Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
182/412/19: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Кримінальні правопорушення проти власності; Грабіж.
Надіслано судом: 24.04.2019. Зареєстровано: 25.04.2019. Забезпечено надання загального доступу: 26.04.2019.
Дата набрання законної сили: 24.05.2019
Номер судового провадження: 1-кп/0182/584/2019
Справа № 182/412/19
Провадження № 1-кп/0182/584/2019
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2019 м. Нікополь

опольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2018 за № 0003667 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , з освітою 9 класів, не працює, неодружений, судимий:

- 07.03.2019 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2-х років позбавлення волі. На підставі ст. 104, 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

законного представника н/л ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

представника служби у справах

дітей Нікопольської міськради ОСОБА_7 ,

представника органу пробації ОСОБА_8 , -

в с т а н о в и в :

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 24.11.2018 приблизно о 13.00 год. разом з ОСОБА_9 знаходилися біля торця п`ятого під`їзду п`ятиповерхового будинку АДРЕСА_2 . В цей час ОСОБА_3 побачив незнайомого йому малолітнього хлопця ОСОБА_10 , який йшов в їх напрямку, розмовляючи по мобільному телефону.

Оцінивши ситуацію, розуміючи те, що ОСОБА_10 є малолітньою особою та те, що він із-за своїх фізичних даних не завдасть йому значного опору, а також за відсутністю осіб, які б могли перешкодити вчиненню ним злочину, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення мобільного телефону у ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , не вступаючи з ОСОБА_9 в злочинну змову та не повідомляючи йому про намір вчинити злочин, наздогнав незнайомого йому ОСОБА_10 та, перебуваючи у нього з правого боку, шляхом ривка з його правої руки умисно відкрито повторно з корисливих мотивів викрав мобільний телефон «Samsung J2», який належить ОСОБА_11 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 512 станом на 24.11.2018 становить 1 300 грн., в якому була сім-картка мобільного оператору «МТС» № НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, чим спричинив останній майнову шкоду на вказану суму.

ОСОБА_9 під час вчинення ОСОБА_3 злочину перебував неподалік від нього, однак будучи необізнаним про його намір скоїти злочин та не перебуваючи з ним в злочинній змові, ніяких дій не вчиняв.

Після відкритого заволодіння мобільним телефоном у ОСОБА_10 . ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік, утримуючи викрадене при собі. На вимоги ОСОБА_10 повернути викрадену річ, не реагував. Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що 24 листопада 2018 року він зі своїм товаришем ОСОБА_9 приблизно о 13.00 год. йшли по вул. Шевченка у м. Нікополі в сторону школи № 4. Він побачив хлопчика, який йшов з мобільним телефоном у руках. Він вирішив забрати телефон у хлопця, але ОСОБА_9 про це не повідомив. Вони з ОСОБА_9 зупинилися та продовжили розмову. Потім він побіг, пробігаючи повз хлопця з правої сторони, він вихопив у хлопця мобільний телефон, який хлопець тримав у правій руці, та побіг далі. ОСОБА_9 спочатку залишатися біля хлопчика, так як не зрозумів, що сталося, а вже потім побіг за ним. Він забіг до під`їзду, де його і наздогнав ОСОБА_9 . У під`їзді він витягнув з мобільного телефону сім-карту та викинув її. Викрадений телефон був марки «Самсунг» чорного кольору. Він відразу ж заклав телефон через ОСОБА_12 до ломбарду. Особисто він ОСОБА_13 не знав, але його знав ОСОБА_9 . Кричав потерпілий чи ні, сказати не може, він такого не чув. Потім ОСОБА_9 говорив, що хлопчик кричав і плакав. Вчинив цей злочин, так як тоді він не проживав вдома й мав борги за житло. Не проживав вдома, бо у нього були конфлікти з вітчимом. Йому хотілося гуляти, а вітчим говорив, що потрібно працювати, або навчатися, на цьому підґрунті у них і був конфлікт. Після того, як до нього був застосований домашній арешт, він став жити з мамою та вітчимом. На даний час відносини у них у сім`ї нормальні, з вітчимом він також знайшов спільну мову. Перед потерпілою він вибачився, повернув їй гроші за викрадений мобільний телефон. Вказані гроші він заробив сам, бо пішов працювати відразу після того, як у нього скінчився домашній арешт. На даний час у нього з вітчимом добрі відносини. Він влаштувався на роботу, працює неофіційно на сонячних батареях, де працює і вітчим та планує працевлаштуватися туди офіційно. У вчиненому він розкаюється, дуже жалкує, що так сталося. Він на даний час подорослішав й розуміє, що заробляти на життя можна лише чесною працею. З того, що сталося, він зробив належні висновки та запевняє суд, що більше такого не повториться.

Потерпіла ОСОБА_11 у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить провести судовий розгляд без її участі. Покарання просить призначити на розсуд суду. Спричинений матеріальний збиток їй відшкодовано. Позов заявляти не буде.

