н/п 1-кп/490/428/2018

У Х В А Л А
05 лютого 2019 року м. Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем ОСОБА_4 під час відкритого судового розгляду обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 00001529, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Новопавлівка Врадіївського район у Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05 березня 2012 року - Врадіївським районним судом Миколаївської області - за ч.1 ст.121, ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України; - 11 червня 2013 року - Миколаївським районним судом Одеської області - за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

Сторони судового провадження: сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_6 , сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

До обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого спливає 10 лютого 2019 року.

Як випливає зі змісту ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку тримання під вартою обвинуваченого незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження цього строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, пославшись в обґрунтування своєї позиції на те, що він вчинив особливо тяжкий злочин, поєднаний із застосуванням погрози насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала напад, а також на наявність ризиків, задля запобігання яких до нього застосований вказаний запобіжний захід, який станом на теперішній час не зникли і не зменшилися

Обвинувачений та захисник залишають розгляд даного питання на розсуд суду.

Вислухавши з приводу вказаного питання думки учасників процесу, суд приходить до наступного. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 слідчим суддею та судом було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався. Зі змісту ст. 199 КПК України слідує, що суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики враховані при застосуванні такого запобіжного заходу не зменшилися.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна. Підставою для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від органів досудового розслідування та суду (підставою вважати цей ризик реальним є те, що ОСОБА_5 офіційно не працює, не має міцних соціальних зв`язків, усвідомлює те, що обвинувачується у вчиненні злочину, що відноситься до категорії особливо тяжких);

- ризик вчинити новий злочин (підставою вважати цей ризик обґрунтованим є те, що ОСОБА_5 раніше судимий за злочини майнового характеру, має не зняті та непогашені судимості, крім того, офіційно не працює, а отже і не має заробітної плати);

- незаконно впливати на потерпілих у вказаному кримінальному провадженні (підставою вважати цей ризик реальним є те, що обвинувачений знає де працюють потерпілі). Стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає триманню його під вартою. Вказані ризики були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, та на день розгляду справи ці ризики не зменшились, а тому подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправданим. Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, так як зазначений запобіжний захід не зможе запобігти незаконному впливу обвинуваченого на потерпілих, оскільки він знає адресу їх місця роботи.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним, оскільки обвинувачений офіційно не працює та не має іншого джерела доходу, окрім протиправної діяльності. Крім того даний запобіжний захід не зможе запобігти вищенаведеним ризикам. Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не є можливим у зв`язку з тим, що відсутні у ОСОБА_5 міцні соціальні зв`язки з особами, що заслуговують на довіру та можуть поручитись за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду. Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджатиме обвинуваченому ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду і здійснювати незаконний вплив на потерпілих, крім того ОСОБА_5 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, а тому у суду є сумніви щодо виконання останнім покладених на нього обов`язків. Таким чином, під час розгляду клопотання вбачається існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст.183,194,199 КПК України є підставою для продовження строку тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 331, 370-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :
Клопотання прокурора задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 продовжити до 04 квітня 2019 року включно. Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3