Номер провадження: 11-сс/785/2029/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 30 листопада 2018 року про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000699 від 28 вересня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2018 року було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст.187 КК України продовжений строк тримання під вартою до 30 січня 2019 року.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою було подано до суду з порушенням строків встановлених ч.1 ст. 199 КПК України. Слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого не обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не взяв до уваги наявність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, оскільки він має постійне місце проживання, проживає разом з цивільною дружиною, якій допомагає виховувати доньку.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК України вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою

Частиною 4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , слідчий суддя в цілому дотримався вимог ст.199 КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст.187 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом доказів зібраних у кримінальному провадженні, які були долучені до матеріалів провадження та досліджені в судовому засіданні апеляційного суду.

При цьому захисник ОСОБА_7 не оспорював обґрунтованість підозри ОСОБА_8 за ч.5 ст.27 ч.4 ст.187 КК України, а тому у відповідності до ч.1 ст.401 КПК України вказані обставини апеляційним судом не переглядаються.

Разом з цим апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою було подано до суду з порушенням строків встановлених ч.1 ст. 199 КПК України, проте вказане порушення не є суттєвим і не може бути єдиною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Апеляційний суд вважає, що в даному кримінальному провадженні існують доведені слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції ризики того, що на теперішній час не зменшились і продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_8 :

- може вдатись до спроб переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст.187 КК України, він не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, немає достовірних даних щодо місця його проживання та щодо наявності міцних соціальних зв`язків;

- може вдатись до знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час досудове розслідування зазначеного кримінального провадження триває та по ньому проводяться певні слідчі дії;

- вчинити інший злочин та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки ОСОБА_8 був раніше засуджений за злочини, вчинені у складі організованої злочинної групи, неодноразово перетинав кордон та проживав в Луганській області.

При цьому посилання захисника ОСОБА_7 про наявність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, а саме постійного місця проживання, сім`ї, позитивної характеристики та інших зазначених захисником даних, які на його думку свідчать про можливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки на підтвердження вказаних доводів захисник не надав жодних належних та допустимих доказів.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та дозволить органу досудового розслідування контролювати його місце перебування.

При цьому обставини, передбачені ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом не встановлені.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді є законною, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст.187 КК України продовжений строк тримання під вартою до 30 січня 2019 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3