Винуватість обвинуваченого, крім його показів, підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0003667:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 24.11.2018 потерпілої ОСОБА_11 , в якій вказує, що 24.11.2018 приблизно о 13.30 год. невстановлена особа знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , з руки її онука, малолітнього ОСОБА_10 , 2008 р.н. відкрито викрала мобільний телефон «Samsung Galaxy J2». (а.п. 22);

- протоколом огляду місця події від 24.11.2018 прибудинкового майданчику будинку АДРЕСА_2 , зафіксовано місце, де невідома особа відкрито викрала у малолітнього ОСОБА_10 мобільний телефон. До протоколуогляду долученофото-таблицю.Під часогляду нічогоне виявленота невилучено. (а.п. 23-25);

- ксерокопією документів (фото упаковки, фіскальний чек) на мобільний телефон «Samsung Galaxy J2» (а.п. 28-29);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 512 від 12.12.2018, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Samsung Galaxy J2», придбаного у 2016 році та бувшого у вжитку, станом на 24.11.2018, складає 1 300 грн. 00 коп. (а.п. 34-37);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.12.2018, в ході якого свідок ОСОБА_12 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 який з ОСОБА_14 принесли йому мобільний телефон «Samsung J2», який він на свій паспорт заклав до ломбарду. Упізнає його за формою обличчя, формою та розрізом очей, широким носом. (а.п. 50-52);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.12.2018, в ході якого свідок ОСОБА_12 з 4-ох осіб упізнав свого знайомого ОСОБА_15 який разом з ОСОБА_16 в кінці листопада 2018 року принесли йому мобільний телефон «Samsung J2». Упізнає його за формою обличчя, очима, широкими бровами та тонкими губами. (а.п. 53-55);

- договором про надання фінансового кредиту під заставу № 5.1632/0 від 26.11.2018, згідно якого ОСОБА_12 заклав до ПТ « ОСОБА_17 ОСОБА_18 Ломбард «Гарант» мобільний телефон «Samsung». (а.п. 57);

- заявою ОСОБА_19 про добровільну видачу співробітникам поліції для огляду та вилучення мобільного телефону «Samsung» imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 (а.п. 63);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.12.2018, в ході якого неповнолітній ОСОБА_3 у присутності законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , педагога розповів та показав як, та де скоїв викрадення мобільного телефону у малолітнього (а.п. 104-108);

- ДВД-диск з відеозаписом слідчого експерименту від 20.12.2018 за участю ОСОБА_3 (а.п. 109).

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винними у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають вірну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, пом`якшують та обтяжують покарання; а також ст. 103 КК України, відповідно до якої при призначенні покарання неповнолітньому суд також враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_5 показала, що ОСОБА_3 - її син. На час вчинення злочинів син вів бродячий образ життя, вдома жити не хотів, бо у сина був конфлікт з вітчимом із-за того, що вітчим хотів, щоб він або навчався, або працював. Вітчим намагався контролювати його навчання, перевіряв, чи ходив той на заняття. Сину це не подобалося й він пішов з дому. Вона з ним у цей час спілкувалася по телефону, він приходив додому, коли вітчима не було вдома. Також вона купувала синові одяг, давала гроші, продукти харчування. Крім того, син говорив, що він працює неофіційно, але чи це було тоді так, сказати не може. Рідний батько участі у вихованні сина не приймав. Вона просила його поговорити з сином, однак він не захотів цього робити. Аліменти батько сплачував. На даний час син проживає вдома, він зрозумів, що краще працювати, аніж красти. У нього на роботі викрали мобільний телефон, і він шкодував з приводу вказаного. На даний час син неофіційно працює на сонячних батареях. Всі гроші, які заробляє, він віддає їй, а вона вже йому дає на його потреби . Висновки син для себе з того, що сталося, зробив. Він розкаявся у скоєному, запевнив, що таких речей більше робити не буде. Вважає, що це для сина було дуже великим уроком, його перевиховання можливе без позбавлення волі. Син зробив висновки для себе. Вона буде його контролювати, бо має вплив на нього.

Представник службиу справахдітей Нікопольськоїміської ради ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_3 потрапив до них у поле зору у листопаді 2018 року, так як вчинив злочин. З неповнолітнім проводилися профілактичні бесіди, він сказав, що зрозумів свою невірну поведінку. Неповнолітній та його мати йдуть на контакт. На даний час неповнолітній змінився і може не скоювати злочини у подальшому. Причина його конфлікту з вітчимом, не бажання навчатися. На даний час даний конфлікт усунено. На обліку у них вказана сім`я не перебувала. При проведенні обстеження за місцем проживання у неповнолітнього встановлено задовільні умови для проживання, сім`я має все необхідне для дітей.

Інспектор НікопольськогоМРВ філіїДержавної установи«Центр пробації»у Дніпропетровськійобл..Карпенко О.С. підтримала досудову доповідь стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду і проти якої не заперечував ні обвинувачений, ні його законний представник, і пояснила, що обвинувачений має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення його без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Вважає, що він має можливість виправитися без реального позбавлення волі за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів. Рекомендувала встановити неповнолітньому заходи, передбачені пробаційною програмою.

Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину (ч. 2 ст. 186 КК України),

ОСОБА_3 раніше не судимий (а.п. 82), закінчив 9 класів навчання у КЗ «НСЗШ І-ІІІ ст. № 3», де характеризувався незадовільно, два тижні навчався у Нікопольському центрі професійної освіти за спеціальністю «токар», потім навчання покинув, на даний час не навчається, працює неофіційно. Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 виховується матір`ю разом з вітчимом, рідний батько не приймає участі у його вихованні, що не може не відобразитися на його психологічному стані. Разом з тим, мати, на думку суду, достатньо займається його вихованням. Відносини з вітчимом у нього також нормалізувалися. ОСОБА_3 створені належні умови для проживання, оскільки згідно акту обстеження житлово-побутових умов санітарно-гігієнічні умови у житлі задовільні, квартира однокімнатна, у квартирі є вода, електропостачання, опалення у квартирі електричне, є меблі та побутова техніка. У дитини є місце для відпочинку, місце для навчання. Мати забезпечує дитину одягом, взуттям, речами першої необхідності. Проживає він разом з матір`ю та вітчимом, братом та сестрою (а.п. 85). Сім`я перебуває на обліку у Нікопольському міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з 2015 року, як така, що перебуває в складних життєвих обставинах (а.п. 86). На обліку у лікарів психіатра і нарколога обвинувачений ОСОБА_3 не перебуває (а.п. 80-81), тому може повністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Судом відповідно до ст. 66 КК України встановлено обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, вчинення правопорушення в неповнолітньому віці, добровільне відшкодування спричиненої шкоди, що підтверджується розпискою потерпілої ОСОБА_19 . Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнає відповідно до п. 6) ст. 67 КК України вчинення злочину щодо малолітньої дитини. Тому, ураховуючи всі обставини справи, думку представників служб, результати досудової доповіді, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд призначивши покарання за кожен злочин окремо, визначає покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання покарань.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, 24.11.2018, тобто до постановлення вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.03.2019.

Враховуючи всі вищезазначені обставини справи, суд вважає необхідним при визначенні остаточного покарання застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, відповідно до ст. 17.1 Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй, що стосуються відправлення правосуддя у відношенні неповнолітніх (Пекінських правил), прийнятих резолюцією 40/33 Генеральної Асамблеї від 29.11.1985 неповнолітнього правопорушника не слід позбавляти особистої свободи, якщо тільки він не визнаний винним у відношенні до тяжкого діяння з застосуванням насильства проти іншої особи або у неодноразовому вчиненні інших тяжких правопорушень, а також при відсутності іншої відповідної міри впливу, ст.. 19 Правил, що поміщення неповнолітніх в будь-яку виправну установу завжди повинно бути крайньою мірою. Судом також враховується, що відповідно до п. 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей», п. 23.2. Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам «Про Європейські правила стосовно неповнолітніх правопорушників, щодо яких застосовуються санкції або заходи» прикладом якнайкращого забезпечення інтересів дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей-правопорушників, перевагу слід надавати таким санкціям та заходам, які можуть мати виховний вплив.

Ураховуючи, що ОСОБА_3 , який вчинив тяжкий злочин до винесення стосовно нього вироку від 07.03.2019, вчинений ним злочин не має тяжких наслідків, ураховуючи всі обставини справи, щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування потерпілій спричиненої матеріальної шкоди, відсутність претензій матеріального характеру від потерпілої, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.

Також, на підставі п. 4) ч.3 ст. 76 КК України суд вважає необхідним додатково покласти на ОСОБА_3 обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення», оскільки метою цієї програми є досягнення позитивних змін у поведінці суб`єкта пробації шляхом розвитку та підтримки у нього навичок конструктивного і критичного мислення, формування навичок рефлексії, планування та постановки цілей, а також сприяння розвитку співпраці у взаєминах з оточенням і соціально прийнятих норм поведінки, що відповідає цілям виправлення ОСОБА_3 та попередженням вчиненню ним нових злочинів.

Строк дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого домашній арешт скінчився. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Речовий доказ:

- мобільний телефон, марки ««Samsung Galaxy J2» imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , який передано під розписку на зберігання потерпілій ОСОБА_11 , залишити в користуванні потерпілої.

Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи згідно довідки,в сумі170 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ст.1179Цивільного кодексуУкраїни неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Як вбачається з паспорта громадянина України - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив злочин, будучи неповнолітнім, але на даний час є повнолітнім, досяг 18 років (а.п. 83), а тому процесуальні витрати підлягають стягненню з нього.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 484, 485, 487 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 186 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2019 року більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п. 1), 2) ч. 1, п. 4) ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скінчився.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Речовий доказ:

- мобільний телефон, марки ««Samsung Galaxy J2» imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , який передано під розписку на зберігання потерпілій ОСОБА_11 , залишити в користуванні потерпілої.

Стягнути ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим, прокурору.

Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...