не доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочині.
Твердження сторони захисту про те, що вбивство ОСОБА_11 могла вчинити інша, невстановлена досудовим розслідуванням, особа, на що, з позиції захисника, вказують пояснення обвинуваченого та висновки дактилоскопічної експертизи №8-1/3365 від 31.07.2017 про виявлення на місці злочину слідів пальців рук, які належать невстановленій особі, були предметом перевірки досудового розслідування та судового розгляду та не знайшли свого ствердження, а тому не можуть викликати розумний сумнів у доведеності встановлених судом обставин.
Під час судового розгляду також не встановлено фактів застосування до ОСОБА_7 недозволених методів ведення слідства з метою отримання від нього зізнань про вчинення вбивства ОСОБА_11 , зокрема завдання тілесних ушкоджень та вчинення на нього психологічного тиску. Не наведено такі факти і стороною захисту.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання по ч.1 ст.115 КК України, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, дані про його особу, який негативно характеризується за місцем проживання, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений та має малолітню дитину, проте з сім`єю тривалий час не проживає, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, виявляє ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання наркотиків, використання інших психоактивних речовин, алкоголю, синдром залежності. У період вчинення злочину він за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, в тому числі патологічного афекту, не виявляв.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням наведених обставин, суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, хоч і не виходить за межі, встановлені частиною 1 статті 115 КК України, проте за своїм розміром є явно несправедливим, через суворість.

З наведених підстав, діючи у відповідності до положень ч.2 ст.404 КПК України, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити йому покарання.

Також на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 18.05.2017 № 2046-VIIIОСОБА_7 необхідно зарахувати у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 24.06.2017 року по 21.01.2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Інших порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне і обґрунтоване рішення, а також підстав для скасування вироку, в тому числі на які сторона захисту посилається у поданих апеляційних скаргах, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419 КПК, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
В порядку ч.2 ст.404 КПК України вирок Оболонського районного суду міста Києва від 16 травня 2018 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , змінити.
Пом`якшити ОСОБА_7 призначене по ч.1 ст.115 КК України покарання до 9 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 24.06.2017 по 21.01.2019 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засуджений, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

________________ ________________ ________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4