Дата документу 13.11.2018 Справа № 327/348/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/551/18
Єдиний унікальний № 327/348/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.309 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченогоОСОБА_7 ,

захисника - адвокатаОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргоюзахисникаобвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Розівського районного суду Запорізької області від 23 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Теплогорськ Луганської області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 5 місяців арешту.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався. Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з моменту затримання останнього, після набрання вироком законної сили та приведення його до виконання.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні за проведення судової хімічної експертизи № 16-330 від 12.10.2017 р. у сумі 742,20 грн.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, в один із днів першої декади жовтня 2017 року (точної дати під час досудового розслідування не встановлено), приблизно о 14.00 год., ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, прийшов на територію смітника, розташованого в с. Новодворівка Розівського району Запорізької області, де зірвав два кущі рослини роду коноплі, які переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та поклав у гаражі вищевказаного домоволодіння, щоб вони висохли.
Після цього, ОСОБА_7 висушивши вказані стебла рослин коноплі, в подальшому долонями рук відокремив від них верхівки та листя, які частково подрібнив руками, тим самим виготовив наркотичний засіб, який зберігав в гаражі та періодично вживав шляхом паління.
09.10.2017 року в період з 12 години до 13 години 20 хвилин в ходе проведення працівниками Розівського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області обшуку території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , були виявлені та вилучені, сухі частково подрібнені рослини (стебла з листям та верхівками) сіро-зеленого кольору в полімерному пакеті білого кольору з червоним орнаментом, які є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом масою 56,02 г в перерахунку на суху речовину.

В апеляційній скарзі захисникобвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду підлягає зміні, оскільки при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції не в повному обсязі врахував дані про особу обвинуваченого та його стан здоров`я.

Просить змінити вирок суду першої інстанції в частині врахування даних про особу обвинуваченого, а також призначеного покарання, та призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 1 року обмеження волі та із застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку, відповідають фактичним обставинам провадження, які згодом суд поклав у основу вироку, та є вмотивованими і обґрунтованими.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мити збуту.

Оскільки ці висновки ґрунтуються на обставинах подій, які сторонами провадження не оспорюються, тому дані обставини, у відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Порушень ст.ст. 349, 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначення покарання носить індивідуальний характер, і його вид, розмір визначається з урахуванням положень зазначеного Закону.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше в силу ст.89 КК України не судимий, офіційно не працевлаштований, характеризується негативно, вживає наркотичні засоби, разом з тим не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога.

В якості обставин, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд не встановив.

Доводи захисника, щодо наявності у обвинуваченого ряду хвороб є слушними, однак, з огляду на дискреційні повноваження суду та принцип верховенства права, вони не можуть бути достатньо вагомими для скасування чи зміни прийнятого судом рішення, оскільки призначене покарання видається цілком справедливим. До того ж суду не надано доказів, що наявність зазначених хвороб унеможливлює відбування обвинуваченим покарання у виді арешту. Будь-яких доказів на підтвердження того, що обвинувачений працює суду надано не було. Доводи на предмет того, що суд при призначенні не врахував, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, місце реєстрації, проживає з родиною, колегія суддів вважає не обґрунтованими, адже відповідно до ст.65 України при призначенні покарання врахування таких обставин не є обов`язковим.

Крім цього хоча захисник і прохає звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням, однак при цьому також просить змінити на більш суворе ніж те яке було призначено судом.

Положення ж ст.75 КК України не може бути застосовано стосовно до такого виду покарання як арешт.

Отже, остаточний висновок суду щодо виду та розміру покарання можна визнати обґрунтованим.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження, не встановлено.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисникаобвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення
Вирок Розівського районного суду Запорізької області від 23 листопада 2017 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4