Центральний районний суд м. Миколаєва
______________________________________________________________________________
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер № 490/9221/18
Номер провадження № 1-кп/490/890/2018
09 листопада 2018 року місто Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1
за участі прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої - ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Березнегувате, Березнегуватського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, не одруженого, працює не офіційно, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.
14.09.2018 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , переглядаючи мобільний телефон своєї дівчини ОСОБА_6 , марка телефону «DOOGEE», модель «Х20» з номером мобільного оператора «Водофон» № НОМЕР_1 , до якого за попередньою домовленістю із ОСОБА_6 , було прив`язано банківський рахунок ОСОБА_5 № НОМЕР_2 , помітив sms-повідомлення, що на вказаний рахунок надійшли грошові кошти в розмірі 1843 гривні 75 копійок. Помітивши вказане повідомлення, у ОСОБА_4 виник єдиний злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, тобто таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою власного незаконного збагачення, таємно, шляхом вільного доступу, щоб його злочинні дії не були помічені потерпілою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 14.09.2018 року використовуючи мобільний додаток «Приват24» на телефоні своєї дівчини ОСОБА_6 , перерахував з банківського рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_5 на власний картковий рахунок № НОМЕР_3 грошові кошти в розмірі 1730,00 грн.
Продовжуючи свій злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , приблизно через годину після перерахунку коштів, скористався терміналом ПАТ КБ «Приват Банк», який розташований на перетині вулиць Комсомольська та проспекту Центрального в м. Миколаєві, за допомогою якого й зняв зазначені грошові кошти. В подальшому ОСОБА_4 , викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 1730,00 грн.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), органом досудового слідства кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Одночасно з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 прокурором направлено до суду угоду про примирення сторін, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Відповідно до цієї угоди ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.
Крім того, сторони угоди узгодили призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. Крім того, обвинувачуваний ОСОБА_4 в угоді зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення під час судового розгляду, що ним виконано під час підготовчого судового засідання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у зазначеному злочині визнав повністю відповідно до обставин, що викладені в обвинувальному акті та угоді про примирення. Пояснив, що матеріальну шкоду потерпілій відшкодував в повному обсязі, з якою він примирився, у вчиненому розкаявся та просив суд затвердити угоду про примирення сторін та призначити узгоджене сторонами угоди покарання. Зазначив, що працює не офіційно будівельником і має щомісяця постійний дохід в розмірі трьох тисяч гривень. Крім того, пояснив, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладання угоди про примирення, що передбачені ст. 473 КПК України, які йому були роз`яснені судом в ході судового засідання.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просила суд затвердити угоду про примирення сторін та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання. Також пояснила, що вона цілком розуміє свої права та наслідки укладання даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, які їй було роз`яснено судом. Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим та призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання.
Суд, дослідивши наявні матеріали, заслухавши думку прокурора, потерпілого та обвинуваченого щодо можливості затвердження укладеної угоди, вважає необхідним затвердити угоду між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 про примирення з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладено у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , статтею 12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, а отже угоду про примирення потерпілого та підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладено.
Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, а потерпіла - наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Встановлено, що укладення угоди потерпілою та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди було недобровільним або сторони не примирилися відсутні, фактичні підстави для визнання винуватості мають місце.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_4 , а також для призначення обвинуваченому узгодженого ними покарання.
Таким чином, своїми умисними неправомірними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), і йому має бути призначене узгоджене потерпілою та обвинуваченим покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 374-376, 468-475 КПК України, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене в угоді про примирення від 31.10.2018 року, покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок лише з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1