Ухвала
іменем України
11 березня 2019 року
м. Київ
справа №369/6299/16-к
провадження № 51-1100ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду

від 22 грудня 2018 року про відмову у відкритті провадження,
встановив:
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 листопада 2018 року в процесі судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_4

та його захиснику ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу та строк тримання під вартою ОСОБА_4 ,

ОСОБА_6 і ОСОБА_7 продовжено на 60 днів до 14 січня 2019 року.
Київський апеляційний суд ухвалою від 22 грудня 2018 року відмовив

у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу

Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 листопада

2018 року.
Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою в якій це рішення просить скасувати

та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_4 необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
Статтею 392 КПК визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 КПК; ухвали

про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного

або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених КПК. Також зазначено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК, окремому оскарженню не підлягають. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК.

Зі змісту оскарженого судового рішення вбачається, що ухвала

Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 листопада 2018 року постановлена під час судового провадження у суді першої інстанції

до ухвалення кінцевого рішення по справі та, згідно з ч. 2 ст. 392 КПК, окремому оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 399 КПК апеляційний суд прийняв правильне рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 15 листопада 2018 року, оскільки її апеляційне оскарження не передбачено ст. 392 КПК.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу

про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав

для задоволення скарги немає.
Таким чином, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, враховуючи, що з касаційної скарги та копії оскарженого судового рішення вбачається, що підстави

для задоволення скарги відсутні, колегія суддів приходить до висновку, що особі необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК,

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 грудня 2018 року про відмову у відкритті провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3