КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 21 лютого 2019 року апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , та накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення 06 грудня 2018 року обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- рахунок-фактура №ПФ-0000957 від 20 червня 2014 року, на 1-му арк.;
- рахунок-фактура №ПФ-0002685 від 15 вересня 2014 року, на 1-му арк.;
- рахунок-фактура №ПФ-0002686 від 15 вересня 2014 року, на 1-му арк.;
- мобільний телефон «Samsung», чорного кольору, серійний номер: НОМЕР_1 , у якому містяться сім-картки операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «МТС»;
- мобільний телефон «Samsung», рожевого кольору, із № НОМЕР_2 ;
- предмети, зовні схожі на грошові кошти номіналом 500 гривень у кількості 44 шт.;
- предмети, зовні схожі на грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 289 шт.

В обґрунтування рішення слідчий суддя зазначив про доведеність слідчим того, що вилучені під час обшуку документи та мобільні телефони можуть використовуватись підозрюваним як засіб вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та містити у собі інформацію про обставини здійснення протиправної діяльності, те, що вилучені грошові кошти можуть бути здобуті злочинним шляхом чи використовуватись у подальшому з метою фінансування злочинної діяльності, а також те, що існують реальні ризики приховування та використання вказаного майна.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року, та зобов`язати орган досудового розслідування повернути вилучені під час обшуку речі, а саме: рахунки-фактури №№ ПФ-0000957 від 20 червня 2014 року, на 1-му арк.; ПФ-0002685 від 15 вересня 2014 року, на 1-му арк.; ПФ-0002686 від 15вересня 2014 року, на 1-му арк.; мобільний телефон «Samsung», чорного кольору, серійний номер: НОМЕР_1 , у якому містяться сім-картки операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «МТС»; мобільний телефон «Samsung», рожевого кольору, із № НОМЕР_2 ; 500 гривень у кількості 44 шт.; 100 доларів США у кількості 289 шт.
Зокрема, в апеляційній скарзі звертається увага на те, що слідчим суддею залишено поза увагою порушення слідчим вимог п. 7 ст. 236 КПК України, та вилучено речі (грошові кошти та мобільні телефони), дозвіл на вилучення яких слідчим суддею не надавався. Крім того, в оскаржуваній ухвалі зазначено про ймовірну причетність вилучених грошових коштів до злочинної діяльності, що свідчить про те, що вказані кошти не відносяться до категорії тимчасово вилученого майна, та підлягають негайному поверненню особі, у якої вони були вилучені.

Також, представник власника майна зазначає про те, що слідчим який проводив обшук не було прийнято до уваги, що ОСОБА_6 одружений та мешкає у приміщенні де було проведено обшук з дружиною та двома неповнолітніми дітьми, і вищевказані грошові кошти належать на праві спільної сумісної власності йому та дружині. При цьому, законне походження цих коштів підтверджується довідкою з ДФС України, відповідно до якої ОСОБА_9 подала податкову декларацію платника єдиного податку за 9 місяців 2018 року, якою визначено суму сукупного доходу в розмірі 1 921 543, 27 грн.

Крім того, автор апеляційної скарги звертає увагу на те, що ОСОБА_6 в кримінальному провадженні, в рамках якого накладено арешт на майно, звільнено з під варти, у зв`язку з тим, що останньому пред`явлено необґрунтовану підозру, та те, що органом досудового розслідування не надано достатньо доказів того, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, за яке йому пред`явлено підозру.

З огляду на викладене, та те, що встановлено необґрунтованість підозри відносно особи в якої були вилучені вищевказані грошові кошти та мобільні телефони, арешт вищевказаного майна є незаконним.

Щодо строку на апеляційне оскарження, то представник зазначає, що розгляд клопотання слідчого відбувався за відсутності власника майна та його представника, а копію прийнятого рішення власник майна отримав 17 січня 2019 року.

Учасники провадження у судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце судового засідання були завчасно проінформовані, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у відсутності учасників провадження, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості якого 12 червня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000235, зокрема за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що у період з грудня 2014 року по теперішній час засновники ТОВ «Ломбард статус», що зареєстровані та фактично здійснюють свою діяльність на тимчасово окупованій терористичною організацією території Донецької області, тобто так званій «Донецькій Народній Республіці» (далі ДНР), діючи умисно з метою фінансування вказаної терористичної організації, сплачують податки до так званого «бюджету «ДНР» через «Центральний Республіканський банк ДНР».

