Справа № 133/1686/18
Провадження №11-кп/801/218/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2018 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_6 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30.08.2018 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000482 від 03.01.2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка, Житомирського району, Житомирської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , вдівця, освіта середня, пенсіонера, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України
за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_7

потерпілого: ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В :

29.05.2018, близько 12:40 год. обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи власним технічно-справним автомобілем марки «Деон Нексія 1.5 GL» д.н.з. НОМЕР_1 , разом із пасажиром ОСОБА_10 , яка сиділа на задньому правому сидінні, рухаючись по автодорозі М - 21 «Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський» в напрямку м. Житомир, на відстані 236+200 км., поблизу с.Жежелів Козятинського району Вінницької області не врахував дорожньої обстановки яка склалась на той момент, не впорався з керуванням автомобіля, в порушення вимог Правил дорожнього руху України, а саме п. 12.1 відповідно до якого «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», п. 12.3 відповідно до якого «У разі виникнення небезпеки для руху, або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», допустив зіткнення з автомобілем «Шкода Октавія А 5» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , який належить ПАТ «САН ІнБев Україна", який рухався в попутному напрямку автомобіля та зупинився на нерегульованому пішохідному переході, для того, щоб надати перевагу в русі пішоходові. Внаслідок даної дорожньо- транспортної пригоди пасажир автомобіля «Део Нексія » д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_10 , яка являється дружиною водія ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження з якими її було доставлено та госпіталізовано до реанімаційного відділення КП «Козятинська ЦРЛ», де в подальшому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, померла в реанімаційному відділенні КП «Козятинська ЦРЛ». Відповідно до висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_10 , виявлено сполучну травму: відкрита черепно-мозкова травма (гематома в тім`яній ділянці), забиті рани та синці на обличчі, субдуральний (140 мл.) та субарахноідальні крововиливи (праві лобова, скронева та потилична частки, півкулі мозочка) з проривом у бічні шлуночки головного мозку, забій головного мозку (права скронева частка), закритий перелом лівого стегна в нижній третині, забиті рани в ділянці гомілок, синці в ділянці плечей, лівого променево-зап`ясного суглобу, в ділянці правої молочної залози, правого стегна, лівої гомілки обох ступней.
Смерть ОСОБА_10 настала від відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась крововиливами під оболонки головного мозку та ускладнилась набряком і дислокацією головного мозку. Між вказаною черепно-мозковою травмою та смертю ОСОБА_10 прямий причинний зв`язок.
Відповідно до висновку судово-авто-технічної експертизи, у ситуації, яка склалась, при технічних параметрах вказаних в постанові водій автомобіля «Дено Нексія» ОСОБА_7 мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем «Шкода Октавія А 5» шляхом термінового гальмування з зупинкою автомобіля «Део Нексія» до місця знаходження автомобіля «Шкода Октавія А 5». У дорожній ситуації, що склалась, з технічної точки зору в діях водія автомобіля «Део Нексія» ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України. У дорожній ситуації, що склалась, з технічної точки зору невідповідність дій водія автомобіля «Део Нексія » ОСОБА_7 вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30.08.2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим за ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання 4 (чотири ) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.
Відповідно до ст. 76 ч 1 КК України ОСОБА_7 періодично зобов`язано з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи .
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави у розмірі 1001,00 грн .
Вирішено долю речових доказів.

Не погодившись з вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30.08.2018 року, заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив вирок скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами 3 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.1 п.2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
В решті вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що звільняючи обвинуваченого від відбування основного і додаткового покарання з випробуванням та іспитовим строком, суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75, ст. 77 КК України, що призвело до невідповідності покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого внаслідок м`якості, відповідно до п.4 ч.1 ст. 409, ст. 413 КК України підставою для скасування вироку суду в апеляційному порядку.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав вимоги апеляційної скарги заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_6 просив задоволити, обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 286 КК Українив апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.
Кримінальне провадження розглянуто відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.
Згідно ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше несудимий, ставлення обвинуваченого до своїх дій, те, що ОСОБА_7 щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, обставинами, які відповідно ст.66 КК України пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Суд першої інстанції прийняв до уваги досудову доповідь Козятинського міськрайонного відділу з питань пробації від 29.10.2018 року за № 2375 про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, оскільки ризик небезпеки від суспільства оцінюється як низький.
Однак, наявні підстави для скасування вироку.
За змістом ст.ст.75, ст.77 КК України, відповідно роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при звільненні особи від відбування основного покарання з випробуванням суд відповідно до ст. 77 КК України, може призначити додаткові покарання, зокрема позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Додаткові покарання виконуються реально, про що суд зазначає у резолютивній частині вироку.

З вироку суду вбачається, що ОСОБА_7 звільнено від відбування не лише основного, а й додаткового покарання, що вказує на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.75, ст. 77 КК України.

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ч.1 п.2 ст.413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування рішення є незастосування закону, який підлягає застосуванню.

Внаслідок цього судом було прийнято рішення щодо призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.

Розглянувши всі обставини в сукупності, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання.
Однак, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність ст.75, ст. 77 КК України, що призвело до невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Призначаючи покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд не зазначив у вироку, що звільнення від покарання з випробуванням поширюється лише на основне покарання, всупереч вимог ст. 75 КК України застосував його і до додаткового виду покарання.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 75 КК України з випробуванням звільняються засуджені особи лише від відбування певних видів основного покарання, а призначені при цьому додаткові покарання (ст. 77 КК України) підлягають реальному виконанню, про що суд має зазначити у резолютивній частині вироку.
Призначаючи покарання суд не зазначив у вироку, що звільнення від покарання з випробуванням поширюється лише на основне покарання та всупереч ст. 75 КК України застосував його і до додаткового покарання.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, судове рішення відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню, оскільки, враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , наявні підстави для застосування ст.75 КК України лише до основного покарання, призначене судом додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами має виконуватися реально.
Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи прокурора є обґрунтованими, підлягають задоволенню, судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, наявні підстави для ухвалення нового вироку.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413,420 КПК України, суд апеляційної інстанції ,

У х в а л и в :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30.08.2018 року скасувати в частині призначення покарання ОСОБА_7 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості,.
Ухвалити новий вирок.

Засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами 3 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.1 п.2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно оригіналу: Суддя: