Дата документу 06.02.2019 Справа № 336/5958/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 336/5958/18 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/617/19 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10

розглянула 6 лютого 2019 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_9 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2018 року, якою кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку із закінченням строків давності.

Встановлені ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19 листопада 2018 року обставини:
Згідно з обвинувальним актом, 11.03.2015 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Іванова, рухаючись з боку вулиці Кругової в напрямку пр. Моторобудівників в м. Запоріжжі.
В цей же час водій ОСОБА_9 керуючи мотоциклом «Ямаха», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух вздовж правового краю проїзної частини вул. Іванова в попутному із автомобілем «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 напрямку, попереду нього.
Під час руху в районі будинку № 7 водій ОСОБА_7 , діючи в порушення вимог п. 13.3 правил дорожнього руху України, не дотримався безпечного бокового інтервалу та почав виконувати маневр випередження мотоцикліста ОСОБА_9 .
Водій ОСОБА_9 , якого випереджав автомобіль під керуванням ОСОБА_7 , діючи в порушення вимог п. 10.1 правил дорожнього руху України, не переконався в безпеці своїх дій та змінив напрямок свого руху ліворуч, в результаті чого допустив зіткнення лівої бічної частини кузова керованого ним мотоцикла із правою задньою бічною частиною кузова автомобілю під керуванням водія ОСОБА_7 , внаслідок чого сталось падіння мотоцикліста ОСОБА_9 на дорожнє покриття.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди мотоцикліст ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи № 1148 від 24.04.2015 року отримав тілесні ушкодження у вигляді:
- закритого крайового перелому 5-ї п`ясткової кістки лівої кисті без зміщення кісткових фрагментів, «набряку, гематоми в області лівої кисті», що у сукупності кваліфікується як ушкодження середнього ступеня тяжкості, не небезпечні для життя, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я більше 21 дня;
- струсу головного мозку, садна на спинці зліва, на нижній повіці лівого ока, на нижній губі зліва, наслідком загоєння яких стали виявлені при огляді рожеві ділянки шкіри, синця з набряком м`яких тканин навколо лівого ока, крововиливу на білкову оболонку лівого ока, що у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я;
- «саден на верхніх та нижніх кінцівках», що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Порушення водієм ОСОБА_7 згідно висновку комплексної судової інженерно - транспортної експертизи № 9-14617/15031 від 26.06.2018 року, вимог пункту 13.3 правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. В цей же час, дії водія ОСОБА_9 не відповідають вимогам пункту 10.1 правил дорожнього руху України, що також перебуває у причинному зв`язку із подією дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя
від 19 листопада 2018 року обставини
ОСОБА_7 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100 від 12.03.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України, закрито.

Вимоги і доводи апеляційної скарги
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_9 , не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає, що ухвала постановлена з порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що суд закриваючи кримінальне провадження, не врахував вимоги ст. 291 КПК, оскільки вважає, що обвинувальний акт не містить обставини кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 . Зазначає, що місцевий суд не врахував права потерпілого, у тому числі, знати сутність обвинувачення та відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, а також не з`ясував думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності. Просить ухвалу скасувати та постановити нове рішення про задоволення клопотання потерпілого ОСОБА_9 про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України

Позиції учасників судового провадження.
Потерпіла та її представник у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.
Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілої сторони прокурора, посилаючись на її безпідставність, просили відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду залишити без змін.
Прокурор у судовому засіданні, пославшись на обов`язок суду застосування ст. 49 КК України, вказав на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення щодо закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, яке відповідно положень ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Розглядаючи клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог, передбачених статтями 286, 288 КПК України.

При цьому судова колегія зауважує на вимогах ч.4 ст. 286 КПК України, за якими якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Стадія підготовчого провадження, зокрема підготовче судове засідання входить до розділу судового провадження (п.24 ст.3 КПК України).

Вирішуючи заявлене при підготовчому судовому засіданні стороною захисту відповідне клопотання, судом було з`ясовано думки учасників процесу в тому числі і потерпілої сторони щодо можливості звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, також судом ретельно перевірено відповідно до вимог статті 49 КК України перебіг та строки давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_7 за інкримінований йому злочин, які сплинули.

Наведене спростовує доводи представника потерпілого з цього приводу. Крім того, судова колегія звертає увагу на підтвердженні представником потерпілого висловлення ним та його довірителем - ОСОБА_9 у суді першої інстанції позиції щодо заявленого стороною захисту клопотання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність будь-яких правових перешкод щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України та закриття кримінального провадження у відповідності з вимогами п.2 ч.3 ст.314 та п.1 ч.2 ст.284 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги однобічність та неповноту досудового слідства, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, є необґрунтованими, тому що суд, відмовляючи в задоволенні клопотання та скарги представника потерпілого ОСОБА_9 щодо повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 прокурору з метою притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, вказаних в клопотанні представника потерпілого, а також щодо зобов`язання прокурора виконати рішення судів першої та апеляційної інстанції з цього приводу, обґрунтовано вказав, що виходячи з положень ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, однак, враховуючи, що обвинувальний акт містить всі відомості, передбачені ст. 291 КПК України, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення в ньому здійснений так, як це вважав встановленим прокурор, суд обґрунтовано не побачив підстав для повернення обвинувального акту прокурору.

Щодо наведених апелянтом доводів незгоди із прийнятим рішенням і підстав необхідності повернення обвинувального акту прокурора, колегія суддів, погоджуючись із прийнятим місцевим судом рішенням, зауважує на вимогах ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду.

Крім того, застосування положень ст. 49 КК України є обов`язком суду.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано вказав про можливість і доцільність розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 в тому обсязі, який встановлений органом досудового розслідування і підтриманий прокурором і ОСОБА_7 не повинен продовжувати перебувати в стані невизначеності щодо своєї долі через не проведення в ході досудового розслідування усіх експертиз, що на думку колегії суддів відповідатиме принципам доступу до правосуддя в розумний строк, змагальності сторін, та диспозитивності, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги потерпілого та його представника про незаконність та необґрунтованість ухвали суду не відповідають дійсності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, тобто такою, що відповідає вимогам статті 370 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника потерпілого щодо постановлення оскаржуваної ухвали з порушеннями вимог кримінального процесуального закону є неспроможними, а тому апеляційна скарга є такою, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19 листопада 2018 року, якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрито у зв`язку із закінченням строків давності, залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4