У липні 2017 року ОСОБА_6 та ОСОБА_10 організували незаконне постачання з території України до м. Горлівка Донецької області, яке підконтрольне «ДНР», грошових коштів та дорогоцінних металів через засноване ними у м. Покровськ Донецької області ПТ «Новий ломбард», що належить ТОВ «@Верс і компанія» (Донецька область, м. Покровськ, мікрорайон Южний, буд. 7, кв. 31-32).

13 грудня 2018 рокустарший слідчий в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилученого майна під час проведення 06 грудня 2018 року обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- рахунок-фактура №ПФ-0000957 від 20 червня 2014 року, на 1-му арк.;
- рахунок-фактура №ПФ-0002685 від 15 вересня 2014 року, на 1-му арк.;
- рахунок-фактура №ПФ-0002686 від 15 вересня 2014 року, на 1-му арк.;
- мобільний телефон «Samsung», чорного кольору, серійний номер: НОМЕР_1 , у якому містяться сім-картки операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «МТС»;
- мобільний телефон «Samsung», рожевого кольору, із № НОМЕР_3 ;

- предмети, зовні схожі на грошові кошти номіналом 500 гривень у кількості 44 шт.;
- предмети, зовні схожі на грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 289 шт.;
- предмети зовні схожі на вироби «хрестики» срібного кольору у кількості 29 шт. загальною вагою 78,59 гр.;
- предмети зовні схожі на вироби «сережки» срібного кольору у кількості 30 шт. загальною вагою 84,55 гр.;
- предмети різної форми та розміру срібного кольору у кількості 20 шт., загальною вагою 71,07 гр.;
- предмети зовні схожі на вироби «кільця» срібного кольору у кількості 43 шт. загальною вагою 150,95 гр.;
- предмети зовні схожі на вироби «ланцюги» срібного кольору у кількості 47 шт. загальною вагою 524,60 гр.;
- ваги «Micro Weighing ScaleMW-11».
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року частково задоволено вказане клопотання слідчого, зокрема накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: рахунок-фактура №ПФ-0000957 від 20 червня 2014 року, на 1-му арк.; рахунок-фактура №ПФ-0002685 від 15 вересня 2014 року, на 1-му арк.; рахунок-фактура №ПФ-0002686 від 15 вересня 2014 року, на 1-му арк.; мобільний телефон «Samsung», чорного кольору, серійний номер: НОМЕР_1 , у якому містяться сім-картки операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «МТС»; мобільний телефон «Samsung», рожевого кольору, із № НОМЕР_2 ; предмети, зовні схожі на грошові кошти номіналом 500 гривень у кількості 44 шт.; предмети, зовні схожі на грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 289 шт., та відмовлено у накладені арешту на вищевказані золоті вироби, оскільки органом досудового розслідування не доведено, що вказане майно є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Під час розгляду апеляційних скарг колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000235, про накладення арешту на вищевказане майно, як убачається з журналу судового засідання, слідчий суддя заслухавши пояснення слідчого вивчивши клопотання останнього та матеріали, додані до нього, прийшов до правильного висновку щодо необхідності накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_6 в кримінальному провадженні, в рамках якого накладено арешт на майно, звільнено з під варти, у зв`язку з тим, що останньому пред`явлено необґрунтовану підозру, та те, що органом досудового розслідування не надано достатньо доказів того, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, за яке йому пред`явлено підозру, - не спростовують висновків слідчого судді, зокрема тому, що арешт майна з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Посилання автора апеляційної скарги на те, що вилучені кошти належать на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та його дружині, і законне походження цих коштів підтверджується довідкою з ДФС України, відповідно до якої ОСОБА_9 подала податкову декларацію платника єдиного податку за 9 місяців 2018 року, якою визначено суму сукупного доходу в розмірі 1 921 543, 27 грн., також не спростовують висновку слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів. При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доводи сторони захисту про те, що слідчим незаконно вилучено під час обшуку грошові кошти та мобільні телефони, без відповідного на те дозволу, в даному конкретному випадку, є надуманими, зважаючи на те, що матеріалами провадження підтверджується, що вказане майно може використовуватись підозрюваним як засіб вчинення кримінального правопорушення та містити на собі інформацію про обставини здійснення протиправної діяльності, що не заборонено п. 2 ч. 2 ст. 168 КПК України.

Інші доводи, на які посилається автор апеляційної скарги також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки були відомі слідчому судді та враховані ним при постановленні ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на зазначене у клопотанні майно, з метою збереження речових доказів, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року, якоюзадоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_7 , та накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення 06 грудня 2018 року обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/1166/2019 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1