Провадження №11-кп/801/257/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2018 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 5 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в:
Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням ОСОБА_8 , засудженому 19.05.1999 року Миколаївським обласним судом за ч. 3 ст. 142, п.п. "а", "з", "і" ст. 93 КК України, з урахуванням положень ст. 42 КК України до покарання у виді смертної кари - розстрілу з конфіскацією всього особистого майна, ухвалою Миколаївського обласного суду від 24.04.2000 року вирок щодо ОСОБА_8 змінено, та постановлено вважати ОСОБА_8 засудженим за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 142, п.п. "а", "з", "і" ст. 93 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
В апеляційних скаргах засуджений та його захисник просять ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання умовно-достроково або замінити невідбуту частину покарання більш м`яким. Апелянти вважають судове рішення необґрунтованим, таким, що суперечить національному законодавству та практиці Європейського Суду з прав людини. Вказують на неправомірність відмови у звільненні від відбування покарання осіб засуджених до довічного позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, виступ захисника на підтримку апеляційних вимог, прокурора, який заперечив проти вимог апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_8 відбуває покарання за вироком Миколаївського обласного суду від 19.05.1999 року, згідно якого він засуджений за ч. 3 ст. 142, п.п. "а", "з", "і" ст. 93 КК України, з урахуванням положень ст. 42 КК України до покарання у виді смертної кари - розстрілу з конфіскацією всього особистого майна.
Після винесення вказаного вироку, 29.03.2000 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України» від 22.02.2000 N1483, яким введений новий вид покарання довічне позбавлення волі, та внесено зміни до ст. 93 КК України (1960 р.) про заміну смертної кари на довічне позбавлення волі.

Ухвалою Миколаївського обласного суду від 24.04.2000 року вирок щодо ОСОБА_8 змінено, та постановлено вважати ОСОБА_8 засудженим за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 142, п.п. "а", "з", "і" ст. 93 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2017 року, зараховано в строк покарання попереднє ув`язнення з 01.11.1998 року по 05.08.1999 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На даний час засуджений відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№1)".
Чинним кримінальним законодавством не передбачена можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на певний строк.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неможливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким засудженим до довічного позбавлення волі, як такі, що не передбачені законодавством України у сфері кримінальної юстиції.

При цьому суд вказав на механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі шляхом помилування. Такий механізм звільнення засуджених від покарання у виді довічного позбавлення волі повністю відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки місцевого суду та були безумовною підставою для скасування судового рішення.

Доводи апелянта про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права надумані і свого підтвердження під час розгляду справи в апеляційному суді не знайшли.

Апелянти не навели конкретних фактів порушення прав та законних інтересів засудженого, а лише обмежились перерахунком та декларуванням норм права, в тому числі міжнародного. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу обґрунтованою, належним чином вмотивованою, такою, що відповідає як фактичним обставинам справи так і вимогам Закону. Підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 405, 407 КПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 5 жовтня 2018 року про відмову в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування засудженого ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим з дня отримання копії судового рішення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом. Суддя: